Справа № 148/1138/16-ц
Провадження №2/148/460/16
20 вересня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лавренюк А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1, поданого від імені та в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-
В травні 2016 року ОСОБА_1, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2, звернулась в суд до ОСОБА_3 з вказаним вище позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 квітня 2015 року позивач ОСОБА_2 позичив відповідачеві ОСОБА_3 28 000 доларів США, які останній зобов'язався повернути протягом року, до 23 квітня 2016 року. На підтвердження укладення договору позики ОСОБА_3 23.04.2015 року, надав ОСОБА_2 письмову розписку. Оскільки взяте на себе зобов'язання щодо повернення коштів за договором позики відповідачем не виконано, позивач просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість, яка за офіційним курсом НБУ станом на день написання позовної заяви становить 711 051,60 грн. з розрахунку, що 100 доларів США дорівнюють 2 539,47 грн.
Зважаючи на те, що за договором позики відповідач взяв на себе зобов'язання в разі прострочення повернення боргу, сплатити 0,03% від суми боргу за кожен день прострочення, позивач просить стягнути з відповідача також відсотки за прострочення сплати заборгованості станом на день винесення судового рішення, суму втрат від інфляції.
В ході розгляду справи позивачем неодноразово уточнювався розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідача за прострочення виконання зобов'язання, останній раз 29.08.2016 року, який станом на 29.08.2016 року становить 27 303 грн. 68 коп.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 23.04.2015 року: основний борг в розмірі 711 051,60 грн. та відсотки за прострочення сплати заборгованості станом на 29.08.2016 року в сумі 27 303 грн. 68 коп., вимогу про стягнення суми втрат від інфляції не підтримала. Також просила стягнути на користь позивача з відповідача сплачений судовий збір.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення справи.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З копії розписки від 23 квітня 2015 року, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні, судом встановлено, що ОСОБА_3 для власник потреб позичив у ОСОБА_2 28 000,00 доларів США, які зобов'язався повернути протягом одного року, до 23 квітня 2016 року. Також згідно даної розписки ОСОБА_3 зобов'язався сплатити ОСОБА_2 в разі прострочення повернення боргу в установлений строк, відсотки з розрахунку 0,03 % від суми боргу за кожен прострочений день (а.с.8). Розписка підписана ОСОБА_3 Факт написання даної розписки та отримання коштів в борг не заперечено відповідачем в суді 15.06.2016 року під час проведення попереднього судового засідання.
Згідно розрахунку щодо сплати відсотків, судом встановлено, що станом на 29.08.2016 року розмір заборгованості по сплаті відсотків за прострочення виконання зобовязання становить 27 303 грн. 68 коп. (а.с. 49-50).
Суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини позики.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш ніж у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів або визначеної кількості речей є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або визначеної кількості речей.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Досліджені в ході судового розгляду докази, зокрема, розписка від 23.04.2015 року, підтверджує боргове зобов'язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_2, оскільки містить умови отримання в борг грошових коштів, а також зобов'язання відповідача їх повернути в обумовлений строк, відповідальність за прострочення виконання зобовязання, дату отримання позики, підписи сторін договору.
Доказів, які б свідчили про виконання взятого на себе за договором позики зобов'язання відповідачем ОСОБА_3 суду не надано.
За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та вважає можливим задовольнити позов.
Задовольняючи позовні вимоги, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 6 800 грн., сплата якого останнім документально підтверджена.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1, поданий від імені та в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 заборгованість за договором позики від 23 квітня 2015 року: - основний борг в розмірі 711 051 грн. 60 коп.; - відсотки за прострочення виконання зобов'язання станом на 29.08.2016 року в сумі 27 303 грн. 68 коп., а всього 738 355 грн. 28 коп. (сімсот тридцять вісім тисяч триста п'ятдесят п'ять гривень двадцять вісім копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 6 890 грн. (шість тисяч вісімсот дев'яносто гривень) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя Л.А. Штифурко