Справа №551/458/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" липня 2016 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сиволапа Д.С.,

секретаря Кулинченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шишацької селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог в уточненій позовній заяві зазначив, що є спадкоємцем першої черги за законом після померлої 07 листопада 2011 року дружини ОСОБА_4, яка до дня смерті проживав разом з позивачем у с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області (а.с.35-37).

До складу спадкового майна померлої входить 1/4 частина житлового будинку, що розташований по вул. Чапаєва, 4 в с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області.

Станом на 01 липня 1990 року вказаний будинок відносився до колгоспного двору, членами якого були спадкодавець, позивач та двоє їх синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Після досягнення повноліття сини вибули із даного житлового будинку та в рахунок компенсації їх частки у спірному житловому будинку позивачем їм було надано кошти на придбання індивідуального житла.

Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що йому особисто належать 3/4 частини спірного житлового будинку.

Прийнявши спадщину померлої, для одержання відповідного свідоцтва на частину спадкового будинку його спадкоємець (позивач) звернулась до Шишацької державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя померлої.

В звязку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду та просив, визнавши за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку, з врахуванням належної йому частки визнати за ним право власності на вказаний будинок в цілому.

Позивач в судове засідання не зявився. Особливою умовою угоди № 21 від 06 травня 2016 року, укладеної між позивачем та адвокатом ОСОБА_5 є участь представника у судових засіданнях без участі позивача.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її та позивача участі.

Представник відповідача Шишацької селищної ради в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, свою правову позицію щодо предмету спору не висловив, заперечень проти позову не надавав.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, надали письмові заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

07 листопада 2011 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ № 196663, виданим 07 листопада 2011 року Великоперевізькою сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 20 (а.с.7).

Померла заповіту не залишила, а її єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після неї є її чоловік ОСОБА_1, що встановлено судом при вивченні спадкової справи № 61/2012 щодо майна померлої ОСОБА_4 (а.с.23,57 ).

Наявність родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується копією свідоцтва про одруження VIII-УР № 523444, виданого 28 січня 1968 року Великоперевізькою сільською радою (а.с.6).

Спірний житловий будинок на який претендує позивач згідно технічного паспорту ПП «Домашич» (інвентарний № 156, реєстровий № 15) від 10 березня 2016 року розташований по вул. Чапаєва, 4 в с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області та складається з житлового будинку 1968 року побудови загальною площею 58,0 кв.м., жилою площею 45,3 кв.м. (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б), гаражу (літ. В), сараїв (літ. Г, Д, Е,е, Ж,ж), погребу вхідного (літ. З), колодязя (№ 1) (а.с. 8-10).

Згідно довідки Великоперевізького старостату Шишацької селищної ради від 11.04.2016 № 384 домоволодіння, яке розташовано по вул. Чапаєва, 4 в с. Великий Перевіз згідно погосподарської книги № 6, особовий рахунок № 279, станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на 01.07.1990 є: голова двору ОСОБА_4, чоловік ОСОБА_1, син ОСОБА_2, син ОСОБА_3 (а.с.25).

Згідно ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1968 по 1978 роки, суд розглядаючи спірні правовідносини керується й тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР.

Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обовязок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг.

Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 6, особовий рахунок № 279 Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області (а.с. 25 ) є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Чапаєва, 4 у с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1968 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року.

Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю та спадкоємцю ніким не оспорюєтся.

Постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_6 від 08 квітня 2018 року № 226/02-14 спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Шишацький район, с. Великий Перевіз, вул. Чапаєва, 4 через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на будинок на імя спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.13).

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року та ст. 355 ЦК України спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, оскільки визначення частки кожного з них не проводилось. При цьому, в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/4 його частину.

В той же час з пояснень позивача, наведених ним у позовній заяві, вбачаєтьсь, що його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинили своє членство у колгоспному дворі, а на відшкодування їх частки у спільному майні колгоспного двору позивач надав їм грошові кошти на придбання власного житла тобто фактично викупив їх частку у спільному сумісному майні.

Відповідність вищевказаних пояснень позивача обєктивній дійсності підтверджуються фактом визнання відповідачами позову, а також фактом їх окремого від батька проживання, що встановлено судом із довідок Великоперевізького старостату Шишацької селищної ради №№ 638- 639 від 26.05.2016 (а.с. 40-43).

Виходячи з вищевикладеного, врахувавши рівність часток кожного з членів колгоспного двору, суд приходить до висновку, що померлій ОСОБА_4 на момент смерті належала 1/4 частина спірного житлового будинку, в той час, як позивачу належало 3/4 його частини.

Успадкувавши після смерті дружини належну їй частку вищевказаного житлового будинку, спадкоємець (позивач) ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити на своє імя належний йому в цілому будинок (з врахуванням його частки та частки прийнятої спадщини) через відсутність правовстановлюючих документів на імя спадкодавця, що є перешкодою для реалізації нею права власності на нерухоме майно.

Згідно ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 112 ЦК УРСР, ст.ст. 3, 15, 16, 316, 319, 321, 328, 355, 392, 1216-1218, 1222, 1261, 1268, п.п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_8 Михайловича до Шишацької селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 право власності, в порядку спадкування за законом, на спадкове майно його померлої дружини ОСОБА_4 у вигляді належної останній на день смерті 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями, та виходячи з цього, з врахуванням належної позивачу частки у розмірі 3/4 частини вказаного житлового будинку, визнати за ним право власності в цілому на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Чапаєва, 4 в с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області та згідно технічного паспорту ПП «Домашич» (інвентарний № 156, реєстровий № 15) від 10 березня 2016 року складається з житлового будинку 1968 року побудови загальною площею 58,0 кв.м., жилою площею 45,3 кв.м. (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б), гаражу (літ. В), сараїв (літ. Г, Д, Е,е, Ж,ж), погребу вхідного (літ. З), колодязя (№ 1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд в 10 денний строк з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення - у той же строк з дня отримання його копії.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап