Справа № 203/1152/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Ркоян Ю.А.

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна", ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною, -

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. (а.с. 2-3)

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2016 року, постановленою у судовому засіданні, до участі у розгляді справи в якості третьої особи було залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» (а.с. 64).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2016 року, постановленою у судовому засіданні, до участі у розгляді справи в якості третьої особи був залучений ОСОБА_5 (а.с. 75).

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві та у судовому засіданні посилався на те, що 28 листопада 2014 року о 09 год. 00 хв. на вул. Войцеховича в районі буд. № 30 у м. Дніпро, відповідач, керуючи транспортним засобом «ГАЗ 3302» державний номер НОМЕР_1 не врахував дорожні обставини, не обрав безпечну швидкість руху, втратив керування транспортним засобом, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_1В, вартість матеріального збитку якого склала 15 533,59 грн. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Позивачем було сплачено розрахунок за експертну оцінку пошкодженого автомобіля 800 грн. та діагностику пошкоджень автомобіля 200 грн. Відповідачем була сплачена франшиза у розмірі 1000 грн, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14 533,59 грн., витрати на проведення експертного дослідження 800 грн., витрати на діагностування пошкоджень 200 грн.(а.с. 2-3)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Третя особа ПрАТ «СК «Україна» свого представника для участі у розгляді справи не направила, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки представника до суду не повідомила. (а.с.71, 78, 81)

Третя особа ОСОБА_5 особисто до судового засідання не зявився, направив свого представника до судового засідання, який в свою чергу позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали даної цивільної справи та адміністративного матеріалу № 199/10344/14-п, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 листопада 2014 року о 09-00 год. на вул. в районі буд. № 30 у м. Дніпропетровську мала місце дорожньо-транспортна пригода в результаті якої відбулося зіткнення автомобіля НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілям були спричинені механічні пошкодження, що підтверджується висновком № 2529 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 26 грудня 2014 року, протоколом огляду транспортного засобу від 16 грудня 2014 року, копією довідки з ГУМВС України в Дніпропетровській області наявними в матеріалах справи та поясненнями сторін.(а.с. 6-26, 27, журнал с/з від 10.05.2016 року)

Встановлено, що відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення АВ2 № 424273 від 28 листопада 2014 року. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили 06 січня 2015 року. (а.с. 4-5)

У судовому засіданні також було встановлено, що ОСОБА_1 на момент вищезазначеної ДТП керував автомобілем НОМЕР_2, а власником даного автомобіля є ОСОБА_4, що підтверджується копією технічного паспорту автомобіля, наявною в матеріалах справи. (а.с.73)

Встановлено, згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця № 2529 за фактом спричинення аварійних пошкоджень автомобілю НОМЕР_2, складеного 26 грудня 2014 року судовим експертом ОСОБА_6, матеріальна шкода завдана власнику зазначеного автомобіля внаслідок ДТП складає 15 533,59 грн., що підтверджується копією відповідного висновку. (а.с. 6-26)

Судом встановлено, що позивачем було сплачено розрахунок за експертну оцінку пошкодженого автомобіля 800 грн., а також діагностику пошкоджень автомобіля 200 грн., що підтверджується копіями чеків, наявними в матеріалах справи .(а.с. 28)

Судом встановлено, що автомобіль НОМЕР_3 було застраховано у ПрАТ «СК «Україна», в наслідок чого було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого визначено з 13 грудня 2013 року до 12 грудня 2014 року, в результаті чого був виданий відповідний поліс АС №3970494, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_3, а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, встановлено у розмірі 50 000 грн., що підтверджується інформацією з єдиної бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України. (а.с. 84-85)

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 предявив претензію до страхувальника відповідача - ПрАТ «СК «Україна» щодо відшкодування шкоди, завданої в наслідок ДТП, яка мала місце 28 листопада 2014 року, але ПрАТ «СК «Україна» не надала відповіді на цю претензію, що підтверджується копією відповідної претензії від 24 березня 2015 року та поясненнями позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні (а.с. 30-32)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст..21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 даного Закону, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої його транспортному засобу, суд приходить до висновку відмовити у задоволенні позовних вимог керуючись наступним. Особливість даних деліктних правовідносин сторін полягає в тому, що при настанні дорожньо-транспортною пригоди, шкода майну потерпілої особи відшкодовується третьою стороною страховиком (страховою організацією, що має право на здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди потерпілій особі. Обовязок страхової компанії здійснити відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі, при умові попереднього укладення з винним у дорожньо-транспортної пригоди власником авто договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. На відповідача покладався би обовязок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, понесену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, але тільки у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика відповідача здійснити таке відшкодування за свого страхувальника, або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування є меншим від розміру фактично завданих збитків. Розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) може бути зменшений лише на розмір франшизи або розмір відповідного податку. Тому, в даному випадку позивач повинен був звернутися до страховика відповідача з метою відшкодуванням останнім матеріальної шкоди, яка виникла внаслідок ДТП з вини відповідача. І лише, якщо страхова виплата не покривала розмір збитків в повному обсязі, позивач мав право предявити позовні вимоги до відповідача в частині відшкодування, яке не увійшло у страхову виплату, а також вимагати відшкодування франшизи. Зважаючи на те, що відповідач самостійно відшкодував позивачу франшизу в розмірі 1000 грн., яка не підлягала відшкодуванню страховою компанією, що підтверджується поясненнями відповідача у судовому засіданні та не запереченням цього факту позивачем, та звертаючи увагу на той факт, що позивач не звернувся до страховика відповідача, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог за даним позовом, що зумовлює необхідність відмови у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст..21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 1166, 1188, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_2, треті особи Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна", ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур