Справа №720/1561/16-ц
Провадження № 2/720/801/16
04 листопада 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Княгницька Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2,
-про стягнення боргу за договором кредиту, -
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за договором кредиту, в якій зазначив, що відповідно до договору кредиту № б/н від 15.04.2013 року відповідачу надано кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду щодо укладання договору шляхом підписання заяви разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» затвердженою наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку».
Відповідач порушив умови погашення заборгованості за кредитом, на претензії банку не реагував і не погасив в добровільному порядку суму боргу.
В судовому засіданні представник позивача не зявився, однак направив до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує, щодо винесення по справі заочного рішення.
Відповідач будучи належним чином повідомлений за місцем реєстрації про день, час та місце розгляду справи повторно не з'явився та не повідомив суд про причину своєї не явки.
У зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності із винесеним по справі заочного рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Матеріалами справи суд встановив, що договором кредиту № б/н від 15.04.2013 року ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських правил, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських правил, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.
З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг в Приватбанк від 15.04.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 підписав дані умови та погодився на отримання кредиту на умовах яких надає їх позивач.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Суд оцінюючи у сукупності викладені докази та зазначені правові норми дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушив зобовязання взяті на себе відповідно до умов укладеного кредитного договору і зобовязався нести відповідальність у разі не повернення суми боргу, а тому суд вважає, що відповідач зобовязаний відшкодувати нанесені збитки банку.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Платіжним дорученням від 03 серпня 2016 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
На підставі ч. 3 абзацу 4 ст. 122 ЦПК виклик в судове засідання ОСОБА_2 як відповідача по справі було здійснено через оголошення в газеті Урядовий курєр.
Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать і витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Оплату судового збору для оголошення в газеті Урядовий курєр про виклик відповідача по даній справі було здійснено позивачем, що підтверджується платіжними дорученням від 26 вересня 2016 року на суму 420 грн. та від 10 жовтня 2016 року на суму 420 грн. що в загальній сумі складає 840 грн., а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1378 грн. та витрати на оплату виклику до суду відповідача через Газету Урядовий Курєр в розмірі 840 грн., що в загальній сумі складають 2218 грн. (дві тисячі двісті вісімнадцять грн.).
Керуючись ст.ст. 10,69,60,61,88, 208-218,224-228 ЦПК України, і на підставі ст.ст. 526,527,530,536,541, 546,554,610,611, 612 ЦК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» понесені судові витрати в сумі 2218 грн. (дві тисячі двісті вісімнадцять грн.).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

ОСОБА_2 має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.