Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4375/16 Головуючий у 1 інстанції: Артемова Л.Г.
Є.У.№ 336/1703/16-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що Відповідач є її батьком, що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3, виданим 23.09.1997 року. На даний час ОСОБА_4 мешкає разом із батьками своєї матері. ІНФОРМАЦІЯ_3 року їй виповнилося 18 років. До досягнення повноліття між відповідачем, позивачкою та ДВНЗ «Запорізький національний університет» Міністерства освіти та науки України укладений договір про навчання № 774-Д, відповідно до якого Виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів Замовника здійснити навчання Студента. За умовами договору (п.4.2) Замовник вносить плату за навчання посеместрово за 15 календарних днів до початку наступного семестру у сумі 4500,00 грн. Так, з 01.09.2015 року позивачка навчається у зазначеному навчальному закладі на денному відділенні економічного факультету, самостійного заробітку не має. Її баба ОСОБА_5 та дід ОСОБА_6 не мають можливості здійснювати плату за навчання постійно, оскільки мають невеликий дохід у вигляді пенсійних виплат, у зв'язку із чим позивачка зазначає, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач має постійне місце роботи, отримує щомісячний дохід, має змогу надавати кошти на навчання дитини.

Згодом уточнивши позовні вимоги та посилаючись на зазначені обставини, просила суд, стягнути на її користь з відповідача аліменти на час її навчання у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, щомісячно, з дати пред'явлення позову до суду до закінчення навчання, але не пізніше досягнення 23-річного віку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Запоріжжя, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації за місцем проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на її утримання на час навчання в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 28.03.2016 року до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років за умови продовження навчання.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Запоріжжя, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації за місцем проживання: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн. в дохід держави.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, та стягуючи з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини на час навчання, суд першої інстанції виходив з того, що за ст. 199 СК існує обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

За цією нормою якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Дослідивши обставини справи та надані докази стосовно доходу сторін та їх сімей, суд дійшов висновку, про те, що з відповідача підлягає стягненню 1/6 частина його доходів на користь позивачки щомісячно.

Разом з тим, такого висновку суд дійшов без повного з'ясування, обставин, які підлягають з'ясуванню на підставі ст. ст. 200, 182 СК . Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За ст. 200 СК при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як вбачається зі справи та не заперечується сторонами, відповідач є працездатною працевлаштованою особою, але має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відтак стягнення на користь повнолітньої дитини аліментів у зв'язку з її навчанням у розмірі , визначеному судом , ? 1/6 частина заробітку, може негативно позначитися на майновому стані сім'ї відповідача.

З огляду на те, що позивач також має дохід - пенсію, призначену у зв'язку з втратою годувальника, судова колегія вважає доцільним зменшити розмір стягнення до 1/10 частини заробітку відповідача.

Посилання відповідача на його повну нездатність сплачувати аліменти на повнолітню дитину, обґрунтовується тим, що він створив нову сім'ю, а його заробіток є незначним. Разом з тим суд враховує, що позивачка - його повнолітня дитина - виховувалася без матері, отримує лише пенсію по втраті годувальника та не має інших осіб, які мали б можливість надавати їй допомогу у зв'язку з навчанням. Крім того, позивач навчається на денному відділенні, договір з навчальним закладом про навчання підписаний серед інших сторін і відповідачем, який надав згоду на оплату навчання. За поясненнями позивача наразі оплату за навчання здійснюють її дід та бабуся.

З огляду на зазначені обставини, судова колегія не вбачає підстав для повного звільнення відповідача від обов'язку сплати аліментів, але зменшує їх розмір, який був визначений судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 309, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2016 року у цій справі змінити; зменшити розмір аліментів, стягнених з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4 до 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: