№ 630/206/16-ц
12 липня 2016 року м.Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Тімченко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Люботин цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення.
Відповідач в судові засідання не зявляється. Про дату та час судового засідання була повідомлена завчасно та згідно вимог ст. 74 ЦПК України за адресою, повідомленою АДП ГУ ДМС України в Харківській області, отже суд, з урахуванням положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку.
Під час розгляду справи судом встановлено наступне.
03 лютого 2011 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (далі по тексту - Договір), згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом ц розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, що є додатком до договору, Позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених даним договором.
- заборгованості за кредитом 2380,31 грн.;
- заборгованості про процентам за користування кредитом 6934,69 грн.;
- заборгованості за пенею та комісією 2350 грн.;
- штрафу (фіксована частина) 500 грн.;
- штрафу (процентна складова) 583,25 грн.
Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Згідно наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 03.02.2011 р., яка з умовами та правилами надання банківських послуг складає кредитний договір відповідач отримала кредитну карту з встановленим кредитним лімітом у розмірі 800 грн.
Відповідно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг право на зміну розміру надання на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.
Згідно поданого позову розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту складає 2380,31 грн., на який нараховані відсотки та штрафні санкції, та який значно перевищив ліміт встановлений договором.
Однак, позивач не надав суду належних доказів підтвердження збільшення кредитного ліміту, а також того, що відповідач скористався кредитними коштами після збільшення кредитного ліміту.
Розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом підтвердження збільшення кредитного ліміту та використання відповідачем кредитних коштів в межах нового кредитного ліміту.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази укладення між сторонами кредитного договору на суму 2400 грн. як зазначено в позові.
Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку, оскільки на них відсутній підпис відповідача, в звязку з чим не можливо встановити факт обізнаності відповідача з умовами кредитування, а також факт укладення кредитного договору.
Крім того, ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 30.06.2016 р. явка представника позивача до суду визнавалась обовязковою для надання пояснень та обґрунтування заявлених вимог.
Вказана ухвала в електронному вигляді була доставлена до електронної скриньки позивача 01.07.2016 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, однак представник позивача в судове засідання не зявився, правом надати пояснення та докази на їх підтвердження не скористався, тому суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити.
Керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 213-215, 223-226, 233 294, 296 ЦПК України, суд
В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
На заочне рішення відповідачем протягом 10 днів, з моменту отримання копії рішення, до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_2