Категорія 27Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Копаничук С.Г., Сопруна В.В.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

За участю: представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про припинення зобовязання,

В с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 03/06/2008/840-АП/67/25 від 3 червня 2008 року, яка станом на 6 липня 2015 року складає 3 846,54 доларів США та 15 372,12 грн., в тому числі: заборгованість зі сплати кредиту 2 459 доларів США, заборгованість зі сплати відсотків 287,54 доларів США, штраф за порушення умов кредитного договору 1 100 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту 15 372,12 грн.

В січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра», в якому просив припинити зобовязання за кредитним договором № 03/06/2008/840-АП/67/25 від 3 червня 2008 року щодо сплати ним на користь банку боргу в розмірі 3 846,54 доларів США та 15 372,12 грн. шляхом зарахування зустрічних вимог за договором про відступлення права вимоги від 25 грудня 2015 року щодо зобовязання ПАТ «КБ «Надра» повернути ОСОБА_3 7 000 доларів США.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2016 року позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 03/06/2008/840-АП/67/25 від 3 червня 2008 року в розмірі 2 746,54 доларів США, з яких: 2 459,00 доларів США заборгованість по кредиту, 287,54 долари США заборгованість по сплаті відсотків та 1 100 доларів США, що еквівалентно 27 678,94 грн. штраф за порушення умов кредитного договору.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави по 407,45 грн. судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «Надра» про припинення зобовязання за кредитним договором від 3 червня 2008 року №03/06/2008/840-АП/67/25 шляхом зарахування зустрічних вимог за договором про відступлення права вимоги від 25 грудня 2015 року відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просять рішення в частині задоволення вимог ПАТ «КБ «Надра» про стягнення штрафу в розмірі 1 100 доларів США, що еквівалентно 27 679,94 грн., та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог ПАТ «КБ «Надра» про стягнення з них штрафу і задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3, припинивши зобовязання за кредитним договором від 3 червня 2008 року в розмірі 2 746,54 доларів США шляхом зарахування зустрічних вимог за договором про відступлення права вимоги від 25 грудня 2015 року.

Зазначили, що рішення суду в оскаржуваній частині вважають незаконним та необґрунтованим через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги банку про солідарне стягнення із відповідачів пені й ухвалити в цій частині нове рішення, яким таку позовну вимогу задовольнити.

Зазначив, що рішення суду в частині відмови в солідарному стягненні з відповідачів пені є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «КБ «Надра» підтримав свою апеляційну скаргу і просить її задовольнити, а апеляційну скаргу відповідачів просить відхилити.

Відповідач ОСОБА_3 просить задовольнити їх скаргу та відмовити у задоволенні апеляційної скарги банку.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення за таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 3 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_3 (позичальник) та ОСОБА_4 (поручитель) укладено договір «Автопакет» № 03/06/2008/840-АП/67/25, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти (кредит) в сумі 11 000 доларів США на придбання автотранспортного засобу, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 8,55% на рік, з терміном погашення кредиту до 3 червня 2013 року (а. с. 5-8).

Умовами договору передбачено, що кредит повертається шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 228 доларів США щомісячно до 18 числа поточного місяця (п. 2.2.1., 2.2.3. договору).

Позичальник зобовязався сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п. 2.2.1., 2.2.2. цього договору; у випадку порушення виконання зобовязань сплатити банку штрафні санкції, визначені у цьому договорі (п. 4.3.3., 4.3.4. договору).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно з п. 5.2. договору у разі порушення позичальником вимог п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. цього договору позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1 цього договору, за кожен випадок.

30 січня 2009 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_3 (позичальник) та ОСОБА_4 (поручитель) було укладено додаткову угоду № 1 до договору «Автопакет» № 03/06/2008/840-АП/67/25 від 3 червня 2008 року, згідно якої сторони домовилися про встановлення кінцевого терміну погашення кредиту за договором до 3 червня 2015 року; щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 168,12 доларів США (а. с. 9).

Свої зобовязання за кредитним договором відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконував в звязку з чим склалася заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку банку станом на 6 липня 2015 року склала 4 577,91 доларів США, що еквівалентно 96 219,65 грн., із яких: 2 459 доларів США, що еквівалентно 51 683,87 грн. заборгованість за кредитом; 287,54 доларів США, що еквівалентно 6 043,59 грн. заборгованість по сплаті відсотків; 731,37 доларів США, що еквівалентно 15 372,12 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 1 100 доларів США, що еквівалентно 23 120,07 грн. штраф за порушення умов кредитного договору.

Пунктом 3.2.1. договору «Автопакет» № 03/06/2008/840-АП/67/25 від 3 червня 2008 року передбачено, що поручитель (відповідач ОСОБА_3М.) безвідзивно та безспірно зобовязується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають із цього договору.

Згідно з п. 3.2.2. договору поручитель відповідає перед банком у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банку вимагати виконання зобовязань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2).

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ПАТ «КБ «Надра» та солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом в сумі 2 459 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 287,54 доларів США та штрафу в сумі 1 100 доларів США, що еквівалентно 27 678,94 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обґрунтовані, зокрема, тим, що стягнувши із них штраф, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що банком нараховано до стягнення з них одночасно штраф і пеню за прострочення сплати кредиту, а це суперечить ст. 549 ЦПК України.

Такі доводи є безпідставними.

Зі змісту договору «Автопакет» № 03/06/2008/840-АП/67/25 від 3 червня 2008 року вбачається, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення (п. 5.1.); а у разі порушення позичальником вимог п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. цього договору позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1 цього договору, за кожен випадок (п. 5.2.).

Тобто сплата пені передбачена за прострочення строку сплати мінімальних необхідних платежів, а сплата штрафу за порушення конкретних пунктів договору (п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10.), серед яких відсутній пункт щодо сплати мінімальних необхідних платежів.

Пунктом 4.3.2. договору передбачено обовязок позичальника суворо дотримувати положень цього договору. Умовами договору передбачено, зокрема, обовязок позичальника повернути кредит до 3 червня 2015 року.

Свої зобовязання за договором позичальник не виконав, в звязку з чим банк застосував до нього відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 10% від суми кредиту, що передбачено умовами договору, які були погоджені сторонами на час підписання договору.

Крім того, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ «КБ «Надра», суд першої інстанції стягнув солідарно з відповідачів штраф, а у стягненні пені відмовив.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «КБ «Надра» щодо безпідставної відмови судом першої інстанції в задоволенні позовної вимоги банку про стягнення пені з тих підстав, що пеня нарахована банком не у національній валюті, а у доларах США, при тому, що в заключній частині розрахунку зазначено еквівалент нарахованої пені у гривні і банком надано суду виписку по рахунку, де обліковується заборгованість по пені, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях (ч. 1). Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні.

Із розрахунку суми заборгованості, наданої банком, вбачається, що пеня за прострочення сплати мінімального платежу нарахована за період з 6 липня 2014 року по 5 липня 2015 року в загальній сумі 731,37 доларів США. Еквівалент нарахованої пені у гривні зазначено банком лише на загальну суму пені (731,37 доларів США еквівалентно 15 372,12 грн.), не зважаючи на те, що курс долара США по відношенню до гривні протягом періоду, за який нарахована пеня, не був сталим (а. с. 13-15).

Іншого розрахунку пені, нарахованої у національній валюті, банком суду не надано, що вбачається із матеріалів справи.

За таких обставин, враховуючи недоведеність позивачем розміру нарахованої пені за кредитним договором, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» в частині стягнення пені.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_3 обґрунтував свої вимоги тим, що ПАТ «КБ «Надра» зобовязаний йому сплатити 7 000 доларів США за договором про відступлення права вимоги від 25 грудня 2015 року, в звязку з чим просив припинити зобовязання за кредитним договором № 03/06/2008/840-АП/67/25 від 3 червня 2008 року шляхом зарахування зустрічних вимог.

Судом встановлено, що 18 грудня 2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 2087808, відповідно до умов якого вкладник зобовязався передати банку 7 000 доларів США, а банк зобовязався повернути вклад та сплатити проценти на умовах договору; строк розміщення вкладу 3 місяці з дати фактичного надходження вкладу зі сплатою процентної ставки по вкладу 11% річних (а. с. 68).

25 грудня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 право вимоги за договором № 2087808 строкового банківського вкладу (депозиту) від 18 грудня 2014 року, строк виконання за яким настав 18 березня 2015 року (а. с. 67).

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 4 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 5 червня 2015 року прийнято рішення № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ОСОБА_6 строком на 1 рік з 5 червня 2015 року по 4 червня 2016 року включно.

Пунктом 8 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобовязання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобовязань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитним договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не довів суду той факт, що на дату початку процедури виведення Фондом ПАТ «КБ «Надра» з ринку, тобто з часу запровадження тимчасової адміністрації банку 6 лютого 2015 року, на його депозитному рахунку перебували кошти, за рахунок яких можливо здійснити зарахування зустрічних вимог. Договір відступлення права вимоги за договором № 2087808 строкового банківського вкладу (депозиту) від 18 грудня 2014 року було укладено 25 грудня 2015 року.

Крім того, ні договір «Автопакет» № 03/06/2008/840-АП/67/25 від 3 червня 2008 року, ні договір строкового банківського вкладу (депозиту) №2087808 від 18 грудня 2014 року не містять умов щодо договірного списання коштів з рахунків.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в цій частині є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному й обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже, є законним і обґрунтованим, у звязку із чим підстави для його скасування відсутні. Доводи апеляційних скарг є безпідставними та рішення суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська