Справа № 314/4277/15-ц Провадження № 2/314/95/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Галянчук Н.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

секретар судового засідання Денисова Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 лютого 1981 року Михайло-Лукашівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя не склалося. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з квітня 2015 року. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше сумісне життя і примирення між ними позивач вважає неможливим, наміру на збереження шлюбу позивач не має.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, вказавши на неможливість примирення та подальшого спільного проживання.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов визнала, зазначила, що на цей час збереження шлюбу є неможливим, сторони спільно не проживають.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27 лютого 1981 року Михайло-Лукашівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 453121 (а.с. 3).

Шлюбні відносини припинилися з квітня 2015 року. Подальше сумісне життя та примирення між ними неможливе.

Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи той факт, що сторони тривалий час (10 місяців) мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, суд приходить до висновку, що шлюб

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення.

Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі ст. 113 Сімейного кодексу України, ОСОБА_4 слід залишити прізвище, набуте після реєстрації шлюбу.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 27 лютого 1981 року Михайло-Лукашівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 1, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишити прізвище «Смола».

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.М. Галянчук

11.01.2016

11.01.2016