АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Лісовська О.В.
№ 22-ц/796/8993/2016 Доповідач- БорисоваО.В.
справа №754/5073/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.В., Соколової В.В.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суд м. Києва від 19 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 48446 грн. 52 коп.

Рішенням Деснянського районного суд м. Києва від 19 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що єдиним способом захисту його порушеного цивільного права, яке полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції та отримання компенсації від боржника за користування грошовими коштами, які належать до сплаті кредиторові, є застосування до даних правовідносин положень ст. 625 ЦК України.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення, оскільки до правовідносин, що виникли між сторонами вимоги ст. 625 ЦК України не можуть бути застосовані.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2012 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 5-11).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2012 року вирок змінено,ОСОБА_3 звільнено від покарання на підставі ст.ст. 49, 74 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності (а.с. 12-17).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 55525 грн. 27 коп. на відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 18-21).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2013 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2013 року змінено, зменшено розмір матеріальної шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з 55525 грн. 37 коп. до 54825 грн. 37 коп. (а.с. 22-25).

На момент подачі позову судове рішення про стягнення коштів відповідачем не виконано.

Звертаючись з позовом до суду позивач, посилаючись на норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, просив в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, відповідно до розрахунку, стягнути за період з 20 листопада 2013 року по 04 березня 2016 року 3 % річних, в сумі 3763 грн. 84 коп. та інфляційні втрати в розмірі 44682 грн. 68 коп. , що загалом становить 48446 грн. 52 коп. (а.с.3).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

При наявності у справі судового рішення, яким вже було встановлено розмір завданої шкоди та відповідно стягнуто її, такий розмір шкоди відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи і суд не вправі змінювати його, в тому числі шляхом застосування положень ст. 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що єдиним способом захисту порушеного права позивача є застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України колегія суддів відхиляє, оскільки як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2013 року вже було встановлено розмір завданої позивачу матеріальної шкоди та стягнуто її з відповідача на користь позивача,а отже, на спірні правовідносини норми ч. 2 ст. 625 ЦК України не розповсюджується.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 січня 2016 року у справі №6-3019цс15, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Викладені в рішенні районного суду висновки відповідають обставинам справи й долученим до справи доказам, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суд м. Києва від 19 травня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: