АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кравець В.А.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 cерпня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - у твердій грошовій сумі - по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17.05.2016 року і до повноліття дітей, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону; в решті позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з відповідача (батька дітей) на її (позивачки) користь на утримання двох дітей - сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 - у твердій грошовій сумі по 8000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред»явлення позову і до повноліття дітей; а також про стягнення додаткових витрат на утримання дітей у твердій грошовій сумі - по 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред»явлення позову, протягом одного року, посилаючись на те, що сторони після розірвання шлюбу проживають окремо, діти фактично знаходяться на її утриманні, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати дітей на достатньому рівні, тому вона (позивачка) вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову.

Згідно ст.185 СК України батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами(розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.08.1997 року (а.с.11). Від шлюбу сторони мають двох дітей - неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13-14).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2014 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 16-18).

Позивачка ОСОБА_1 14.08.2015 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, у зв»язку з чим змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с. 12).

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує свій обов'язок щодо матеріального утримання дітей - неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та не заперечує той факт, що з моменту переїзду позивачки разом з донькою ОСОБА_4 до м. Маріуполя він не бере участі у матеріальному утриманні дочки.

Тобто, з моменту пред»явлення позивачкою позову про стягнення аліментів дитина знаходиться на матеріальному утриманні матері - позивачки ОСОБА_1

Також, як стверджує відповідач ОСОБА_2, під час проживання сина ОСОБА_3 разом з бабусею ОСОБА_9 (матір»ю позивачки) у м. Борисполі, він надавав матеріальне утримання для сина та перераховував безпосередньо на його ім»я грошові кошти у розмірі до 2000,00 грн. на місяць, купував одяг для сина тощо.

Відповідно до ст.189 СК України договір про сплату аліментів на дітей в нотаріальному порядку сторони не укладали.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд врахував пояснення сторін, стан здоров"я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище відповідача (а.с. 128), і вважав за можливе та необхідне встановити розмір аліментів з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 - у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17.05.2016 року і до повноліття дітей, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону.

За встановлених обставин, суд першої інстанції вважав, що вимоги позивачки ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей - по 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, які позивачка просить стягувати «починаючи від дня пред»явлення позову - протягом одного року», не доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами, тому в задоволенні позову в цій частині вимог судом відмовлено.

Виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо підстав для часткового задоволення позову відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, зокрема, ст. 182 СК України, відповідно до якої при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей; інші обставини, що мають істотне значення.

Норми матеріального права до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про необхідність сплати аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, колегія суддів не приймає до уваги враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, ОСОБА_2 за період з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року отримував дохід від підприємницької діяльності, який нерегулярний та мінливий ( а.с. 128).

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому утримувати своїх дітей також не заслуговують на увагу суду, оскільки матеріали справи не містять належних доказів наявності у відповідача інших доходів, з яких можливо стягувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі по 8 000 грн. на кожну дитину щомісячно.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував вимоги ст. 182 - 184 СК України та визначив аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 2 000 грн. на кожну дитину щомісячно.

В апеляційному суді представник позивача підтвердила, що доказів на підтвердження майнового стану відповідача та доходів, які надали би можливість відповідачу сплачувати аліменти по 8 000 грн. на кожну дитину позивач надати не може.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто, виходячи з положень ст. 180 СК України, як мати, так і батько зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Таким чином, при стягненні аліментів з відповідача належить враховувати і обов'язок позивача утримувати дітей.

З висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат колегія суддів також погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

За змістом вказаної норми ст. 185 СК України витрати є додатковими, якщо вони понесені понад витрат, що здійснюються у звичайному житті дитини, та викликані особливими обставинами.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Тобто, аліменти, стягнення яких передбачене ст. 182-184 СК України, спрямовані на забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини. У тих випадках, якщо в силу особливих ( виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, у додаткових витратах, суд може стягнути такі витрати.

У пункті 18 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надано суду ні доказів наявності особливих обставин, ні доказів, які б доводили підстави необхідності здійснення таких витрат, ні їх передбачуваного розміру.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильністьухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: Судді: