Справа № 380/18/16-ц Головуючий у І інстанції Лісовенко П. І.
Провадження № 22-ц/780/2211/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 28.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Яворського М.А., Фінагєєва В.О.

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року до суду звернувся позивач ОСОБА_2 із вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір карткового рахунку № SAMDN9444, відповідно до якого Банк на підставі своєї публічної пропозиції, викладеної в Умовах та правилах надання банківських послуг (надалі - Умови), розміщених на офіційному сайті Банку за електронною адресою https://privatbank.ua/, зобовязався відкрити та обслуговувати у порядку та на умовах, визначених Договором (п. 1.1.3.1.2., п. 2.1.2.3.1. Умов), правилами міжнародних платіжних систем та чинного законодавства, рахунок картки № 268359 (далі - картрахунок). Відповідно до умов договору позивач вніс плату за відкриття рахунку у розмірі 1 500 гривень. Для здійснення операцій за картрахунком відповідач випустив, надав та зобовязався виконувати доручення позивача як клієнта ПАТ КБ «ПриватБанк» та користувача платіжної картки № 268359 (далі - Картка).

З 24.06.2015 року відповідач відмовляється обслуговувати рахунок й видавати належні позивачу грошові кошти.

Наведене завдає істотної моральної й матеріальної шкоди позивачу, оскільки позбавляє його особисто та його родину всіх засобів для існування, примушує позичати гроші під великі відсотки, відмовляти собі у необхідних речах, порушує звичайний уклад життя. Водночас, відповідач протиправно використовує гроші позивача, всупереч його волі, для отримання прибутку й власного збагачення.

Також зазначає, що мав би можливість розмістити зазначені кошти на депозиті в іншому банку й отримувати гарантований прибуток. До позовної заяви додається кілька пропозицій стабільних банків України щодо депозитів у гривні, які свідчать, що мінімальна доходність складає 25% річних.

Просив стягнути з відповідача суму залишку грошових коштів 213 571 (двісті тринадцять тисяч пятсот сімдесят одна) грн. 79 коп., з урахуванням трьох відсотків річних за весь час прострочення в розмірі 1 386 грн. 76 коп., а також 11 556 грн. 28 коп. - 25% процентів річних за фактичну кількість днів неправомірного користування грошима та пеню 3% на день від простроченої суми в розмірі 506 165 грн. 15 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 213 571 грн. 79 коп. та три проценти річних за несвоєчасну виплату коштів у розмірі 1 386, 76 грн..

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати в частині задоволення вимог про стягнення суми коштів та ухвалити нове про відмову задоволення позову в цій частині, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір карткового рахунку № SAMDN9444, за умовами якого Банк на підставі своєї публічної пропозиції, викладеної в Умовах та правилах надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті Банку за електронною адресою https://privatbank.ua/, зобовязався відкрити та обслуговувати у порядку та на умовах, визначених Договором (п. 1.1.3.1.2., п. 2.1.2.3.1. Умов), правилами міжнародних платіжних систем та чинного законодавства, рахунок картки № 268359, яка активована 16.09.2014 року.

Позивач вніс плату за відкриття рахунку у розмірі 1500 грн. Відповідач випустив, надав та зобовязався виконувати доручення позивача чк клієнта ПАТ «ПриватБанк» та користувача платіжної картки.

З 24 червня 2015 року відповідач відмовляється обслуговувати рахунок та видавати належні позивачу грошові кошти.

Позивач неодноразово звертався із письмовими заявами до начальника Броварського відділення ПАТ КБ «Приватбанк», голови правління ОСОБА_3, до Голови НБУ ОСОБА_4 щодо надання інформації про причини блокування платіжної картки № 268359, а також із проханням закрити рахунок та видати йому залишок коштів на рахунку. ( а.с. 6-18).

Відповідно до виписки по картці/рахунку № 268359 і додатковим рахункам договору за період з 01.09.2014 01.03.2016, баланс на кінець періоду становить : 213 251, 79 грн.

Відповідно до довідки станом на 27 жовтня 2015 року залишок коштів на рахунку становить 213251,80 грн.

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходиз із того, що між сторонами виникли правовідносини що регулюються ст. ст. 634, 1066, 1068 ЦК України і позивач свої зобовязання виконав у повному обсязі а відповідач у порушення умов договору призупинив здійснення операцій з використанням платіжної картки.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Частина 1 статті 634 Цивільного кодексу України визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 3 статті 1068 Цивільного кодексу України, банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Відповідно до п. 12 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 № 705 передбачено, що емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а акож про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобовязання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках установлених договором.

Посилання апелянта, що позивач використовує платіжну картку для отримання грошових коштів в рамках функціонування фінансової піраміди «Меркурій» з метою одержання прибутку не заслуговують на увагу.

Стаття 1074 ЦК України встановлює, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідачем відповідно до вимог ст. 58 - 60 ЦПК України не надано доказів, що операції по картковому рахунку позивача повязані з функціонуванням фінансової піраміди «Меркурій» або легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до Соборного відділення поліції Дніпропетровського відділу ГУНП України в Дніпропетровській області незаконність операцій по картковому рахунку по-зивача не підтверджує.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було допущено процесуальні порушення та розглянуто справу щодо неналежного відповідача не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з матеріалів справи у судовому засіданні, яке відбулося 13 листопада 2015 року, за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 ПАТ КБ «ПРиватБанк» залучено у якості співвідповідача. (а.с. 38 -39, 41)

Колегія суддів встановивши фактичні обставини справи врахувала доводи та заперечення сторін їх відмову і вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: