Справа № 307/925/16-ц
Провадження № 2/307/722/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ « Авіакомпанія «ОСОБА_2 Україна» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ТОВ « Авіакомпанія «ОСОБА_2 Україна» про відшкодування шкоди. Позовні вимого мотивує тим, що 11 серпня 2015 року між членами її сім'ї (ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5) і ТОВ «Авіакомпанією «ЮТейр-Україна» через міжнародного тур оператора «ANEX TOUR» були укладені договори на перевезення за маршрутом Львів-Анталья-Львів з датами вильоту зі Львова - 14 серпня 2015 року, з Анталії - 23 серпня 2015 року.

23 серпня 2015 року її сімя у складі 4 осіб поверталася із Анталії (Туреччина) до Львова (Україна) рейсом UTN 3212, час вильоту 7-00 год., час прильоту 09 год. 30 хв., що підтверджується копіями квитків. По прильоту до м. Львова вони не отримали одного чемодана, який був належним чином зареєстрований у багаж, що підтверджується багажною квитанцією, приєднаною до її квитка, копія якої додається. У зв'язку з цим 23 серпня 2015 року о 09 год. 50 хв. був оформлений акт про неналежне перевезення «Ргорегtу irregularity Рероrt (RІР)», в якому зафіксовано, що вона, ОСОБА_1, у Львові не отримала темно-зелений чемодан із тканини вагою 12 кг., упакований прозорою плівкою, в якому містилися особисті речі.

Згідно п. 5 Договору перевезення між нею і ТОВ «Авіакомпанією «ЮТейр- Україна» авіакомпанія несе відповідальність за втрату чи нестачу багажу, прийнятого до перевезення у розмірі його дійсної цінності, але не більше 20 доларів США (а на міжнародних рейсах за умови застосування Монреальської конвенції - 1131 Спеціальних прав запозичення) за 1 кг. маси втраченого, відсутнього або пошкодженого багажу.

А згідно п. 3 Глави 3 «Порядок висування претензій та подачі позовів стосовно неналежного перевезення багажу» Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року № 735, претензії щодо втрати багажу висуваються до перевізника після того як багаж буде визнано втраченим. Багаж уважається втраченим, якщо його не виявлено за результатами розшуку протягом 21 календарного дня з дати, наступної за тією, коли багаж повинен був прибути до місця призначення. У такому випадку претензія до перевізника повинна бути висунута протягом двох років з дати прибуття повітряного судна до місця призначення або з дати, коли повітряне судно повинно було прибути до місця призначення, або з дати, коли припинилося перевезення.

Враховуючи, що з моменту прибуття судна до місця призначення та складання акту неналежного перевезення пройшло більше 21 дня, багаж їй не повернено, а тому такий багаж є втраченим.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Монреальської конвенції, ратифікованої як Україною, так і Туреччиною, «міжнародне перевезення» означає будь-яке перевезення, при якому, згідно з визначенням сторін, місце відправлення й місце призначення незалежно від того, чи є перерва у перевезенні або перевантаження, розташовані або на території двох держав-сторін, або на території однієї й тієї самої держави-сторони, якщо погоджена зупинка передбачена на території іншої держави, навіть якщо ця держава не є державою-стороною. Перевезення між двома пунктами на території однієї й тієї самої держави-сторони без такої зупинки не розглядається в розумінні цієї Конвенції як міжнародне.

На думку позивачки дане тлумачення дає всі підстави для застосування у правовідносинах, що виникли між нею і відповідачем, умов Монреальської конвенції, і відповідно підстави застосувати п. 5 Договору перевезення в частині відшкодування втраченого багажу в розмірі 1131 СПЗ.

28 вересня 2015 року вона звернулася до ТОВ «Авіакомпанія «Ютейр-Україна» з претензією про відшкодування їй втрати в зазначеному вище розмірі. А 12 листопада 2015 року, вона звернулася повторно, але вже з претензією до ТОВ «Авіакомпанія «АЗУР ЕЙР Україна», в зв'язку з тим, що їй стало відомо про перейменування компанії та зміну її юридичної адреси.

25 грудня 2015 року вона отримала лист від 18 грудня 2015 року № 1423, яким Авіакомпанія АЗУР ЕЙР Україна визнала вину у втраті багажу і вирішила відшкодувати нанесений збиток - поштовим переказом перерахувати збиток в розмірі 86,1 СПЗ у гривневому еквіваленті. Розмір відшкодування, наведений у цьому листі, - 86,1 СПЗ викликав у неї здивування, оскільки їй не було зрозуміло, яким чином та за яких підстав авіаперевізник визначив саме такий розмір. У зв'язку з цим, 13 січня 2016 року вона написала листа до ТОВ „Авіакомпанія „АЗУР ЕЙР Україна" з проханням надати обґрунтований розрахунок розміру відшкодування у 86,1 СПЗ та відповіді не отримала до цього часу, однак, як і було зазначено у листі від 18 грудня 2016 року № 1423 в січні 2016 року отримала повідомлення про грошовий переказ на своє ім'я, а 20 січня 2016 року вона отримала на пошті гроші в сумі 2349,99 гривень.

Однак позивачка вважає таку суму лише частиною того відшкодування, яке їй може компенсувати матеріальні збитки, нанесені з вини авіакомпанії.

Валіза, яку було втрачено, була зареєстрована на її імя, але враховуючи, що переліт здійснювала її сімя складі 4 осіб, вона містила в собі речі, які мали для них всіх цінність, оскільки це в основному були нові речі і вони всі свідомо склали їх у нову, саме ту валізу, яку вона зареєструвала за собою - так здавалося надійніше. Зокрема, там містилися одяг, взуття, галантерея, подарунки, сувеніри тощо, а саме: сукня блакитна - 1200 грн., сукня смугаста - 720 грн., сукня лляна - 950 грн., джинси чоловічі - 55 $ ( 1443,20 грн. - тут і далі по курсу НБУ станом на 21.03.2016 року), джинси чоловічі - 70 $ (1838,80 грн.), кофта чоловіча - 25 $ (656 грн.), кофта чоловіча - 20 $ (524,80 грн.), купальник - 1100 грн., майки 3 шт. - 55 $ (1443,20 грн.), жіноча кофта у подарунок сестрі - 35 $ (918,40 грн.), дитячі кофточки у подарунок племінника 2 шт. - 24 $ (629,80 грн.), кросівки фірмові „Томі Н" - 2400 грн., сумка чорна лакова - 650 грн., чоловічий несесер - 1200 грн., духи „Прада" - 850 грн., духи „Шанель" - 2200 грн., сувенірна ікона св. Миколая - 307 $ (8055,70 грн.), турецькі солодощі - 65 $ (1705,60 грн.), валіза - 100 $ (2624 грн.), що разом складають 31 109,50 гривень, а також інші речі: одяг і взуття, вартість яких вона не можу правильно оцінити, так як вони були у вжитку.

У відповідності до ч. 2 глави 5 статті XXVII «Відповідальність перевізника та розмір компенсації за заподіяну шкоду» Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 30 листопада 2012 року № 735, відповідальність перевізника у випадку знищення, втрати, пошкодження або затримки в перевезенні зареєстрованого багажу обмежується сумою 1131 СПЗ (за мінімальну норму безкоштовного перевезення багажу, встановлену уповноваженим органом з питань цивільної авіації). Мінімальну норму безкоштовного провезення багажу, у відповідності до норм, встановлених Правилами за поштучною концепцією - 1 місце багажу вагою не більше 23 кг. перевищено не було - втрачено було 1 валізу вагою 12 кг..

Позивачка вважає, що в її випадку багаж був безнадійно втрачений, тобто вона зазнала найсуттєвішого збитку із перерахованих у наведеній вище нормі, та, з урахуванням перерахованих вище втрачених речей, свідчить, що відшкодування нанесених її сім'ї збитків у розмірі 1131 СПЗ є обґрунтованим, розумним і справедливим.

Крім того, на думку позивачки, договір перевезення, підписаний з відповідачем, за своєю суттю є договором приєднання, так як його умови встановлені відповідачем як стороною- перевізником, викладені у стандартній для всіх формі і сторона - споживач послуг з перевезення автоматично приєднується до цього договору. Відповідальність визначена перевізником у п. 5 цього договору в розмірі 1131 СПЗ встановлена ним самостійно, тобто він усвідомлював, що у разі втрати на міжнародному рейсі багажу, що не має заявленої цінності, він має відшкодувати іншій стороні - 1131 СПЗ. Умови, за яких перевізник має право встановлювати інший розмір відшкодування, підстави для зменшення цього розміру, у даному договорі відсутні.

З урахуванням вимог ст. 629 ЦК України, посилаючись на умови договору та враховуючи, що авіаперевізником 23 серпня 2015 року була втрачена 1 одиниця багажу, позивач вважає, що відшкодуванню з врахуванням уже відшкодованого підлягає 1131 - 86,1 = 1044,9 СПЗ, що згідно останнього курсу СПЗ до української гривні встановленого Національним банком України станом на 21 березня 2016 року (1 СПЗ = 36,90 грн.) становить 38 556. 81 гривень.

Просить стягнути з відповідача ТОВ «Авіакомпанія «ОСОБА_2 Україна» на її користь матеріальну шкоду в розмірі 1044,9 Спеціальних прав запозичення, що у грошовому еквіваленті становить 38 556.81 та судові витрати.

Відповідач надіслав суду письмове заперечення проти позову, у якому проти позову заперечив і зазначив, що претензії пасажира ОСОБА_1 про здійснення відшкодування у звязку із втратою одиниці зареєстрованого багажу при виконанні 23.08.2015 міжнародного повітряного перевезення на рейсі UTN 3212 сполученням Анталія-Львів надійшли до Авіакомпанії 24.09.2015 та 06.10.2016 відповідно.

Листом №1423 від 18.12.2015 пасажирку ОСОБА_1 було поінформовано про прийняте Авіакомпанією рішення за результатами розгляду вищезазначених претензій.

Згідно із прийнятим рішенням Авіакомпанія зобовязувалась відшкодувати нанесену шкоду в розмірі 86,1 СПЗ відповідно в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день прийняття рішення. Колегіальне рішення про здійснення позивачу виплати було прийнято на засіданні претензійної комісії, що відбулось 16.12.2015 року. Під час прийняття відповідного рішення претензійна комісія керувалася, зокрема, Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу (надалі - Правила), затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 30.11.2012 № 735, а також наказом ТОВ «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» №15/ОД від 04.02.2015, яким встановлено розміри та механізм визначення компенсаційних сум у випадках неналежного перевезення зареєстрованого багажу.

Згідно із пунктом 2 Глави 5 Розділу XXVII Правил відповідальність перевізника у випадку знищення, втрати, пошкодження або затримки в перевезенні зареєстрованого багажу обмежується сумою 1131 СПЗ (за мінімальну норму безкоштовного перевезення багажу, встановлену уповноваженим органом з питань цивільної авіації) стосовно кожного пасажира. Пунктом 5 Глави 3 Розділу XXVIII Правил також закріплено обмежувальний розмір відповідальності перевізника щодо знищеного або втраченого багажу в сумі 1131 СПЗ.

В свою чергу, пунктом 2 статті 22 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, вчиненої 28.05.1999 у м. Монреалі встановлено ще менший розмір обмежувальної суми відповідальність перевізника у випадку знищення, утрати, пошкодження або затримки в перевезенні багажу стосовно кожного пасажира, а саме - 1000 СПЗ.

Таким чином, суми в розмірі 1131 СПЗ і 1000 СПЗ не є фіксовано визначеними й безспірними при визначенні розміру компенсації. Дані суми за своїм змістом визначають допустимий граничний/обмежувальний розмір можливої компенсації пасажирам, який може бути перевищено лише у встановлених випадках. Це означає, що в залежності від обставин, за результатами розгляду претензії пасажира щодо неналежного перевезення багажу Правилами та Конвенцією дозволено Авіакомпанії прийняти рішення про здійснення відшкодування, розмір якого може бути й меншим граничної суми відповідальності, визначеної пунктом 2 Глави 2 Розділу XXVII Правил та пунктом 2 статті 22 Конвенції. Для визначення суми компенсації, що підлягала виплаті за результатами розгляду претензії позивача було здійснено розрахунок, виходячи з ваги втраченої одиниці багажу, зазначеної в акті про неналежне перевезення багажу, помноженої на розмір встановленої компенсації за один кілограм зареєстрованого багажу в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на дату прийняття рішення за претензією пасажира. Виплата остаточної суми компенсації за неналежне перевезення зареєстрованого багажу було здійснено позивачу у національній валюті в безготівковій формі шляхом поштового переказу відповідно до вартості національної валюти у спеціальних правах запозичення на дату прийняття рішення за претензією пасажира. Отже, розмір суми, яка підлягала виплаті позивачу в якості відшкодування завданої шкоди у звязку із неналежним перевезення зареєстрованого багажу, підтверджений документально та не перевищив встановлені Правилами межі відповідальності перевізника. В свою чергу, згідно із пунктом 2 Глави 2 Розділу XXVII Правил відповідальність перевізника за неналежне перевезення в будь-якому випадку обмежена реальними збитками, доведеними пасажирами.

Відповідач вказує, що на стадії претензійного розгляду позивачем не було доведено, що у звязку із втратою зареєстрованої одиниці багажу при здійсненні міжнародного повітряного перевезення останній зазнав збитків на суму, еквівалентну 1131СПЗ, оскільки до претензій було додано лише копії перевізних та особових документів. Серед додатків, доданих до позову, також відсутні матеріали, що підтверджували б розмір завданої позивачу шкоди на суму, еквівалентну 1044,9 СПЗ. Доводи позивача відносно того, що сума належної компенсації повинна здійснюватися, виходячи із кількості членів сімї у складі 4-х осіб, спростовуються тим, що відповідно до положень Глави 3 Розділу XXVIII Правил отримання зареєстрованого багажу особою, яка має право на його отримання без пред'явлення претензій передбачає до доведення протилежного, що багаж було доставлено у належному стані й відповідно до перевізного документа або запису, який зберігається іншими засобами збереження інформації. Пасажир повинен засвідчити протилежне шляхом оформлення акта про неналежне перевезення багажу „Ргорегtу irregularity Рероrt (RІР) до виходу з багажного відділення аеропорту. Претензії щодо втрати багажу висуваються до перевізника після того, як багаж буде визнано втраченим. Багаж уважається втраченим, якщо його не виявлено за результатами розшуку протягом 21 календарного дня з дати, наступної за тією, коли багаж повинен був прибути до місця призначення. У такому випадку претензія до перевізника повинна бути висунута протягом двох років з дати прибуття повітряного судна до місця призначення або з дати, коли повітряне судно повинно було прибути до місця призначення, або з дати, коли припинилося перевезення. Зазначає, що на момент підготовки даних заперечень члени сімї позивача не звертались до Авіакомпанії в установленому порядку з будь-якими претензіями стосовно неналежного перевезення зареєстрованого багажу. Крім того, відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, на думку відповідача, позивачем не надано жодних доказів того, що втрачений багаж вагою 12 кг містив саме ті речі загальною вартістю 31 109. 50 гривень, про які позивач зазначає в позові. Так само, під час здійснення реєстрації багажу та його подальшої передачі відповідачу позивач не зробив особливу заяву про заінтересованість у доставці, як і не заявив про цінність свого зареєстрованого багажу як це передбачено пунктом 2 ст. 22 Конвенції та пунктом 1 Глави 3 Розділу XII Правил. У цьому випадку відповідач зобовязаний був сплатити суму, що не перевищує заявленої суми /цінності багажу (пункт 2 статті 22 Конвенції та пункт 3 Глави 5 Розділу XVII Правил).

У звязку з цим відповідач вважає, що фактичні обставини у цій справі не відповідають твердженням та вимогам позивача, а розмір суми, яку позивач просить стягнути на його користь в якості матеріальної шкоди у звязку із неналежним перевезенням зареєстрованого багажу, останнім не доведено.

Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивачка і її представник в судове засідання не зявилися, так як згідно до поданої письмової заяви просили розглянути справу у їх відсутності, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 11 серпня 2015 року між членами позивачкою ОСОБА_1, членами її сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ТОВ «Авіакомпанією «ЮТейр-Україна» через міжнародного тур оператора «ANEX TOUR» були укладені договори на перевезення за маршрутом Львів-Анталья-Львів з датами вильоту зі Львова - 14 серпня 2015 року, з Анталії - 23 серпня 2015 року.

23 серпня 2015 року сімя позивачки у складі чотирьох осіб поверталася із Анталії (Туреччина) до Львова (Україна) рейсом UTN 3212, час вильоту 7-00 год., час прильоту 09 год. 30 хв., що підтверджується копіями квитків і по прильоту до м. Львова вони не отримали одного чемодана, який був належним чином зареєстрований у багаж, що підтверджується багажною квитанцією, приєднаною до її квитка.

У зв'язку з цим 23 серпня 2015 року о 09 год. 50 хв. був оформлений акт про неналежне перевезення «Ргорегtу irregularity Рероrt (RІР)», в якому зафіксовано, що вона, позивачка ОСОБА_1 у Львові не отримала темно-зелений чемодан із тканини вагою 12 кг., упакований прозорою плівкою, в якому містилися особисті речі.

На письмові претензії позивачки від 28 вересня 2015 року та від 12 листопада 2015 року відповідачем листом №1423 від 18.12.2015 було поінформовано позивачку про прийняте Авіакомпанією рішення за результатами розгляду вищезазначених претензій і згідно із прийнятим рішенням Авіакомпанія зобовязувалась відшкодувати нанесену шкоду в розмірі 86.1 СПЗ відповідно в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день прийняття рішення.

За змістом рішення претензійної комісії відповідача від 16.12.2015 року комісія керувалася Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 30.11.2012 № 735, а також наказом ТОВ «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» №15/ОД від 04.02.2015, яким встановлено розміри та механізм визначення компенсаційних сум у випадках неналежного перевезення зареєстрованого багажу. Відповідно проведено розрахунок відшкодування на суму 2814.1566/86.1 СПЗ ( Курс СПЗ, встановлений НБУ станом на 16.12.2015 року складає 100 XDR = 3268.7160 UAH. Відповідно 12 кг.( вага втраченого багажу) х 10 дол. США ( за 1 кг. ваги у разі втрати багажу) = 120 дол. США, що еквівалентно 2814.1566 грн./86.1 СПЗ).

Згідно із пунктом 2 Глави 5 Розділу XXVII Правил відповідальність перевізника у випадку знищення, втрати, пошкодження або затримки в перевезенні зареєстрованого багажу обмежується сумою 1131 СПЗ (за мінімальну норму безкоштовного перевезення багажу, встановлену уповноваженим органом з питань цивільної авіації) стосовно кожного пасажира. Пунктом 5 Глави 3 Розділу XXVIII Правил також закріплено обмежувальний розмір відповідальності перевізника щодо знищеного або втраченого багажу в сумі 1131 СПЗ.

Відповідно до положень ст.. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Згідно п.п. 6, 7 глави 1 розділу XII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року за №735, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.12.2012 року за № 2219/22531 , реєстрація багажу за вибором перевізника може здійснюватися відповідно до вагової концепції (baggage weight concept) або поштучної концепції (baggage piece concept), тобто комбінацією характеристик ваги, розміру, кількості місць. Після прийняття перевізником багажу до перевезення цей багаж переходить під відповідальність перевізника, що підтверджується виданим пасажиру відривним талоном багажної ідентифікаційної бирки та багажною квитанцією щодо кількості та ваги місць, які прийняті до перевезення. При цьому згідно п.1 глави 1 розділу ІV Правил, пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 22 Монреальської Конвенції відповідальність перевізника у випадку знищення, утрати, пошкодження або затримки в перевезенні багажу обмежується сумою 1000 спеціальних прав запозичення стосовно кожного пасажира, за винятком випадків, коли пасажир зробив у момент передачі зареєстрованого багажу перевізнику особливу заяву про заінтересованість у доставці та сплатив додатковий збір, якщо це необхідно. У цьому випадку перевізник зобов'язаний сплатити суму, що не перевищує заявленої суми, якщо він не доведе, що ця сума перевищує дійсну заінтересованість пасажира в доставці. Відповідальність перевізника у випадку знищення, утрати, пошкодження або затримки в перевезенні вантажу обмежується сумою 17 спеціальних прав запозичення за кілограм, за винятком випадків, коли вантажовідправник зробив у момент передачі вантажного місця перевізнику особливу заяву про заінтересованість у доставці та сплатив додатковий збір, якщо це необхідно. У цьому випадку перевізник зобов'язаний сплатити суму, що не перевищує заявленої суми, якщо він не доведе, що ця сума перевищує дійсну заінтересованість відправника в доставці.

У відповідності до положень ст. 29 Монреальської конвенції, під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв'язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

При цьому п. 1 глави 1 розділу XXVIII Правил передбачено, що будь-який позов щодо відповідальності перевізника стосовно заподіяної шкоди при перевезенні може бути поданий відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені Монреальською конвенцією та чинним законодавством України, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їх відповідних прав.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

А згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 58 , 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи , які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені в суді обставини та те, що позивачка під час здійснення реєстрації багажу та його подальшої передачі відповідачу не зробила особливу заяву про заінтересованість у доставці, як і не заявила про цінність свого зареєстрованого багажу як це передбачено пунктом 2 ст. 22 Конвенції та пунктом 1 Глави 3 Розділу XII Правил, суд вважає, що позивачкою в судовому засіданні належними і достовірними доказами не доведено, що втрачений багаж містив саме ті речі загальною вартістю 31109.50 гривень, про які позивачка зазначила у позовній заяві, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 60 , 169, 209 , 213-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 19, 22, 29 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28.05.1999 року, Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року за №735, ст.ст. 15,16, 910, 1167 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ « Авіакомпанія «ОСОБА_2 Україна» про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: М.М.Розман