Справа № 484/1473/16-ц
Провадження № 2/484/1467/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2016 р. м. Первомайськ
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
судді - Сотської С.О.
секретаря судового засідання Бикової О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-
22 квітня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1. третя особа- Коцюбенко А. Б. про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення всіх мешканців з будинку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 19.12.2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №NKP0GA04042198 за яким банк надав, а останній отримав кредит у сумі 6500,00 доларів США строком до 19.12.2027 року зі сплатою 11,04% річних.
Станом на 02.03.2016 року, внаслідок порушених боржником зобовязань за кредитним договором № NKP0GA04042198 утворилась заборгованість у розмірі 5313,00 доларів США, яка складається з 4252,85 доларів США заборгованості за кредитом, 721,41 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 129,59 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 209,15 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.
У звязку з невиконанням боржником основного зобовязання позивач вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку».
Звернення стягнення на предмет іпотеки дає підстави іпотекодержателю ставити питання про виселення всіх мешканців будинку.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати по справі.
В судовому засіданні позивач підтримав вимоги в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність.
Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи на скрутне матеріальне становище, яке склалось у результаті збільшенням курсу долару по відношенню до гривні, що і призвело до виникнення заборгованості.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.
Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобовязання або зобовязання іншої особи перед іпотекодержателем, іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель кредитор за основним зобовязанням.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобовязання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобовязанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобовязання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобовязань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобовязання (взаємні права й обовязки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобовязанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобовязанням).
Виконання забезпечувального зобовязання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотеко держателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобовязання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи.
Згідно із ч. 5 ст. 3 вказаного Закону Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно із частинами та 2 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Частиною 1 ст. 17 вказаного Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст.. 39 зазначеного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації,
загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпокодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Із матеріалів справи вбачається, що між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №NKP0GA04042198 від 19.12.2007 року, за яким останньому надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення , строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 6500,00 доларів США строком до 19.12.2027 року з нарахуванням 11,04% річних.
Строк дії договору на час звернення позивача до суду не сплинув, основне зобовязання боржником не виконано.
Зобовязання по кредитному договору №NKP0GA04042198 ОСОБА_2 належно не виконує, що підтверджується рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.12.2015 року по справі №484/3903/15-ц, провадження №2/484/1729/15 яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №NKP0GA04042198 від 19.12.2007 року 5064,81 доларів США, що за курсом 22,41 грн. за 1 долар США станом на 09.09.2015 р. становить 113502,30 грн.
Викладене свідчить, що у позивача виникло право в рахунок погашення частково заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на іпотечне майно.
Позивач надав кредит в іноземній валюті. Відповідач, який є майновим поручителем, використовує житловий будинок загальною площею 53,50 кв. м., житловою площею 32,20 кв. м., який розташований за адресою вулиця Петровського, 56 в місті Первомайську Миколаївської області., як місце постійного проживання своєї сімї, іншого житла немає.
Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі ст.. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає, як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.
Тобто, даний закон визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.
Тому, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» рішення суду на час дії закону не підлягає виконанню, але не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів (правова позиція Верховного Суду України по справі №6-58цс15 від 27.05.2015 року, №6-57цс15 від 27.05.2015 року, 6-333цс15 від 10.06.2015 року).
Що стосується позовних вимог банку щодо виселення із жилого будинку всіх осіб, які там мешкають, то вони задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень,одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
Із довідки голови квартирного комітету №48 м. Первомайська від 12.05.2016 року встановлено, що за адресою Петровського 56 в місті Первомайську проживають та зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2
Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі №6-447цс15 від 24.06.2015 року вбачається, що за змістом статей 39,40 Закону України «Про іпотеку» та ст.. 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють повинно бути зазначено у рішенні суду.
Із змісту кредитного договору встановлено , що іпотечне майно не було придбано за рахунок кредиту. Тому виселення громадян з жилого приміщення при зверненні стягнення на це приміщення не допускається без надання іншого постійного жилого приміщення.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись, ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок загальною площею 53,50 кв.м. житловою площею 32,20 кв.м., який розташований за адресою вулиця Петровського, 56 в місті Первомайську Миколаївської області на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року не підлягає виконанню.

У виселенні ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: Миколаївська область, місто Первомайськ, вулиця Петровського, будинок 56 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк (р/р 3111, МФО 305299 ) судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області, всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційнимсудом.

СУДДЯ: