Єдиний унікальний номер 2-280/11 Номер провадження 22-ц/775/854/2016
Головуючий в I інстанції Філь О.Є.
Доповідач Новосьолова Г.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Мальованого Ю.М., Новосядлої В.М.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2016 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» про заміну сторони у виконавчому провадженні, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Індустріально експортний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно,

В С Т А Н О В И В :

15 березня 2016 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» про заміну сторони у виконавчому провадженні, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Індустріально експортний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно задоволено.

Замінена сторона виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Індустріально експортний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, а саме стягувача за виконавчим листом №2-280, виданого 10 лютого 2011 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області Публічне акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк» його правонаступником товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» (далі ТОВ «ФК «ПОЗИКА»).

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1, надіслала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, мотивуючи свої вимоги порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1, зазначає, що суд першої інстанції у порушенні положень Закону України «Про виконавче провадження» задовольнив заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні. Законодавством України встановлений порядок відновлення виконавчого провадження у випадку його закінчення. В матеріалах справи знаходиться лист ВДВС Димитровського міського управління юстиції про те, що виконавчий лист на примусове виконання не надходив. Виконавче провадження постановою державного виконавця ВДВС Красноармійського міськрайонного управління юстиції від 18 грудня 2013 року було закінчено, воно ніким не оскаржувалось та не відновлювалось, тобто стадія виконання судового рішення в примусовому порядку (виконавче провадження) закінчена до звернення правонаступника до суду з заявою про заміну стягувача.

В судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать телефонограми в матеріалах справи, які зареєстровані у журналі телефонограм за № №3168-3170 (а.с.199-201).

Крім цього, до апеляційного суду надійшли заяви від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» та ОСОБА_1 про розгляд справи за їх відсутності (а.с.223, 231).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та надав їм належну оцінку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи.

15 жовтня 2010 року позивач ПАТ «ІНДУСТРІАЛЬНО ОСОБА_2» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, мотивуючи свої вимоги, що між АТ «ІНДУСТРІАЛЬНО ОСОБА_2» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 402/404445Р від 22 лютого 2008 року.

ОСОБА_3 помер та ОСОБА_1 - його дружина стала спадкоємцем спадщини (а.с.1-3).

14 січня 2011 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Індустріально-експортний Банк» (далі ПАТ «Індустріально-експортний Банк») до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно задоволено.

Звернуто стягнення на спадкове майно: автомобіль сєдан марки RENAULT, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження для задоволення вимог ПАТ «Індустріально-експортний банк» за кредитним договором № 402/404445-Д-2 від 22 лютого 2008 року, у розмірі 25 401,93 гривень (а.с.90).

На підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2011 року судом першої інстанції був виданий виконавчий лист, який був позивачем спрямований для виконання у виконавчу службу Красноармійського міськрайонного управління юстиції для примусового виконання.

18 грудня 2013 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції виконавче провадження закінчено відповідно до вимог положень п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що боржник працює ш. «Димитрова» та підпорядковується ВДВС Димитровського МУЮ (а.с.102).

Відповідно до листа відділу державної виконавчої служби Димитровського міськрайонного управління юстиції з даних Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчий лист № 2-280, виданий 10 лютого 2011 року Красноармійським міськрайонним судом, про звернення стягнення на майно ОСОБА_1 на користь ПАТ «Індустріально експортного Банку» на примусове виконання не надходив (а.с. 159).

У п.1.2 Статуту ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_4» зазначено, що у звязку з набранням Законом України «Про акціонерні товариства» та приведенням діяльності акціонерних товариств у відповідність до вимог Закону, банк змінив своє найменування з Акціонерного товариства «ІНДУСТРІАЛЬНО ОСОБА_5» на Публічне акціонерне товариство «ІНДУСТРІАЛЬНО ОСОБА_5». Згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів банку від 20 січня 2011 року банк змінив своє найменування з Публічного акціонерного товариства «ІНДУСТРІАЛЬНО ОСОБА_5» на Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ ОСОБА_4» (а.с.163-165).

30 жовтня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Позика» та ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_4» був укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №10-1V, що підтверджується також актом приймання передачі розширеного реєстру прав вимог щодо Кредитних договорів станом на 02 листопада 2015 року, до реєстру прав вимог №1 від 02 листопада 2015 року до договору відступлення прав вимоги №10- 1V від 30 жовтня 2015 року(а.с.97-99).

Крім цього, відповідно до реєстру прав вимоги №1, до Договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №10- 1V від 30 жовтня 2015 року, складеному 02 листопада 2015 року, первісний кредитор відступає новому кредитору ТОВ «ФК «Позика» права вимоги за кредитним договором № 402/404445Р від 22 лютого 2008 року, боржник ОСОБА_3, загальна заборгованість (тіло, проценти, комісія) 73 860,68 гривень (а.с.100).

Суд першої інстанції задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» про заміну сторони у виконавчому провадженні обґрунтовано виходив з вимог ст.378 ЦПК України та правової позиції Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року та зазначив, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа №6-122цс 13).

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України». Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Довід апелянта про те, що виконавче провадження закрито відділом державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції, воно ніким не оскаржувалось та не відновлювалось, отже виконавче провадження не відкрито та є підставою для відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» про заміну сторони у виконавчому провадженні, є необґрунтованим з наступних підстав.

Після набрання рішенням суду законної сили змінився стягувач з ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_4» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» відповідно до договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №10-1V від 30 жовтня 2015 року і, не замінивши такого стягувача, немає особи, яка в силу закону може просити про відкриття виконавчого провадження.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Відповідно до п.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень вимог закону судом першої інстанції про заміну сторони у виконавчому провадженні, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 312, 315 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИЛ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: