УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗакропивногоО.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до приватного підприємства «Нива-В.Ш.» Філія № 14, державного виконавця Головного управління юстиції у Львівській області Германчука В.В., ОСОБА_7, про визнання результатів аукціону (публічних торгів) недійсними, визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) та визнання недійсним акта про реалізацію предмета іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили:

- визнати недійсним протокол від 31 травня 2012 року № 1412177-2 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_5 (АДРЕСА_1), на яких було визнано переможцем торгів іпотекодержателя ОСОБА_7;

- визнати недійсною проведену приватним підприємством «Нива-В.Ш.» (далі - ПП «Нива-В.Ш.») підготовку по проведенню прилюдних торгів по реалізації арештованого іпотечного нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, як проведену з порушенням вимог діючого законодавства;

- визнати недійсними проведені 31 травня 2012 року прилюдні торги;

- визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки, виданий державним виконавцем ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області Германчуком Р.В. про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_5 (АДРЕСА_1), на яких було визнано переможцем торгів іпотекодержателя ОСОБА_7

На обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що проведення торгів не відповідало вимогам чинного законодавства, проданий об'єкт знаходився під забороною на відчуження, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 01 червня 2012 року № 36313828, сформований приватним нотаріусом, у зв'язку із чим просили задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 січня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували, що у зв'язку із заборгованістю ОСОБА_5 за договором позики станом на 11 червня 2011 року у розмірі 1 122 800 грн, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2; 25 листопада 2011 року постановою держвиконавця було відкрито виконавче провадження, 20 грудня 2011 року державиконавцем складено акт опису і арешту майна боржника та призначено суб'єкта оціночної діяльності для визначення вартості описаного майна, а 31 травня 2012 року ПП «Нива-В.Ш.» були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого майна, згідно з якими ОСОБА_7 придбав спірну квартиру за початковою ціною 1 169 708 грн; при цьому оскільки він був іпотекодерджателем і загальна сума стягнення перевищувала продажну ціну та складала 1 180 000 грн, то переможець торгів сплатив лише суму винагороди спеціалізованій організації в розмірі 116 970 грн 80 коп. (10% від ціни продажу).

Висновки судів попередніх інстанцій щодо дотримання порядку проведення прилюдних торгів при реалізації арештованого іпотечного майна, вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17 жовтня 1999 року, є правильними і обґрунтованими.

Також судами враховано, що реєстрація для участі у прилюдних торгах з реалізації предмета іпотеки, проведених 31 травня 2012 року одного покупця ОСОБА_7, якому продано предмет іпотеки за початковою ціною, відповідає вимогам ч. 3 ст. 45 Закону України «Про іпотеку».

Доводи заявників про те, що у зв'язку із закінченням 11 вересня 2011 року терміну дії договору іпотеки не можна було реалізовувати спірну квартиру, вмотивовано відхилено апеляційним судом, оскільки виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки було відкрито 25 листопада 2011 року на підставі виконавчого напису, вчиненого 22 листопада 2011 року приватним нотаріусом Тишківською Р.І., 20 грудня 2011 року державним виконавцем складено акт опису і арешт майна боржника та призначено суб'єкта оціночної діяльності для визначення вартості описаного майна, вартість якого відповідно до звіту оцінювача становила 1 169 708 грн, а 31 травня 2012 року ПП «Нива-В.Ш.» були проведені прилюдні торги з реалізації спірного майна.

При цьому поданий у березні 2013 року позов ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, рішенням апеляційного суду Львівської області від 07 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року, було залишено без задоволення.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В.Закропивний

Т.О. Писана