АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника

ПАТ «Дельта Банк» ПроскуряковаН.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на грошові кошти,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати за ним з 12.02.2015 право власності на грошові кошти в розмірі 5 500 доларів США (еквівалент 148 060,00 грн. станом на 03.03.2015), які він набув відповідно до договору № 12022015 відступлення права вимоги (цесії) від 12.05.2015 за договором № 005-28618-020215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02.02.2015, укладеним між ОСОБА_5 і ПАТ «Дельта Банк» зі всіма додатками змінами та доповненнями до нього з набуттям ОСОБА_4 за вказаним договором банківського вкладу на суму 5 500 доларів США (еквівалент 148 060,00 грн. станом на 03.03.2015) статусу вкладника у значенні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 25).

В обґрунтування заявлених вимог вказував, 12.02.2015 між ним та відповідачем було укладено договір № 12022015 відступлення права вимоги (цесії). Відповідно до п. 1 зазначеного договору відповідач відступив позивачеві, а останній набув права вимоги і став кредитором за договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02.02.2015 укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до умов п. 2 зазначеного договору, позивач набув право вимоги до ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 5 500 доларів США, а отже й до нього, відповідно до умов п. 4 зазначеного договору перейшло право власності на вказану суму.

Станом на 25.06.2015 відповідач не визнав його право власності на зазначені кошти, про що повідомив останнього, а відтак порушене право підлягає судовому захисту.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.12.2015 в задоволенні позову відмовлено (а.с. 42-44).

В апеляційній скарзі ПАТ «ДельтаБанк», яке не брало участі у справі, однак вважає що суд вирішив питання про його права та обов'язки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення та виключити з його мотивувальної частини посилання про правомірність набуття ОСОБА_4 прав кредитора та правомірність відступлення прав за договором банківського вкладу від 02.02.2015 № 005-28618-020215. Зазначає, що мотивувальна частина рішення суперечить його резолютивній частині, суд встановивши вказані обставини і зазначивши це в мотивувальній частині рішення вийшов за межі предмета позову чим самим вирішив питання про права і обов'язки банку, який не був залучений до участі у справі.

Представник ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Сторони повторно не з'явились в судове засідання, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином за відомими суду адресами, а тому колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач при зверненні до суду обрав невірний спосіб захисту порушеного, на його думку, права. Разом з цим, суд, дійшовши такого висновку, надав оцінку укладеному між сторонами договору відступлення права вимоги та встановив правомірність набуття позивачем прав кредитора та правомірність відступлення прав за договором банківського вкладу, зробивши відповідні висновки в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

З такими висновками, викладеними в мотивувальній частині рішення, колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на грошові кошти (вклад), які знаходяться у ПАТ «Дельта Банк», на підставі укладеного між сторонами договору відступлення права вимоги, за яким відповідач відступив право вимоги повернення зробленого ним вкладу до банківської установи позивачу.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однак, мотивуючи відмову в задоволенні позову з підстав того, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, порушеного на його думку, права, суд першої інстанції вдався до оцінки укладеного між сторонами договору відступлення прав вимоги та в мотивувальній частині рішення встановив правомірність набуття позивачем прав кредитора та правомірність відступлення прав за договором банківського вкладу, вийшовши тим самим за межі предмета позову (позовних вимог), оскільки вимог стосовно вказаного договору та наслідків його укладення позивачем заявлено не було.

Встановлені судом вказані обставини беззаперечно зачіпають права та інтереси ПАТ «Дельта Банк», так як саме з ним відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту).

З огляду на викладене та враховуючи те, що в іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду шляхом виключення з його мотивувальної частини висновків суду про правомірність набуття ОСОБА_4 прав кредитора та правомірність відступлення прав за договором банківського вкладу від 02.02.2015 № 005-28618-020215, а в іншій частині оскаржуване рішення слід залишити без змін.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307-309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року висновок суду про правомірність набуття ОСОБА_4 прав кредитора та правомірність відступлення прав за договором банківського вкладу від 02.02.2015 № 005-28618-020215.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва