У Х В А Л А

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Гуменюка В.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитними договорами від 22 травня 2008 року, 26 травня 2008 року та 6 серпня 2008 року в сумі 529 тис. 92 долари США 77 центи, що еквівалентно 4 млн 229 тис. 38 грн 51 коп.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 12 березня 2015 року рішення міського суду в частині визначення розміру заборгованості змінено. Позов публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором від 22 травня 2008 року в розмірі 139 тис. 77 долари США 95 центів, 53 тис 133 долари США 60 центів відсотків за користування кредиту та 133 тис. 272 грн 96 коп. пені за прострочення сплати кредиту та відсотків; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором від 26 травня 2008 року у розмірі 71 тис. 160 доларів США 18 центів, 27 тис. 183 долари США 47 центів відсотків за користування кредитом та 68 тис. 773 грн 13 коп. пені за прострочення сплати кредиту та відсотків; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором від 6 серпня 2008 року в розмірі 71 тис. 794 долари США 72 центи, 31 тис. 347 долари США 38 центів відсотків за користування кредитом та 73 тис. 444 грн 8 коп. пені за прострочення сплати кредиту та відсотків. В решті рішення міського суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення апеляційного суду залишено без змін.

10 травня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року, з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 251-253, 256, 257, 261, 266 ЦК України.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року, в якій, на думку заявника, по іншому застосовані зазначені норми права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву суд касаційної інстанції відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4 погодився з висновком апеляційного суду про те, що з урахуванням положень статей 257, 258 ЦК України та строку виконання кредитних договорів з ОСОБА_4 підлягає стягненню заборгованість в межах трирічного та річного строку позовної давності до дня звернення ПАТ "Райффайзен Банк аваль" до суду із зазначеним позовом.

У той самий час, у наданій для порівняння ухвалі від 30 березня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про відмову ПАТ "Родовід Банк" в позові вказав на те, що з огляду на умови договору та відповідно до положень статей 253, 254, 256-258, частини першої статті 261 ЦК України банком подано позов поза межами позовної давності.

Отже, надана заявником для порівняння ухвала суду касаційної інстанції не може бути прикладом неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки правові висновки зазначені у цих судових рішеннях та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, встановлених судами.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема