Справа № 357/8542/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 04.08.2016 року мотивуючи тим, що 15.07.2014 року уклала договір позики у формі розписки з ОСОБА_2, відповідно до якого передала їй кошти в розмірі 80 000 грн. зі строком повернення до 15.07.2015 року. Відповідач не виконала умови договору і не повертає кошти, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 80 000 грн. та судові витрати у справі в розмірі 800 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала, подала до суду відповідну заяву та зазначила, що дійсно отримала від позивача у борг кошти в розмірі 80 000 грн., однак у визначений в розписці строк їх не повернула оскільки не мала такої можливості.

За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас , договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст.11 ЦК України).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник забов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей...

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику... у такій самій кількості..., що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 15.07.2014 року ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_1) та ОСОБА_2 уклали договір позики, відповідно до якого позивач передала, а відповідач отримала, кошти в розмірі 80 000 грн. зі строком повернення до 15.07.2015 року, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 5,6).

Відповідач ОСОБА_2 у визначений строк кошти в розмірі 80 000 грн. позивачу не повернула, тому ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.610 ЦК України: невиконання зобов'язання є порушенням зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики від 15.07.2014 року в розмірі 80 000 грн.

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Позивачем доведено факт укладення договору позики, факт отримання відповідачем коштів та порушення нею зобов'язання у визначений договором строк, а відповідач, в свою чергу, визнала обставини зазначені в позові, не заперечує проти стягнення в судовому порядку з неї коштів за договором позики від 15.07.2014 року та визнає вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Даючи оцінку встановленим обставинам та наданим доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 15.07.2014 року в розмірі 80 000 грн.

Згідно ст.88 ЦПК України на відповідача покладено обов'язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 800,00 грн., які складаються з судового збору сплаченого позивачем при подачі позову до суду ( а.с. 1).

Керуючись ст.ст.11, 526, 610, 612, 626, 627, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.3,10,11,60,88,174, 209,213-215, 294,296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму боргу за договором позики від 15.07.2014 року в розмірі 80 000 грн. та судові витрати в розмірі 800,00 грн., всього 80 800 грн. ( вісімдесят тисяч вісімсот гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко