Справа № 182/2251/15-ц
Провадження № 2/0182/819/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.06.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Е.Т.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Нікопольський завод трубопровідної арматури» (далі по тексту ПАТ «НЗТА») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги мотивував тим, що він працював у ПАТ «НЗТА» та наказом № 118-к від 28 вересня 2012 року був звільнений з роботи за власним бажанням.

Оскільки відповідач своєчасно не провів виплату йому усіх належних сум при звільненні з роботи, він звернувся до Нікопольського міськрайонного суду з позовними вимогами про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільнення та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області його позовні вимоги були задоволенні та з відповідача на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 1 727,84 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 22 479,05 грн., моральна шкода у розмірі 5 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року апеляційна скарга ПАТ «НЗТА» відхилена. Рішення Нікопольського міськрайонного суду від 25 лютого 2014 року залишено без змін.

Виконавче провадження на виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду від 25 лютого 2014 року було відкрито 25 червня 2014 року.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 25 лютого 2014 року на його користь був стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку за період з дня звільнення його з роботи 30 вересня 2012 року по день звернення до суду з даним позовом 05 грудня 2013 року.

Позивач просив суд стягнути середній заробіток за затримку розрахунку за період з дня звернення його до суду з позовом по цивільній справі № 182/11193/13-ц (провадження № 2/0182/1089/2014) по день виконання рішення суду 05 грудня 2014 року в сумі 8 603,16 грн.

У судовому засіданні 30 червня 2016 року представник позивача також просив суд поновити процесуальні строки звернення до суду з даним позовом, вважає їх пропущеними з поважних причин, оскільки кошти за проведений з позивачем розрахунок були зараховані на його платіжну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» лише на початок січня 2015 року, а з даним позовом звернувся до суду 03 квітня 2015 року.

Відповідач у судових засіданнях 08 липня 2015 року та 04 лютого 2016 року позовні

вимоги позивача не визнав. Вважає, що позивач пропустив передбачений діючим законодавством строк звернення до суду з даним позовом (в три місяці), оскільки повний розрахунок з ОСОБА_2 був проведений 30 травня 2014 року, а до суду з позовом він звернувся 03 квітня 2015 року. Просив суд в позові відмовити.

02 жовтня 2015 року через канцелярію суду надійшла заява ПАТ «НЗТА» про застосування строків позовної давності.

В наступні судові засідання 14 березня 2016 року, 27 травня 2016 року та 30 червня 2016 року представник відповідача у судові засідання не зявився, про день розгляду справи ПАТ «НЗТА» був належним чином повідомлений (а.с.50,52,54,55). Ніяких заяв від підприємства до суду не надходило.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оглянувши цивільну справу № 182/11193/13-ц (провадження № 2/0182/1089/2014) за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «НЗТА» про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільнення та відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом ОСОБА_2 з 05 березня 2009 року працював у ПАТ «НЗТА» та наказом № 118-к від 28 вересня 2012 року був звільнений з роботи за власним бажанням з 30 вересня 2012 року.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року його позовні вимоги були задоволенні та з відповідача на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 1 727,84 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку за 14 місяців 5 днів (з 01 жовтня 2012 року по 25 лютого 2014 року) в розмірі 22 479,05 грн.,моральна шкода у розмірі 5 000 грн. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року апеляційна скарга ПАТ «НЗТА» відхилена. Рішення Нікопольського міськрайонного суду від 25 лютого 2014 року залишено без змін (цивільна справа № 182/11193/13-ц а.с.53,54,78-80).

13 березня 2015 року на виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду від 25 лютого 2014 року були видані виконавчі листи (а.с.8,9).

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Цим Законом врегульовано лише правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Такого самого по суті висновку дійшов Верховний Суд у справі № 6-144ц13 від 29 січня 2014 року.

Суд приймає до уваги те, що вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по даній справі стосуються періоду з 06 грудня 2013 року по 30 травня 2014 року, а середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у цивільній справі № 182/11193/13-ц (провадження № 2/0182/1089/2014) за позовом ОСОБА_2, який стягнутий рішенням суду від 25 лютого 2014 року, стосувався періоду з 01 жовтня 2012 року до 05 грудня 2013 року.

У судовому засідання 08 липня 2015 року представник відповідач цей факт не оспорював.

Платіжним дорученням № 3158 від 16 травня 2014 року ПАТ «НЗТА» перерахувало на рахунок Головного управління юстиції у Дніпропетровській області суму 1 727,84 коп., яка належала позивачу на день звільнення (а.с.27), та платіжним дорученням

№ 3265 від 30 травня 2014 року ПАТ «НЗТА» перерахувало на рахунок Головного управління юстиції у Дніпропетровській області середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 22 479,05 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн. на виконання рішення суду по справі ОСОБА_2 (а.с.28).

Середньомісячна заробітна плата позивача на день звільнення з роботи складала 1 580 грн., розмір середньоденної заробітної плати 83,85 грн., що встановлено рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року.

Отже, час затримки розрахунку з ОСОБА_2 на день проведення повного розрахунку та перерахування ПАТ «НЗТА» коштів на рахунок Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (з 06 грудня 2013 року по 16 травня 2014 року) складає 103 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток по день фактичного розрахунку складає 8 603,16грн. Дана сума підлягає стягненню з ПАТ «НЗТА» на користь позивача.

Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 03 липня 2016 року на платіжну карту позивача сума на виконання рішення суду з Головного управління юстиції у Дніпропетровській області була зарахована 01 грудня 2014 року.

ОСОБА_2 з позовом про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку звернувся до суду 03 квітня 2015 року, тобто з пропуском строку в один місяць 2 дні.

Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, з урахуванням викладених обставин та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 надавав державному виконавцю іншу платіжну карту для перерахування сум на виконання рішення суду, а про те, що сума зарахована на карту № 291294 він дізнався на початку січня 2015 року після звернення до державного виконавця, суд вважає, що позивач пропустив строк, передбачений статтею 233 КЗпП України, з поважних причин, а тому пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, підлягає поновленню.

Відповідно до статті 88 ЦПК України з ПАТ «НЗТА» підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

З урахуванням викладених обставин і керуючись ст. ст. 10, 11, 61, 88, 209, 212, 214-215, 217-218 ЦПК, 115-117,232-234 КЗпП України, суд

вирішив:

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк, встановлений законом, для звернення до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 05 грудня 2013 року по 19 травня 2014 року в розмірі 8 603,16 грн. (вісім тисяч шістсот три грн. 16 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 (пїятсот пятдесят одна грн. 20 коп.).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3