У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Запорізької міської ради, районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, комунальне підприємство «ВРЕЖО № 7», про визнання частково недійсним рішення за касаційною скаргою Запорізької міської ради на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що у 1993 році він та члени його сім'ї - ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_5 (син), зі згоди його брата -

ОСОБА_7, та наймодавця, вселилися у квартиру АДРЕСА_1, де їх було зареєстровано. З того часу він з родиною мешкає у вказаній квартирі, про те, що квартира є службовою, вони не знали. Вказував, що його брат вселився у цю квартиру відповідно до ордера № 295С, який був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 13 жовтня 1988 року № 226/2 про включення квартири АДРЕСА_1 до службової жилої площі. Проте, вказане приміщення на час видачі ордера не було жилим, тому не могло бути включене до числа службової жилої площі та на нього не міг видаватися ордер.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів від 23 червня 1988 року № 195/12 було дозволено Правобережному ЖЕО переобладнати приміщення колясочних у службові квартири, але для цього необхідно було виконати та узгодити проект переобладнання та провести необхідні роботи згідно з проектом. Не виконавши вимоги зазначеного рішення Ленінська районна рада народних депутатів приймає рішення від 13 жовтня 1988 року № 226/2 та видає службовий ордер на квартиру, при тому, що на той час реконструкція у встановленому порядку виконана не була, тобто, приміщення було нежилим.

Тільки у 2004 році він замовив та оплатив проект реконструкції нежитлового приміщення у квартиру. Після затвердження розпорядженням Запорізького міського голови від 22 листопада 2005 року

№ 1426р акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію житлової службової квартири АДРЕСА_1, вказане приміщення було введено в експлуатацію як жила квартира.

Позивач вважав, що лише після цього приміщення стало жилим і могло бути включене до кола службових жилих приміщень. Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_4 просив визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від

13 жовтня 1988 року № 226/2 в частині включення квартири АДРЕСА_1 до складу службової жилої площі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від

27 липня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 жовтня 2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня

2015 року скасовано, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі Запорізька міська рада, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів дійшла висновку, що справу необхідно призначити до судового розгляду, оскільки при проведенні її попереднього розгляду встановлено обставини передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_4 до Запорізької міської ради, районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, комунальне підприємство «ВРЕЖО № 7», про визнання частково недійсним рішення призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

С.П. Штелик