Справа № 168/665/16-ц
Провадження № 2/168/224/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2016 р. Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

позивача ОСОБА_1,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 просить стягувати з відповідача ОСОБА_3 на його користь аліменти у зв'язку з продовженням навчання. Позов мотивує тим, що навчається на 1 курсі Сумського аграрного університету, денна форма навчання, і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Оскільки навчається щоденно, то не має можливості працювати, тому потребує допомоги батьків. Вважає, що відповідач може надавати йому допомогу, оскільки є працездатний, займається індивідуальною трудовою діяльністю. Мати отримує невелику заробітну плату, тому не може забезпечити йому повне утримання. Просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1100 грн. щомісячно.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, додав, що отримує стипендію в розмірі 830 грн., якщо є можливість намагається заробляти кошти, однак цього не достатньо для забезпечення нормальних умов навчання і проживання в іншому місті.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просить позов задовольнити. Пояснила, що відповідач сплачував аліменти на утримання сина в зв'язку з навчанням в коледжі, однак в даний час син навчається в університеті, проживає в м.Суми, з огляду на що необхідні більші витрати на проїзд, проживання, харчування. Самостійно вона не може забезпечити сина, вважає, що відповідач має доходи, про що свідчить в тому числі наявність в нього транспортних засобів, тому відповідач може сплачувати аліменти.

У судовому засіданні відповідач позов визнав частково, пояснив, що погоджується сплачувати аліменти на утримання сина, однак вважає, що їх розмір є завищеним і такої суми сплачувати він не може. Пояснив, що тимчасово не працює, має на утриманні неповнолітню дочку 2015 року народження, також сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 2005 року народження, від іншого шлюбу, на його утриманні також знаходяться непрацездатні батьки-пенсіонери, вважає, що може сплачувати аліменти у розмірі 300 грн. Крім того, купив синові комп'ютер, телефон і фотоапарат, передавав одяг.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач та третя особа є батьками позивача ОСОБА_1, який в даний час є повнолітнім та продовжує навчання в Сумському національному аграрному університеті до 2019 р., денна форма навчання (а.с.8), отримує стипендію в розмірі 830 грн., проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо. У зв'язку з навчанням повнолітній ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, якщо такі продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За рішенням суду аліменти присуджуються на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання іншим з батьків (ст.200 СК України).

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладений на обох батьків, мати свої обов'язки щодо надання допомоги повнолітньому сину виконує, суд приходить до висновку, що з відповідача, з урахуванням часткового визнання позову, також слід стягувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, в твердій грошові сумі. Однак, суд не погоджується із розміром аліментів, визначеним позивачем - 1100 грн.

Визначаючи розмір на повнолітнього сина, суд враховує такі обставини:

матеріальний стан відповідача: його обов'язок утримувати ще двох неповнолітніх дітей (а.с.19,20), і те, що в даному випадку більшої участі батька в утриманні потребують саме неповнолітні діти; до того ж на утриманні відповідача також знаходяться непрацездатні батьки-пенсіонери (а.с.18); те, що позивач ОСОБА_1, з огляду на його вік вже в змозі самостійно отримувати заробіток; вимоги ст.199 СК про обов'язкову наявність можливості у платника аліментів їх сплачувати: відповідач сплачував до червня 2016 р. аліменти у зв'язку з навчанням сина в коледжі, часткове визнання позову (а.с.6); а також загальні засади цивільного законодавства: справедливості, добросовісності та розумності, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, приписи ст.ст. 182, 184, 199, 200 СК України щодо визначення можливості сплати аліментів та їх розміру.

Таким чином суд приходить до висновку, що на утримання повнолітнього сина з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі, в якому він і раніше сплачував аліменти на навчання сина в коледжі, а саме: 350 грн. щомісячно на час навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років.

Аліменти з відповідача слід стягувати, починаючи з дня пред'явлення позову (ч.1 ст.191 СК) та (відповідно до ст. 367 ЦПК України) слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позовні вимоги задоволено, а позивач при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то ці витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 199-200 СК України, ст. ст. 10, 60, 62, 88, 212-215, 224, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с.Кримне Старовижівського району Волинської області, проживаючого і зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 аліменти у зв'язку з навчанням у розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2016 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

У решті позову відмовити.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. Й. Хаврона