Провадження № 2/761/1665/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 1 340,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.04.2013 року між позивачем та ПП «Віп-рент» було укладено договір про добровільне страхування наземних транспортних засобів №28-0199-2700/13-207, предметом якого було страхування транспортного засобу «Тойота» державний номер НОМЕР_1.

23.07.2013 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобілю «Тойота» державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «Мерседес» державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1

Постановою суду ОСОБА_1 було визнано винуватою в порушенні ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивачем на виконання умов договору про добровільне страхування наземних транспортних засобів №28-0199-2700/13-207 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 1 340,00 грн.

Так як цивільна відповідальність відповідача не була застрахована на день дорожньо-транспортної пригоди, тому виплачене страхове відшкодування має бути стягнуто з відповідача на підставі ст.ст. 22, 1166, 1191, 1192 ЦК України.

В судове засідання представник позивача не з'явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила.

Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом в судовому засіданні встановлено, що 30.04.2013 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ПП «ВІП-Рент» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0199-2700/13-207.

За умовами вказаного Договору був застрахований автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_1.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2013 року ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Зокрема в постанові зазначено, що 23.07.2013 року о 19 год. 10 хв. на вулиці Довнар-Запольського, буд. 4-А ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Мерседес», державний номер НОМЕР_2 рухаючись заднім ходом не переконалась, що це буде безпечним для інших учасників руху та для забезпечення безпеки руху не звернулась за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснила наїзд на автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження автомобілів та матеріальних збитків.

Постанова набрала законної сили.

Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

24.07.2013 року власник автомобіля «Тойота» державний номер НОМЕР_1 - ПП «Віп-рент» звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за подією, яка сталася 23.07.2013 року в м. Києві.

Як вбачається зі страхового акту №ДККА-29472 від 01.11.2013 року, пригоду, що мала місце 23.07.2013 року визнано страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 1 340,00.

21.12.2012 року ПАТ «СК «Українська страхова група» перерахувала на рахунок станції технічного обслуговування страхове відшкодування в розмірі 1 340,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №19770 від 01.11.2013 року.

З відповіді Моторно (транспортного) страхового бюро України вбачається, що станом на 23.07.2013 року цивільна відповідальність власника автомобіля «Мерседес», державний номер НОМЕР_2 застрахована не була.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що після сплати страхового відшкодування на виконання договору страхування, у сторони позивача виникло право регресної вимоги до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст.ст.22, 1166, 1191, 1192 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування».

Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зазначена норма, що міститься в главі 82 ЦК України та регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

Разом з тим правовідносини, пов'язані зі страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Така ж позиція викладена й у ст. 27 Закону України «Про страхування».

Відтак, оскільки існує спеціальний порядок регулювання порядку сплати страхового відшкодування в порядку суброгації (ст. 993 ЦК України), суд не може взяти до уваги посилання позивача на положення ст. 1191 ЦК України.

У вказаній справі право вимоги ґрунтується на суброгації, а не на регресі.

Відповідно до цієї норми, до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, лише в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

Отже, оскільки позивач на виконання умов договору виплатив страхове відшкодування, в судовому засіданні не було встановлено, що цивільна відповідальність відповідача на момент події була застрахована, тому позивач має право в порядку суброгації стягнути сплачену суму з відповідача, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суму в розмірі 1 340,00 грн.

Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 979, 980, 993, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 159, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» кошти в розмірі 1 340 (одна тисяча триста сорок) гривень 00 копійок та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г. Притула