22-ц/775/615/2016(м)
Категорія 24 Головуючий у 1 інстанції Васильченко О.Г.
Доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Лоленко А.В., Попової С.А.,

з участю секретаря Зал Ю.С.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Жилье-22» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 18 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

17 березня 2016 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя звернулося з позовною заявою товариство з обмеженою відповідальністю «Жилье-22» (далі ТОВ «Жилье-22») про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 18 березня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

З ухвалою суду не погодився відповідач ОСОБА_1 і, посилаючись в апеляційні скарзі на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття провадження у справі. Заявник посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відкрив провадження у справі, оскільки позивачем при подачі позову не було сплачено судовий збір, відповідно до вимог ч.5 с. 119 ЦПК України. Також вказує на те, що позивачем не було надано жодних доказів наявності підстав для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору повністю або частково.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності ТОВ «Жилье-22», яке належним чином повідомлено про час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи, в межах апеляційного оскарження, та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відкриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ТОВ «Жилье-22» відповідає вимогам ст.ст. 118,119,120 ЦПК України та подана у встановленому законом порядку.

Проте до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Частина 1 статті 119 ЦПК України передбачає, що позовна заява подається у письмовій формі. Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до розяснень, викладених в абз. 3 п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

У п.29 постанови цього пленуму зазначається, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сімї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З урахуванням вимог статті 11 ЦПК суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону № 3674-VI, з власної ініціативи.

У разі відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд повинен зазначити в ухвалі (про відкриття провадження чи в іншій) конкретний строк (строки) сплати судового збору, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. У разі перенесення цієї дати (у звязку з відкладенням розгляду справи або з інших причин) при наявності такого клопотання може бути продовжено й строк (строки), на який відстрочено або розстрочено сплату судового збору, про що судом зазначається у відповідній ухвалі.

Як вбачається з позовної заяви ТОВ «Жилье-22», позивач просив звільнити його від сплати судового збору повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк ( а.с.1-2).

Однак, суд першої інстанції не вирішив питання щодо судових витрат, на зазначене клопотання уваги не звернув, не застосував норми ст.121 ЦПК України, та передчасно відкрив провадження у справі, не вирішивши питання про можливість прийняття позовної заяви без оплати судового збору.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У звязку із цим обставини, повязані з фінансуванням установи чи організації та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Крім того, поза увагою суду залишилося те, що, відповідно до п.8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, несплата судового збору без вирішення питання в порядку ст.82 ЦПК України дозволяє суду залишити заяву без розгляду.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції належним чином не виконав вимог процесуального законодавства, апеляційний суд вважає ухвалу місцевого суду такою, що підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, ст.312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 18 березня 2016 року скасувати, передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: А.В. Лоленко

ОСОБА_2