Ухвала

іменем україни

14 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Демяносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів; за зустрічним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 листопада 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу косметичної продукції «Desheli» на суму 15 500 грн, на виконання якого вона сплатила відповідачу перший внесок в розмірі 3 тис. грн. Позивач зазначила, що придбаний нею товар був неналежної якості, викликав у неї алергічну реакцію, тому вона звернулася до відповідача з вимогою розірвати договір та повернути сплачений внесок у зв'язку з неможливістю використання, але їй було відмовлено.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_4, у березні 2015 року фізична особа - підприємець ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5.) звернулася до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу № КА0711, відповідно до умов якого вона виконала умови договору у повному обсязі, що вбачається з акта приймання-передачі товару від 25 листопада 2014 року, ОСОБА_4 отримала товар, претензій щодо отриманого товару та щодо виконання продавцем своїх обов'язків за договором вона не мала. ФОП ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за договором виконала частково, сплативши лише 3 тис. грн, тому просила стягнути з останньої на свою користь заборгованість за вказаним договором у сумі 12 500 (основний борг), пеню у сумі 104 грн 25 коп., інфляційні втрати в розмірі 171 грн 25 коп., а всього - 12 775 грн 50 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено, зустрічний позов ФОП ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_5 заборгованість за договором купівлі-продажу від 25 листопада 2014 року № КА0711 у розмірі 12 775 грн 50 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 610, 614 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 655, 673, 675 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. ст. 1, 6 Закону України «Про захист прав споживачів» належною якістю товару, роботи або послуги є властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

Додатком № 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що парфюмерно-косметичні товари не підлягають обміну (поверненню).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості вказаних позовних вимог.

На підставі наявних у справі доказів суд установив, що відповідачем було надано позивачу повну, належну та достовірну інформацію про якість та властивості товару, а також документи, які підтверджують належну якість продукції, при цьому, укладаючи договір та приймаючи товар за актом приймання - передачі, позивач підтвердила, що претензій щодо переданого товару та виконання умов договору купівлі-продажу у неї немає, чим і погодилася із тим, що товар має належну якість та властивості, протилежного стороною позивача не доведено.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд правильно урахував, що не підтверджено жодними належними та допустимими доказами посилання ОСОБА_4 на те, що косметичні засоби призвели до негативних наслідків, які вплинули на її здоров'я, крім того, у справі відсутні будь-які докази того, що вона зверталася до медичних установ із підстав погіршення здоров'я внаслідок застосування вказаної косметичної продукції.

Задовольняючи зустрічний позов ФОП ОСОБА_5, суд правильно виходив із наявності правових підстав, передбачених умовами укладеного між сторонами у справі договору купівлі-продажу, зокрема, п. 6.2 щодо нарахування пені, та положеннями вищевказаних норм матеріального права, зокрема, ст. 625 ЦК України щодо інфляційних втрат, для стягнення з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_5 заборгованості за вказаним договором, яка утворилася у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 взятих за договором зобов'язань.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі ОСОБА_4 доводи щодо нечесної підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_5 із посиланням на ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», про завдання неякісною продукцією відповідача шкоди її здоров'ю , висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Доводи касаційної скарги про безпідставність стягнення залишку грошової суми у розмірі 12 500 грн, оскільки послугами на вказану суму вона не скористалася, а лише придбала косметичний набір на суму 3 тис. грн не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема, умовами укладеного між сторонами у справі договору та акта приймання-передачі, у яких відсутні відомості про вартість косметичного набору у сумі 3 тис. грн, натомість сума 15 500 грн визначена як ціна товару (у договорі) та загальна вартість комплексу товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя (в акті) без визначення її складових.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова