АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 661/3498/15-ц Головуючий в І інстанції Матвєєва Н.В.
Номер провадження №22 - ц/791/912/16-ц Доповідач Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Фурман Т.Г.

суддів: Пузанової Л.В.

ОСОБА_1

секретар Мирненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 січня 2016 року у справі позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Югтранс», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 28 жовтня 2014 року вона уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Югтранс» договір перевезення пасажира та багажу на автобусний маршрут № 1770 Верхній Рогачик-Херсон від Каховки до Херсона.

Факт укладення договору перевезення підтверджується проїзним талоном. При здачі багажу до багажного відсіку автобусу квитанція їй не видавалась, оплата за багаж здійснювалась безпосередньо водію ОСОБА_4, що зафіксовано камерою відео спостереження автостанції м. Каховка, дані якої переглядав працівник міліції ОСОБА_5 і підтвердив завантаження багажу у багажний відсік автобуса.

По приїзду в кінцевий пункт призначення багаж не виявився.

У звязку із втратою багажу вона зверталась до представників ТОВ «Компанія Югтранс» з вимогою відшкодувати завдану їй шкоду, однак отримала відмову.

До складу багажу входило: валіза на колесах вартістю 1200 грн.; ноутбук ASUS, модель X5DID-SX203X, серійний номер SN:A7N0AS017047280 CN:8000 K50ID, колір чорний, вартістю на момент покупки 4400 грн., ноутбук містив дві програми - для роботи з «Нейро-Оберон» та з мікроскопом; пристрій обробки інформації «Нейро-Оберон-11SR»/«Діанель», технічний паспорт ЦИТН 468.152.008ПС, вартістю 3500 доларів США; принтер «Canon» вартістю на момент покупки 750 грн.; мишка компютерна М215 вартістю 150 грн.; дві флешки вартістю 150 та 75 грн.; фарби для принтера вартістю 360 грн.; упаковка паперу й файлів вартістю 100 грн.; косметика фірми «NSP» вартістю 1500-1700 грн.; одяг: два светри, джинси, штани, спортивний костюм, шапка, шарф, білизна, кімнатне взуття та інше вартістю 3500-3700 грн. Загальна вартість втраченого з вини перевізника багажу складає 98 000 грн.

Посилаючись на те, що перевізник зобовязаний перевезти пасажира до пункту призначення, а в разі здавання багажу - доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, вжити заходи для забезпечення зберігання та/або доставки багажу згідно з договором перевезення, проте в порушення зазначених вимог закону її багаж було втрачено, просила суд, з уточненням позовних вимог, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Югтранс» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 115 600 грн. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Ухвалою від 22 грудня 2015 року суд залучив у якості співвідповідачів - ОСОБА_3, власника транспортного засобу, та водія - ОСОБА_4.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на незаконність і необгрнутованість ухваленого рішення, порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 та, ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги не визнають, просять рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно договору оренди транспортного засобу, укладеного 29.11.2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ Компанія «Югтранс», ОСОБА_3 передав в тимчасове платне користування ТОВ Компанія «Югтранс» на період з 29.11.2013 року по 29.11.2016 року транспортний засіб марки - БАЗ, модель - А079.25, тип - автобус D пасажирський, рік випуску 2008 року, реєстраційний номер - ВТ 8944 АА /а.с.156/.

Зазначена обставина сторонами не заперечується, питання щодо дійсності укладеного правочину не розглядається, як таке, що не є предметом даного спору.

З відповіді ПАТ «Бориспільський Автозавод» від 12 січня 2016 року вбачається, що автобуси БАЗ А079 (ІІІ класу), крім багажного відсіку в задній частині автобуса, обладнані ще і багажними відсіками у лівій (2 багажника) і правій (1 багажник) частинах автобуса; їх висота над рівнем дороги становить близько 0,35 м. До 2006 року для фіксації дверцят багажників використовувались замки вітчизняного виробництва, а з другої половини 2006 року - замки компанії HAPPICH Gmbh (Німеччина), які є більш надійними і більш зручними в експлуатації. Фіксатори змонтовані симетрично зліва та справа на проймі багажного відсіку у його нижній частині, засувка/замок - у відповідних місцях на дверці багажника, а центральний замок - на вертикальній осі дверці багажника. Для того, щоб зламати замки (у тому випадку, якщо обидва - і лівий, і правий були зафіксовані/замкнені) необхідно скористатися спеціальним інструментом (наприклад, монтажною лопаткою). Голіруч зламати замки багажного відсіку людина зі звичайними фізичними параметрами не зможе. Звичайно, якщо замки (засувки) поламані, або ж поламані фіксатори, дверцята багажника не будуть закриватися (вони просто будуть прикритими і утримуватися у такому положенні газовими упорами) /а.с.143-144/.

28.10.2014 року зазначений вище транспортний засіб використовувався ТОВ Компанія «Югтранс», яке здійснювало перевезення пасажирів на автобусному маршруті № 1770 „Верхній Рогачик-Херсон.

ОСОБА_2 зазначає про те, що між нею та відповідачем був укладений договір перевезення пасажира і багажу міжміським маршрутом регулярних перевезень, що підтверджується квитком на проїзд до м. Херсона. Багаж вона здала водію, якому була внесена плата за його перевезення, проте квитанція на перевезення багажу ним не видавалася, опис речей, що містилися у валізі не складався, про їх цінність водій попереджався. По приїзду до пункту призначення було виявлено втрату багажу.

З пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається, що вона разом з ОСОБА_2 повинна була їхати до м. Вінниця, проводити медичні обстеження. 28.10.2014 року вона зустріла позивачку, яка була в шоковому стані, бо її багаж, в якому знаходилася апаратура для дослідження з її власними речами та компютерною технікою був відсутній у багажному відділенні автобусу. Водій автобусу пояснював, що минулого дня невідомі особи викрали з багажного відділення автобусу, яким він керував, багажі інших пасажирів. Позивачка намагалася сама проводити розслідування, розшукувала свій багаж, зверталася до власника автобусу та до водія з проханням допомогти розшукати багаж або відшкодувати завдану шкоду. Протягом року потерпіла перебувала в стресовому стані, хвилювалася, нервувала через втрату багажу, бо в ньому знаходилася апаратура, з допомогою якої вона працює і заробляє на життя та утримання родини. Крім того, вона втратила багато своїх дорогих речей, які брала з собою в довготривалу поїздку.

За фактом виколення багажу порушена кримінальна справа.

Як в кримінальному провадженні, так і в судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанції, водій автобуса «Еталон», д.н. НОМЕР_1, який здійснював перевезення пасажирів 28.10.2014 року рейс «Верхній Рогачик - Херсон», ОСОБА_4, не заперечував факт отримання до перевезення багажу ОСОБА_2 і його викрадення /а.с.242-243/.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що перебуваючи на посаді начальника сектору карного розшуку Каховського РВ УМВС України в Херсонській області у жовтні 2016 року переглядав відеозапис з камери відеоспостереження системи «Безпечне місто», що поблизу автостанції м. Каховка, з якого вбачалося, що жінка, схожа на позивачку, поклала речі до багажного відсіку автобусу, водій закрив багажник, жінка зайшла до салону автобусу і через декілька хвилин транспортний засіб виїхав з автостанції /а.с.252-253/.

З відповіді начальника Каховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області № 40/328 від 17.11.2015 року вбачається, що сервер, розташований в Каховському відділ поліції ГУНП в Херсонській області, що здійснює запис з камер відеоспостереження, розташованих в м. Каховка, в тому числі і на автостанції м. Каховка здатний зберігати відеозапис лише протягом пяти днів, тому надати відеозапис з камер відеоспостережння за 28.10.2014 року технічної можливості немає, оскільки даний відеозапис не зберігся /а.с.76/.

В кримінальному провадженні потерпіла зазначала про те, що до складу її багажу входило: валіза на колесах; ноутбук ASUS, колір чорний; пристрій діагностичної техніки «Нейро-Оберон-АРК4011-SR», портфель чорного кольору; принтер «Canon»; упаковка паперу й файлів; дві флешки; три баночки з фарбою для принтера; косметика; одяг; зубна паста, два зарядних обладнання до мобільних телефонів.

У добровільному порядку заподіяна потерпілій шкода не відшкодована.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ст. 910, 911,924 ЦК України, Законом України „Про автомобільний транспорт, Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та встановивши, що багажна квитанція позивачкою водієві не надавалася, оплата багажу в установленому законом порядку нею не здійснювалася, тому договір перевезення багажу є неукладеним, оскільки угода, укладена громадянином всупереч установленим правилам та без відповідного оформлення, не породжує прав і обов'язків між громадянином та цим підприємством і не може бути підставою для покладення відповідальності за невиконання такої угоди, втрату або пошкодження майна, дійшов до висновку про відсутність зобовязання перевізника по відшкодуванні шкоди.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобовязується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобовязується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його перевезення.

Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до ст. 911 ЦК України пасажир має право одержати місце у транспортному засобі згідно з придбаним квитком, перевозити з собою безоплатно ручну поклажу у межах норм, встановлених транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принци винності у разі відповідальності перевізника за втрату вантажу. Саме перевізник несе відповідальність за втрату багажу у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обовязок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє як правило, презумпція вини зобовязальної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулася внаслідок обставин, якими він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежали.

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення.

Крім того, він також зобовязаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обовязку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками:

1)усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно о законодавства та договору перевезення не несе обвязку усунення зазначених обставин;

2)перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Отже, перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до ч. 1 ст. 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Відповідно до ст. 1, 39, 41 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Документи для регулярних перевезень: для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу.

Пасажир має право перевозити з собою на автобусних маршрутах загального користування ручну поклажу, а також відповідно до законодавства про захист прав споживачів і правил перевезень користуватися іншими правами.

Пасажир зобов?язаний мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, виконувати вимоги правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту.

Відповідно до п. 40 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ від 18.02.1997 року № 176 (далі Правил) за договором перевезення пасажира автобусом перевізник зобов'язується безпечно перевезти пасажира до пункту призначення, а в разі здавання ним багажу - доставити до пункту призначення багаж та видати його пасажиру або уповноваженій ним особі. Пасажир зобов'язується внести установлену плату за проїзд, а в разі здавання багажу до багажного відділення - плату за його перевезення.

Згідно з п. 41 Правил пасажир повинен мати квиток на проїзд, квитанцію на перевезення багажу міжміськими маршрутами регулярних перевезень, які дійсні тільки на зазначений у них день і рейс автобуса.

У разі здавання ручної поклажі до багажного відділення транспортного засобу за її перевезення справляється плата як за перевезення багажу (п. 75 Правил).

Згідно з п. 76 Правил багаж пасажирів перевозиться у багажному відділенні автобуса (якщо це передбачено конструкцією автобуса) за плату.

У разі відсутності багажного відділення багаж перевозиться в салоні автобуса (одна одиниця - безоплатно, решта - за плату згідно з тарифом).

Згідно з п. 145 Правил перевізник зобов?язаний вживати заходів до забезпечення безпечної, зручної поїздки пасажирів і зберігання та/або доставки багажу згідно з договором перевезення і розкладом руху; організувати проведення контролю технічного та санітарного стану автобусів чи легкових автомобілів перед початком роботи, крім автомобільного самозайнятого перевізника; компенсувати шкоду, заподіяну здоров'ю та майну пасажирів.

Враховуючи те, що перевізник прийняв багаж позивачки до перевезення до пункту призначення, який було втрачено, і відповідно до ст. 924 ЦК України саме перевізник відповідає за збереження багажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві, та зважаючи на те, що у встановленому законом порядку перевізник не довів, що втрата багажу сталися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало, колегія суддів вважає, що заявлені позивачкою вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди до ТОВ „Компанія Югтранс є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у розмірі фактичної шкоди.

При цьому відсутність квитка на перевезення багажу не впливає на відповідальність перевізника за втрату вантажу і не є підставою, за якою договір перевезення багажу є неукладеним.

Посилання позивачки на безоплатне перевезення ручної поклажі не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до п.75 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ від 18.02.1997 року № 176, ручна поклажа перевозиться в салоні автобуса та перебуває під наглядом пасажира, перевізник не несе відповідальності за її втрату чи пошкодження.

Враховуючи, що власник автобусу ОСОБА_3 не є перевізником та не надавав послуги з перевезення пасажира та багажу, а лише передав автобус в оренду ТОВ «Компанія Югтранс», що останнім не заперечується, та зважаючи на те, що укладений між сторонами правочин у встановленому законом порядку не оскаржений, колегія суддів погоджується з висновком суду про безпідставність заявлених вимог до власника транспортного засобу - ОСОБА_3

Заявлені вимоги до відповідача ОСОБА_4, є також необґрунтованими, оскільки він перебуває в трудових відносинах з перевізником, а відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково, враховуючи перелік зниклого майна, про яке заявляла потерпіла ОСОБА_2 в кримінальному провадженні (а.с. 249) та в межах переліку майна, заявленого нею в даній справі, у розмірі вартості майна, визначеної потерпілою з урахуванням наданих нею доказів щодо реальної вартості цього майна на час ухвалення судового рішення, які відповідачем у встановленому законом порядку не спростовані (а.с. 33,36,37, 35,124,133,47,129).

З урахуванням наведеного, загальний розмір матеріальної шкоди становить 96 954,73 грн., який складається з вартості зниклого майна, а саме: валізи на колесах -2066,5 грн.; ноутбука ASUS, модель X5DID-SX203X, серійний номер SN:A7N0AS017047280 CN:8000 K50ID - 13 209 грн.; пристрою обробки інформації «Нейро-Оберон-11SR»/«Діанель», модель ЦИТ468.152.008ПС - 77700 грн, принтера «Canon» - 2000 грн.; двох флешок вартістю 82 та 255 грн., тонального крему - 499,68, помади 239,76 грн., зубної пасти 162,72 грн., 3 баночок фарби для компютера 282,63 грн., 2 олівців для очей 260,64 та 196,80 грн.

Решта заявлених вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає, як така що належними та допустимим доказами не доведена.

Оскільки між сторонами склалися договірні правовідносини, при укладенні яких сторони відшкодування моральної шкоди не обумовлювали, колегія суддів погоджується з висновком суду про безпідставність заявлених в цій частині вимог, а тому рішення суду в цій частині скасуванню не підлягає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду у в частині відмови у задоволенні позову, заявленого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Югтранс» про відшкодування матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з перевізника на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 96 954, 73 грн.

В решті рішення суду скасуванню не підлягає з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 січня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову, заявленого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Югтранс» про відшкодування матеріальної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Югтранс» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 96 954, 73 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

ОСОБА_1