Справа № 645/3321/16-ц
Провадження № 2-о/645/145/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого- судді- Сілантьєвої Е.Є.

при секретарі - Момот О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Фрунзенський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Брянка, Луганської області, при житті зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3, місце смерті - АДРЕСА_1, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що він є сином ОСОБА_3. З 1958 року він постійно мешкав за адресою АДРЕСА_1. Мати була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3, але в силу свого похилого віку мешкала разом з заявником за місцем його реєстрації. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 померла, причина смерті - набряк головного мозку, хронічна енцефалопатія ІІІ ступеню, атеросклероз сосудів головного мозку. Похована була в Луганській області, м. Брянка на цвинтарі поряд з родичами. Також заявник зазначив, що факт смерті матері в органах РАЦС зареєстровано не було. Згідно Наказів Міністерства юстиції України №246/7 від 25.11.2014 року, «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької та Луганської областей» №247/5 від 25.11.2015 «Про затвердження Змін до деяких наказів Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації актів цивільного стану», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться на неконтрольованій території є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є не можливим.

У судовому засіданні заявник підтримав викладене в заяві та пояснив, що він не має можливості отримати свідоцтво про смерть, оскільки Фрунзенським РАЦСом було відмовлено. Також пояснив, що його мати була взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та була зареєстрований разом з заявником та мешкали разом у АДРЕСА_2. Оскільки Луганській області, м. Брянка у них залишилося нерухоме майно, вони постійно їздили до Луганської області, та останнього разу у матері стався приступ та вона померла. Таким чином, заявник просив задовольнити заяву та встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5. Свідоцтво про смерть необхідно для отримання державної допомоги на поховання.

Представник заінтересованої особи - Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся телефонограмою, в зв*язку з розглядом справи даної категорії відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України невідкладно з моменту надходження заяви, своєчасно та належним чином. Телефонограмою повідомили, що про розгляд справи повідомлені, просили слухати справу за відсутності заінтересованої особи, рішення винести на розсуд суду.

Суд, з*ясувавши правову позицію заявника, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника.

Як вбачається з копії паспорту серія НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 виданого Соболівською селищною радою Ворошиловградської області 27.11.1974 р. - ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4, батьками його є ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

З 23 грудня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяті на облік, як особи, переміщені з тимчасової окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради, адреса переміщення: АДРЕСА_2.

Суд оглянувши вказані документи та вивчивши їх в судовому засіданні, вбачає підтвердженим факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 147 від 27.06.2016 року, виданого ГУ «БЦГМБ» ЛНР поліклініка № 1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_5, причина смерті - набряк головного мозку, хронічна енцефалопатія ІІІ ступеню, атеросклероз сосудів головного мозку, місце смерті - АДРЕСА_1,.

З матеріалів справи та відповіді Фрунзенського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.07.2016 р. вбачається, що у державній реєстрації смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено. Фрунзенський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області посилається на те, що підставою для державної реєстрації смерті на території України є медичне свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, або рішення суду про встановлення факту смерті. Відомості про смерть зазначеної особи відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Також, роз'яснено про можливість звернення до суду з питання встановлення факту смерті.

Таким чином лікарське свідоцтво про смерть № 147 від 27.06.2016 року, виданого ГУ «БЦГМБ» ЛНР поліклініка № 1 матері заявника є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою.

Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Як вбачається зі змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Луганської області, зокрема м. Брянка Луганської області, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Брянка Луганської області.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Судом встановлено, що смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у встановленому законом порядку у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян зареєстрована не була, оскільки м. Брянка Луганської області знаходиться на території проведення антитерористичної операції.

У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК ( 1502-06 ).

На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених уст.21 ЦК (1502-06), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили ії рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України.

У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується наданими письмовими доказами, з яких вбачається, що дійсно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та похована поряд зі своїми родичами.

Враховуючи, що факт смерті ОСОБА_3 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і це необхідно для прийняття спадку та отримання коштів на поховання, заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»ст. 256 ч.1 п.8, ст.. 257-1, ст.259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Брянка, Луганської області, при житті зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3, місце смерті - АДРЕСА_1, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення направити до Фрунзенського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: