Провадження № 2/317/1277/2016
Справа № 317/3456/16-ц
08 листопада 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Мінгазов Р.В.
при секретарі Капто Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
Представник позивача у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним шляхом, про причину неявки суд не повідомила.
У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 3.1 кредитного договору розмір процентів, які повинен сплатити позичальник 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних або 732 відсотки річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік).
Відповідно до п. 3.3 цього договору позичальник зобовязується повернути кредит у розмірі, вказаному у п. 1.2 даного договору, а також сплатити проценти у розмірі 560,00 грн., нараховані за період починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, разом 2560,00 грн., у дату повернення кредиту. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється разовим платежем.
Згідно п. 6.2 договору за порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує кредитодавцю неустойку у вигляді пені в розрахунку 2 % від суми кредиту, що вказана в п. 1.2 цього договору за кожен день прострочення платежу за кредитним договором.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є одним з видів неустойки.
У відповідності до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Приймаючи до уваги обставини по справі, положення ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір усіх складових заборгованості, бездіяльність самого позивача протягом тривалого строку свідчить про те, що він не вживав заходів щодо стягнення сум заборгованості, сприяючи збільшенню штрафних санкцій за зобовязаннями, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до розміру заборгованості за тілом кредиту та відсотками, тобто до 2000,00 + 560,00 = 2560,00 грн.
Відповідна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року по справі № 6-100цс14, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.
Пунктом 1.3 вказаного договору поруки визначено, що відповідальність поручителя ОСОБА_1 за порукою обмежується загальною сумою 50,00 грн.
У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Служба миттєвого кредитування» підлягає стягненню частина заборгованості (пеня) за зобовязанням, забезпеченим порукою, в розмірі 50,00 грн. Тож розмір пені ОСОБА_2 дорівнює 2560,00 50,00 = 2510,00 грн.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Служба миттєвого кредитування» підлягають частковому задоволенню. При цьому суд також виходить з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України та враховує, що відповідачі не надали суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростували наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» по 275,60 грн. з кожного в рахунок відшкодування суми сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р.В.Мінгазов