АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5089/16 Справа № 199/3136/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
06 липня 2016 року м. Дніпро Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого Романюк М.М.,
суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.
при секретарі Порубай М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом 27 квітня 2015 року. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 26 червня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № 018С, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 70 000 грн., строком до 25 червня 2009 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24,0 % річних, щомісячної комісії у розмірі 0,5% від суми кредиту, що становить 350 грн. У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору утворилася заборгованість. Судовим наказом від 08 липня 2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 28 768 грн. 35 коп. Оскільки станом на 08 квітня 2015 року рішення суду відповідачем виконано не було, заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач нарахував відповідачу проценти за користування кредитними коштами за період з 09 липня 2009 року (наступний день після дня ухвалення рішення) по 08 квітня 2015 року в сумі 33 360 грн. 88 коп. Крім того, умовами п.4.1 кредитного договору передбачена сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення сплати повернення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором, позивач нарахував пеню за несплату (непогашення) кредиту та процентів за користування кредитними коштами у сумі 6 837 грн. 19 коп. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 40 198 грн. 67 коп., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь разом з понесеними ним судовими витратами.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2015 року позов задоволено частково, в рахунок заборгованості за кредитним договором стягнуто з відповідача 24 166 грн. 13 коп. та судові витрати по справі.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 квітня 2016 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційного інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з їх доведеності і обґрунтованості в цих межах.

З даним висновком в повній мірі погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 червня 2007 року між АБ "Діамант", правонаступником якого є ПАТ "ДіамантБанк", та ОСОБА_2 було укладено договір про встановлення ліміту кредитування з видачею платіжної картки № 018С, згідно якого останньому було відкрито кредитну лінію з лімітом кредитування у розмірі 70 000 грн., строком з 26 червня 2007 року по 25 червня 2009 року, зі сплатою 24% річних за користування грошима.

Судовим наказом виданим 08 липня 2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська з ОСОБА_2 стягнуто на користь АТ "Діамант" заборгованість за договором про встановлення ліміту кредитування з видачею платіжної картки № 018С в розмірі 28 768 грн. 35 коп. Судовий наказ набрав законної сили 25 листопада 2009 року.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо утворення заборгованості за договором про встановлення ліміту кредитування з видачею платіжної картки чому передувало неналежне виконання позивальником покладених на нього зобовязань, однак залишив клопотання відповідача про застосування строків позовної давності без належної оцінки, що призвело до невірного вирішення суті спору.

Так, у розумінні статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачена загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч.2,3 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

На зазначені норми закону суд першої інстанції уваги не звернув, не прийняв до уваги, що строк дії договору закінчився 25 червня 2009 року, судовим наказом від 08 липня 2009 року стягнута уся сума заборгованості, а до суду банк звернувся з відповідними вимогами лише у квітні 2015 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, а тому доводи апелянта стосовно застосування такого строку є правомірними.

Приймаючи до уваги, що сплив позовної давності, в розумінні ст.266 ЦК України, до основної вимоги породжує і сплив позовної давності до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), вимога щодо стягнення штрафних санкцій також не може бути задоволена.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2015 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді С.П.Котушенко

ОСОБА_3