Дата документу 03.11.2016
Справа № 320/3745/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року. м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пономаренко Л.Е.,

при секретарі Воробйовій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ПАТ «Укрзалізниця», в якому просить поновити його на посаді машиніста тепловозу цеху експлуатації відокремленого структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії Державного підприємства «Придніпровська залізниця»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.05.2016 по день поновлення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.05.2016 був звільнений відповідачем з посади машиніста на підставі п.2ст.41 КЗпП України. З зазначеним звільненням не згоден, так як під час роботи сумлінно виконував свої службові обовязки.

В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач пояснив, що 06.05.2016 знаходився на своєму робочому місці в локомотиві 2ТЕ116 1318 у складі потягу 4401 «Бердянск-Мелітополь». Знаходячись на станції Молочанськ, до локомотива зайшли працівники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і пояснили, що зараз буде проведена перевірка. Поки він спілкувався з ОСОБА_2, ОСОБА_3 направився оглянути шахту холодильника, а в подальшому повідомив, що в цій шахті знайдені каністри з рідиною, схожою на паливо. Тоді йому та його помічнику ОСОБА_4 було запропоновано написати зізнання, що зазначене паливо вони перевозили за вказівкою керівництва Мелітопольського локомотивного депо, за це їм було обіцяно відсутність будь-якого покарання. На пропозицію вони не погодились. Замість цього ними було написано власноруч пояснення, згідно яких знайдені каністри були заправлені на шляху прямування. Наполягає, що зазначені пояснення також були написані під тиском, в момент знаходження його в стресовому стані. В ході дачі пояснень спочатку зазначав, що їх використали в якості тиску на Мелітопольське керівництво, в подальшому зявилась нова версія припустив, що таким чином керівництво хотіло звільнити місце машиніста для «своїх». Не впевнений, що каністри знаходились в локомотиві, так як він їх побачив вже на землі. Припустив, що каністри були занесені кимось невідомим. Також, зазначив, що обурений ставленням до нього профспілкового комітету, який не став на його захист, вважає, що в цьому може бути особиста зацікавленість голови профкому.

В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили в повному обсязі та пояснили, що останнім часом почастішали випадки зникнення дизпалива і керівництво регіональної філії Придніпровська залізниця організували перевірку. 06.05.2016 на станції Молочанськ комісією у складі в.о. заступника начальника регіональної філії Придніпровська залізниця ОСОБА_2, начальника станції Молочанськ ОСОБА_5, чергового станції Молочанськ ОСОБА_6, начальника дистанції колії ОСОБА_7, начальника Дніпропетровського локомотивного депо ОСОБА_3, була проведена перевірка тепловозів, що рухались через цю станцію, в тому числі й тепловоза 2ТЄ116-1318 під керуванням машиніста ОСОБА_1 та помічника машиніста ОСОБА_8 В ході проведення перевірки в холодильнику секції 1318Б було знайдено 21 пластикова каністра близько 22 літрів кожна, заправлена речовиною, схожою на дизельне паливо і 15 порожніх каністр. Машиніст і помічник зізнались, що здійснювали злив палива, про що написали відповідні пояснення, про виявлений факт був складений акт. 12.05.2016 наказом №114/ос машиніста ОСОБА_1 було звільнено на підставі ст. 41п.2 КЗпП України у звязку із вчиненням дій, що дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді машиніста тепловозу ДП «Придніпровська залізниця» відокремлений структурний підрозділ Мелітопольське локомотивне депо з 19.12.2013.

12.05.2016 наказом начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця за №114/ОС ОСОБА_1 було звільнено за ст.41 п.2 КЗпП України, у звязку з втратою довіря.

Підставою для звільнення визначено виявлення 06.05.2016 в ході руху тепловоза під керуванням машиніста ОСОБА_1 21 пластикову каністру близько 22 літрів кожна, заправлену речовиною, схожою на дизельне паливо і 15 порожніх каністр. Окрім того, було виявлено, що в секції Б локомотива зірвана окраска болта фільтра тонкої очистки палива, що дає можливість проводити несанкціонований відбір палива. Роботодавець зазначив, що вказані порушення свідчать про грубе порушення з боку машиніста ОСОБА_1 нормативних документів з безпеки руху несанкціоноване втручання в роботу паливної системи тепловозу, вимог Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту в частині збереження матеріально-технічних засобів, забезпечення схоронності вантажів і багажу, вживання заходів до запобігання випадкам їх розкрадення, втрат, пошкодження та псування.

Протоколом засідання профспілкового комітету Мелітопольського локомотивного депо 12.05.2016 профспілковим комітетом було надано згоду на розірвання трудового договору із машиністом тепловозу ОСОБА_1 на підставі п.2ст.41 КЗпП України.

Пунктом 2 ч.1 ст.41 КЗпП України, з посиланням на який позивач звільнений з посади, передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Згідно ч.2 ст.41 КЗпП України, розірвання договору у випадках, передбачених цією статтею, провадиться з додержанням вимог ч.3 ст.40, а у випадках, передбачених пунктом 2, - також вимог ст.43 КЗпП України.

Як встановлено судом, 06.05.2016 в ході проведення раптової перевірки, в холодильнику секції 1318Б було знайдено 21 пластикова каністра близько 22 літрів кожна, заправлена речовиною, схожою на дизельне паливо і 15 порожніх каністр. Також виявлено, що в секції Б локомотива зірвана окраска болта фільтра тонкої очистки палива, що дає можливість проводити забір пального зі зливного отвору трубки обратки паливної системи у баку. Про виявлені порушення складено відповідний акт.

Крім того, у машиніста тепловоза ОСОБА_1 та його помічника ОСОБА_4 були відібрані пояснення, в яких вони зізнаються, що каністри заправлені на шляху прямування, вивантаження передбачалося також на шляху прямування.

За фактом спроби крадіжки на ст. Молочанськ дизельного палива з локомотиву 2ТЕ116-1318 інформація внесена до ЄРДР за правовою кваліфікацією ч.2 ст.15 ч.1ст.185 КК України, кримінальному провадженню присвоєний №0000571.

Із п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» слідує, що при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.2 ст.41 КЗпП України, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходами дисциплінарного стягнення і тому вимоги ст.ст.148, 149 КЗпП України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з цим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довіря суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для витрати до нього довіря. При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва з підстав втрати довіря до них і у тому випадку, коли зазначені дії не повязані з їх роботою.

У судовому засіданні встановлено, що у своїй роботі локомотивні бригади керуються Інструкцією з технічного обслуговування електровозів і тепловозів в експлуатації, затвердженою наказом Укрзалізниці від 27.12.2002 №670-Ц; Інструкцією локомотивної бригади, затвердженою наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 №ЦТ-0106; Інструкцією Про порядок дії локомотивної бригади при прийманні-здачі, екіпіруванні та технічному обслуговуванні ТО-1 тепловозів серії 2ТЕ116, затвердженою начальником Мелітопольського локомотивного депо 24.11.2015.

Згідно із положенням «Інструкції локомотивній бригаді» (ЦТ-0106), до обовязків машиніста тепловоза, який входить до складу локомотивної бригади, входить проведення приймання та здачі локомотива, точно дотримуючись вимог ПТЕ, чинних інструкцій, правил та положень з технічного обслуговування локомотивів та МВРС, вимог правил охорони праці та місцевих інструкцій. Локомотивна бригада несе відповідальність за збереження інструменту та інвентарю, що знаходиться в локомотиві. збереження ввірених йому матеріальних цінностей, у тому числі дизельного палива, тобто він безпосередньо обслуговує товарні цінності.

В ході судового розгляду був допитаний свідок ОСОБА_3, який пояснив, що працює начальником Дніпропетровського локомотивного депо і 06.05.2016 за вказівкою заступника начальника регіональної філії «Придніпровська залізниця» ОСОБА_2 він разом з ним на станції Молочанськ проводили перевірки дотримання локомотивними бригадами посадових інструкцій, в тому числі з питань паливо використання. Такий огляд проводився не тільки на ст.Молочанськ, а одночасно на декількох станціях. Піднявшись в локомотив 2ТЕ116 1318 потягу 4401, в якому знаходились машиніст ОСОБА_1 та помічник машиніста ОСОБА_4 і провівши огляд, він знайшов в шахті холодильника секції Б повні та порожні каністри. Удвох вони винесли зазначені каністри з тепловоза. Окрім того, пояснив, що секція Б була холодною. У випадку запуску цієї секції сумки з каністрами звідти б «повилітали». Один з методів боротьби з розкраданням дизельного палива є забарвлення певних місць паливної системи в характерні кольори. Локомотивна бригада при прийманні тепловоза повинна контролювати збереження пломб, схоронність місць забарвлення і в разі їх пошкодження має бути негайно виконана запис у бортовому журналі. На цьому локомотиві саме в секції Б було зірвано забарвлення на пробці зливу палива. Записи в бортовому журналі не було, що свідчить, що саме ця бригада здійснювала несанкціонований забір палива. Якщо б пошкодження були зроблені раніше, локомотивна бригада під керуванням ОСОБА_1 при прийманні тепловозу повинні були виявити це та відобразити в бортовому журналі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що працює на посаді начальника Молочанського депо. 6 травня 2016 року його викликав ОСОБА_2 та повідомив, що на тепловозах, що проходять через станцію Молочанськ буде проводитись перевірка з приводу розкрадення пального. Він був присутній при виявленні на тепловозі під керуванням ОСОБА_1 каністр з пальним та порожніх.

Відносно ОСОБА_4, якого позивач заявляв в якості свідка, він допитаний в судовому засіданні не був, так як позивач та його представники в подальшому відмовились від допиту даного свідка.

Позивач зазначає, що при прийомі локомотива не проводив огляд шахти холодильника секції Б, а тому не бачив, що там знаходились каністри з паливом та пусті. Однак, відповідно до Інструкції з технічного обслуговування електровозів і тепловозів в експлуатації та Інструкції Про порядок дії локомотивної бригади при прийманні-здачі, екіпіруванні та технічному обслуговуванні ТО-1 тепловозів серії 2ТЕ116 він був зобовязаний це зробити.

Окрім цього, таке твердження позивача є нелогічним, так як охолоджувальний пристрій локомотива має важливе значення для нормальної роботи тепловоза, а згідно записів в журналі технічного стану і пояснень самого позивача секція А працювала з перебоями, тому від станції Федорівка до ст..Бердянськ він використовував секцію Б. Однак, в подальшому перейшов на використання секції А, пояснити причини цього не зміг.

Той факт, що локомотивній бригаді було відомо, про втрату пального свідчить й розрахунок норм витрат палива за маршрутом Федорівка-Бердянськ, зроблений в.о. заступника начальника Мелітопольського локомотивного депо. Так, згідно запису маршруту машиніста витрати палива Федорівка-Бердянськ 06.05.2016 склали 2420 кг, а згідно розрахунку норм палива, необхідного для подолання зазначеного маршруту фактичні витрати склали 2077 кг, тобто в журналі при фіксуванні розміру витрат палива, машиністом було збільшено витрати на 343 кг.

Судом були також досліджені всі доводи позивача щодо причин виникнення на ввіреному йому тепловозі залишків пального.

Так, пояснення позивача, що знаходженням в локомотиві надлишків пального керівництво відповідача мало намір спровокувати звільнення з посади керівництва Мелітопольського локомотивного депо є по своїй суті нелогічним, так як це пальне знайшли не у керівництва, а саме у локомотивній бригаді під керівництвом ОСОБА_1

Також є незрозумілим пояснення позивача, що його звільнення це помста керівництва відповідача за незгоду з написанням письмових пояснень, що зазначене пальне було злито за вказівкою начальника Мелітопольського локомотивного депо, так як у випадку надання ним таких пояснень для особи, на яку б він вказав ніяких наслідків не могло б бути, окрім звинувачення в обмові.

При цьому позивач зазначає, що в один й той час він знаходився фактично в різному психологічному стані. При відмові в написанні заяви з посиланням на керівництво Мелітопольського депо він знаходився в стійкому душевному стані і не піддався на погрози з боку перевіряючих, в той же час з його слів піддався на тиск, який здійснювали останні і написав власноручно пояснення, в яких викрив сам себе. Суд вважає, що такі пояснення не відповідають здоровому глузду, а тому не заслуговують на увагу.

Що стосується пояснень позивача про можливість занесення в локомотив знайдених каністр іншими особами, судом вони також піддані критиці, тому що, як було встановлено, що до моменту прийняття локомотиву, каністр бути не могло, так як каністри та зірвана фарба повинні були б бути виявлені приймаючою бригадою, а занести каністри в невеличке за розміром приміщення в присутності бригади не могли бути непоміченими.

Правовий аналіз п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що ця норма матеріального права не передбачає наявність обвинувального вироку суду як обовязкової умови для звільнення працівника за викладеною у ній підставою; звільнення з підстав втрати довіри може вважатись обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіря.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки звільнення ОСОБА_1 було проведено відповідно до вимог чинного трудового законодавства. Підстав для визнання звільнення безпідставним, неправомірним, наслідком чого має бути поновлення на роботі позивача та стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом не встановлено.

Керуючись ст. 3,8, 10,60 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Е.Пономаренко