АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

за участю ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3. яка дієв інтрересах Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка»

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Чернівецького міського голови, Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» про визнання незаконним розпорядження Чернівецького міського голови про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 вересня 2016 року,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Просив:

- визнати незаконним розпорядження Чернівецького міського голови від 26 липня 2016 року № 1014-к про звільнення ОСОБА_4 з посади головного лікаря комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» та посади директора міського територіального медичного обєднання «Стоматологія» з 26 липня 2016 року згідно з пунктом 9 статті 36 КЗпП України;

- поновити позивача на роботі на посаді головного лікаря комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», директора міського територіального медичного обєднання «Стоматологія» з 26 липня 2016 року;

- стягнути з Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Посилався на те, що 1 квітня 2015 року Чернівецький міський голова ОСОБА_5 уклав з позивачем контракт на виконання обовязків головного лікаря комунальної установи «Міська стоматологічна поліклініка» та директора міського територіального медичного обєднання «Стоматологія» на період з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2018 року.

Розпорядженням Чернівецького міського голови від 26 липня 2016 року № 1014-к звільнено ОСОБА_2 з посад головного лікаря комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», директора міського територіального медичного обєднання «Стоматологія» з 26 липня 2016 року згідно з пунктом 9 статті 36 КЗпП України.

Вважав звільнення його з роботи з посад головного лікаря комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», директора міського територіального медичного обєднання «Стоматологія» незаконним.

Притягнення його до відповідальності за вчинення корупційного порушення відповідно до статті 172-7 КУпАП України не є законною підставою для звільнення позивача.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 вересня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження міського голови від 26 липня 2016 року №1014-к про звільнення ОСОБА_2 з посади головного лікаря комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», директора міського територіального медичного обєднання «Стоматологія» прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом і підстав для його визнання незаконним немає.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Так, згідно частини 3 статті 23 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно пункту 9 частини 1 стаття 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 1 квітня 2015 року Чернівецький міський голова ОСОБА_5 уклав з позивачем контракт на виконання обовязків головного лікаря комунальної установи «Міська стоматологічна поліклініка» та директора міського територіального медичного обєднання «Стоматологія» на період з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2018 року (а.с.4-7).

Розпорядженням Чернівецького міського голови від 26 липня 2016 року № 1014-к звільнено ОСОБА_2 з посад головного лікаря комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», директора міського територіального медичного обєднання «Стоматологія» з 26 липня 2016 року згідно з пунктом 9 статті 36 КЗпП України (а.с.8).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про відмову в позові без залучення Чернівецької міської ради в якості співвідповідача.

Так, згідно пункту 10 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року, № 280/97-ВР (далі - Закону) міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до частини 6 статті 42 Закону при здійсненні наданих повноважень сільський, селищний, міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою, а з питань здійснення виконавчими органами ради повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Саме сільські, селищні, міські ради згідно з частиною першою статті 10 Закону є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Враховуючи зазначене, видаючи розпорядження щодо звільнення

керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, сільський, селищний, міський голова діє від імені цієї територіальної громади, яка і має виступати відповідачем у такій категорії справ в особі сільської, селищної, міської ради як органу місцевого самоврядування.

Цей висновок узгоджується зі статтею 18-1 Закону, згідно з якою орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд першої інстанції в порушення норм частини 4 статті 10 ЦПК України вирішуючи питання про склад осіб, які беруть участь у справі, не роз'яснив позивачу його право на звернення з клопотанням про залучення до участі у справі Чернівецьку міську раду в якості співвідповідача.

Суд першої інстанції ухваливши рішення у справі вирішив права та обов'язки Чернівецької міської ради не залучивши її до участі у справі в якості співвідповідача.

Не залучення вказаної особи до участі у справі в якості співвідповідача унеможливлює повне та всебічне з'ясування обставин, які мають значення для справи .

Ухвалити законне та обґрунтоване рішення суд відповідно до правил ст. ст. 212-215 ЦПК України може лише за результатами розгляду справи за позовом, який предявлений до усіх належних відповідачів.

Враховуючи обставини наведені вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвали нове рішення про відмову в позові з підстав, які зазначені вище.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 вересня 2016 рокускасувати.

В позові ОСОБА_2 до Чернівецького міського голови, Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» про визнання незаконним розпорядження Чернівецького міського голови про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулувідмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: