Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/7143/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Піх Ю.Р.
Провадження № 22-ц/778/2599/16 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Савченко О.В.

за участю секретаря: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2013 рокупо справі

за позовом ОСОБА_5 до Запорізької міської ради, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Лариса Петрівна, реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції в Запорізькій області, Орендне підприємство «ЗМБТІ», про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2013 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Л.П., реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції в Запорізькій області, Орендне підприємство «ЗМБТІ», про визначення права власності н спадкове майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що її батько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді трикімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцеві на час смерті.

Вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_7, спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку, немає.

Протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку вона прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Однак правовстановлюючі документи на квартиру у неї були відсутні, відновити їх за умови смерті власника неможливо, в зв'язку з чим постановою приватного нотаріуса Філіпової Л.П. від 24 липня 2013 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_7

На підставі зазначеного просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2013 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що є власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 27 червня 2013 року, укладеного між ним та ОСОБА_8 та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Байрамовою О.М., до участі у розгляді справи він не залучався, в матеріалах справи відсутні докази належності права власності на спірну квартиру ОСОБА_7 на момент його смерті.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п.2,3, 4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позов, суд виходив з того ОСОБА_5 є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 і вона на підставі ст. ст.1216, 1218 ЦК України після його смерті успадкувала вквартиру АДРЕСА_1.

Суд не повно з'ясував обставини справи, не встановив характер правовідносин, що виникли між сторонами, не надав їм правильну правову оцінку та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та процесуального права.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 вказаної статті).

Частиною 1 статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Так, стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносинна звернення до суду за захистом є недійсною.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 30 ЦПК України передбачено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред'явленим позовом.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14 травня 20013 року ОСОБА_5 було надано додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 ( а.с.64).

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.05.2013 року за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 ( а.с31).

ОСОБА_5 з даним позовом звернулася до суду з метою набуття у свою власність квартири АДРЕСА_1.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Л.П. відмовила у видачі свідоцтва право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру ( а.с16).

Розглянувши справу за позовом ОСОБА_5 до Запорізької міської ради, суд першої інстанції неправильно визначився із суб'єктним складом спірних правовідносин, залишив поза увагою відсутність спору між сторонами.

Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобов'язує довести як наявність між ним та відповідачем спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені саме особою, яку позивач зазначив відповідачем, і права можуть бути захищені у визначений ним спосіб.

Запорізька міська рада, здійснюючи управління майном спільної власності територіальної громади міста, не перебувала з позивачем у правовідносинах щодо здійснення нею прав на спадкування майна, щодо якого заявлені позовні вимоги про визнання права власності, спадщина не визнавалася відумерлою, квартира не переходила у власність територіальної громади, рада не порушувала спадкові права ОСОБА_5 та їх не оспорює.

У контексті заявлених вимог Запорізька міська рада не є учасником спірних правовідносин і не може прийматися рішення про задоволення позову до цього відповідача.

Поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_5, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, не надала належних й допустимих доказів (ст. ст. 57-59 ЦПК України) на підтвердження того, що вказана квартира належала ОСОБА_7 на час його смерті. Суд, визнавши право власності на квартиру в порядку спадкування за ОСОБА_5, не перевірив чи входить вона в спадковому масу, дані про реєстрацію права власності на зазначене майно не витребував.

Між тим, на час ухвалення рішення право власності на квартиру оформлено на іншу особу, квартира юридично та фактично знаходиться у володінні ОСОБА_3

Встановлено, що про вказане судове рішення ОСОБА_3 не знав, до участі у справі залучений не був, внаслідок цього був позбавлений можливості захищати свої права власника на спірне майно в судовому процесі, і права його судом першої інстанції порушені, що тягне за собою наслідки, які передбачені положеннями ст. 292 ч. 1 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Викладене спростовує доводи ОСОБА_5 та її представника, що даним рішенням не порушені права та інтереси ОСОБА_3 і в нього відсутне право на оскарження вказаного рішення суду.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на час ухвалення рішення право власності на квартиру зареєстроване на ім'я ОСОБА_3, номер запису 1452828 від 27.06.2013 р., на підставі договору купівлі продажу від 27.06.2013 р. До цього право власності на квартиру було зареєстровано на ім'я ОСОБА_8, який набув її на підставі договору купівлі- продажу від 14.02.2013 р. ( а.с.91,93). Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 лютого 2013 року ОСОБА_8 придбав квартиру у ОСОБА_11, за яким, як зазначено в договорі, право власності на квартиру було зареєстровано ОП Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 17.07.1997 р. за реєстровим номером 39474 (а.с155-158).

Отже, з огляду на межі заявлених ОСОБА_5 позовних вимог, документальне оформлення права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 рішення суду не призводить до повернення спірного майна ОСОБА_5 Відтак, обраний на власний розсуд позивачем спосіб захисту порушеного права не забезпечує такого захисту.

Кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, такий захист здійснюється у спосіб, передбачений ст. 16 ч. 2 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 4 ЦПК України).

Згідно із положеннями ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутись до суду як з позовом про визнання відповідного договору недійсним (ст.ст. 215-235), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.ст. 330, 387, 388).

Вищенаведені обставини свідчать про те, що речово-правові відносини щодо права на спірну квартиру існують між позивачем та нинішнім володільцем квартири ОСОБА_3

Отже, позовні вимоги ОСОБА_5 до Запорізької міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за зазначеними нею підставами не можуть бути задоволенні

Рішення суду першої інстанцій підлягає скасуванню на підставі п.п.2,3,4 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 до Запорізької міської ради, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Лариса Петрівна, реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції в Запорізькій області, Орендне підприємство «ЗМБТІ», про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: