АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 667/741/16-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/791/1668/16 Доповідач Чиркова К.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Чиркової К.Г.,

суддів: Пузанової Л.В.,

ОСОБА_2,

секретар Мирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє від імені ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, а також подала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, його вилучення та передачі на відповідальне зберігання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2016 року заяву задоволено.

Судом накладено арешт та вилучено з особистого володіння та користування ОСОБА_4, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1, автомобіль VOLKSWAGEN модель Transporter 2010 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_3, що перебуває згідно акта № ЦР141905 від 03.03.2016 року на зберіганні на майданчику тимчасового затримання за адресою: м. Цюрупинськ, вул. Гвардійська 160, та передано на відповідальне зберігання Виробничому автотранспортному підприємству Херсонської обласної спілки споживчих товариств за адресою: м. Херсон, вул. Червонопрапорна, 30, відповідно до укладеного між ВАПХОССТ та ОСОБА_5 договору № 7 про надання послуг підприємством від 19.04.2016 року.

Накладено арешт та вилучено з особистого володіння та користування ОСОБА_4 причіп автомобільний «Верда-1» 26.03.2011 року випуску, заводський номер Y99VERDA1BOB94028, сірого кольору, зареєстрований МРЕВ ДАІ на імя ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_4 вартістю 20 000,00 грн., та передано на відповідальне зберігання Виробничому автотранспортному підприємству Херсонської обласної спілки споживчих товариств за адресою: м. Херсон, вул. Червонопрапорна, 30, відповідно до укладеного між ВАПХОССТ та ОСОБА_5 договору № 7 про надання послуг підприємством від 19.04.2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє від імені ОСОБА_4, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема, суд належним чином не мотивував висновки суду щодо вжиття заходів забезпечення позову, а вжитті судом заходи порушують права власника відповідного майна користуватись ним, та є неспівмірними із заявленими вимогами.

Окрім того, позивач повторно звернулася до суду із аналогічною заявою про вжиття заходів забезпечення позову, незважаючи на прийняте за наслідками її розгляду Апеляційним судом Херсонської області 24 травня 2016 року рішення про відмову в задоволенні заяви.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 її доводів не визнала, ухвалу суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 151-152 ЦПК України, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь якій стадії розгляду справи, в тому числі позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб, а також передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 в позовній заяві посилається на те, що із майна, яке є обєктом спільної сумісної власності подружжя на загальну суму 272 013 грн., вона просить виділити їй у власність автомобіль VOLKSWAGEN, модель Transporter 2010 року випуску, вартістю 128 000 грн, а інше майно, у тому числі автомобіль MITSUBISHI, модель CANTER, 1991 року випуску виділити у власність ОСОБА_4

Звертаючись із заявою про забезпечення позову позивач зазначала, що відповідач здійснює керування автотранспортом у нетверезому стані, а також із перевищенням встановлених обмежень швидкості руху, що може призвести до пошкодження майна та зменшення його вартості, тому з метою збереження спірного майна позов повинен бути забезпечений саме шляхом накладення арешту та передачі автомобіля і причепу на відповідальне зберігання.

Факт притягнення відповідача до адміністративної відповідальності підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, не надані такі докази і до апеляційної скарги.

Крім того, при перегляді справи в апеляційному порядку представник відповідача, заперечуючи доводи ОСОБА_5, надала цивільно правовий договір, укладений ОСОБА_4 16 грудня 2015 року із третьою особою, за умовами якого ОСОБА_4 бере на себе зобовязання виконання будівельних робіт із застосування належного йому автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Transporter, 2010 року випуску, який є предметом спору, що виник між сторонами.

Наведені вище обставини свідчать про те, що спірний транспортний засіб відповідач використовує на свій розсуд, володіє, розпоряджається ним без погодження з відповідачкою, яка вказує на статус автомобіля, як спільного сумісного майна подружжя, що дає підстави вважати, що у випадку задоволення заявленого нею позову існує реальна загроза втрати відповідачем їх спільного майна, яке крім того є джерелом підвищеної небезпеки і має властивість зношуватися.

З огляду на наведене колегія суддів, погоджується з висновком суду про наявність передбачених ст. 151 ЦПК України підстав для забезпечення позову у обраний позивачкою спосіб, який передбачений пунктами 1, 7, ч.1 ст. 152 ЦПК України і є співмірним із заявленими нею вимогами щодо автомобіля VOLKSWAGEN, модель Transporter, 2010 року випуску.

Разом із тим колегія суддів не вбачає необхідності у передачі на зберігання іншим особам причепа «Верда-1» 26.03.2011 року випуску, державний номер НОМЕР_4, який відповідно до заяви ОСОБА_5 підлягає передачі у власність ОСОБА_4, тому його експлуатація останнім не може вплинути на права та обовязки позивачки у випадку задоволення судом позову, тому ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню.

Зайвою та такою, що охоплюється такими видами забезпечення позову, як накладення арешту на майно та передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, є вказівка суду на вилучення із особистого володіння та користування ОСОБА_4 спірного майна, тому колегія суддів вважає за необхідне постановлену судом ухвалу частково змінити, виключивши із її резолютивної частини посилання суду про вилучення із особистого володіння та користування ОСОБА_4 автомобіля VOLKSWAGEN, модель Transporter, державний номер НОМЕР_1, автомобільного причепа «Верда ?1», державний номер НОМЕР_4.

Доводи апеляційної скарги в іншій частині не ґрунтується на законі, і як такі, що висновки суду не спростовують підлягають відхиленню.

Так, посилання заявника на порушення прав відповідача, як власника користуватися майном, колегія суддів до уваги не приймає, зважаючи, що за діючим в Україні законодавством у випадку виникнення спору щодо майна, в тому числі щодо транспортних засобів, передбачається обмеження прав та повноважень власника у вигляді забезпечення позову.

Обраний судом вид забезпечення позову у спірних правовідносинах є співмірним із заявленими позивачкою вимогами щодо поділу спільного майна подружжя і відповідає положенням сімейного законодавства стосовно рівних прав подружжя на спільно придбане майно.

На стадії забезпечення позову суд не вправі робити висновки щодо обґрунтованості позову, а судом апеляційної інстанції позивачці розяснено положення ст. 155 ЦПК України про відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.

В даному випадку обраний судом вид забезпечення позову в частині накладення арешту на автомобіль VOLKSWAGEN, модель Transporter, державний номер НОМЕР_1 та передачі його на зберігання третій особі направлений на збереження майна, що є предметом спору та забезпечення його передачі позивачеві у належному технічному стані при наявності підстав для задоволення позову.

Та обставина, що судовим рішенням уже вирішувалося питання про забезпечення позову за заявою ОСОБА_5 не є підставою для скасування ухвали суду від 30.05.2016 року, оскільки нормами цивільного процесуального законодавства позивач не обмежений у праві звертатися до суду із заявою про забезпечення позову обираючи будь які, в межах закону, види забезпечення позову та обґрунтовуючи необхідність їх застосування, в тому числі належними та допустимими доказами.

Колегія суддів не вбачає підстав вважати, що питання щодо застосування заходів забезпечення позову щодо спірного автомобіля VOLKSWAGEN, модель Transporter, державний номер НОМЕР_1 в частині його арешту та передачі на зберігання іншій особі, вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права і вважає, що ухвала суду, як така, що постановлена з додержанням вимог закону підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє від імені ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2016 року частково змінити, виключити із резолютивної її частини посилання суду про вилучення із особистого володіння та користування ОСОБА_4 автомобіля VOLKSWAGEN модель Transporter державний номер НОМЕР_1.

Ухвалу суду в частині вилучення із особистого володіння та користування ОСОБА_4 автомобільного причепа «Верда ?1» державний номер НОМЕР_4 та передачі його на відповідальне зберігання третій особі, скасувати.

В решті частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий К.Г. Чиркова

Судді: Л.В. Пузанова

ОСОБА_2