АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 679/470/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1318/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Фанди В.П.,

з участю: секретаря Лапка Ю.В.;

сторін: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника апелянта ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» на рішення Нетішинського міського суду від 27 квітня 2016 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що з 9 жовтня 1989 року працював на Хмельницькій атомній електричній станції. З 1 липня 2014 року працював майстром з ремонту устаткування 1 групи енергоремонтного підрозділу у відокремленому підрозділі «Хмельницька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Наказом №1846-к від 21 жовтня 2015 року його було звільнено в звязку з анулюванням допуску до особливих робіт на ядерній установці та з ядерними матеріалами категорії 1, на підставі ст.66 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку».

При розрахунку в день звільнення, в порушення приписів ст.ст. 47,116 КЗпП України, відповідач не виплатив йому вихідну допомогу, а зробив це лише 20 січня 2016 року в розмірі 16149 грн. 80 коп..

У звязку з цим, позивач просив суд стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 64598 гривень 72 копійки та моральну шкоду в розмірі 5000 грн..

Рішенням Нетішинського міського суду від 27 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 43533 грн. 92 коп., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., судовий збір в розмірі 435 грн. 34 коп., а всього: 45969 грн. 26 коп..

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ДП «НАЕК «Енергоатом» в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно зясовані обставини, що мають значення для справи.

Посилається на те, що судом не враховано, що пункт, з підстав яких звільнено позивача, не передбачає виплату вихідної допомоги.

Крім того, апелянт зазначає, що суд помилково вирішив, що ОСОБА_1 не пропустив строк позовної давності, оскільки з наказом про звільнення він був ознайомлений та власноруч розписався.

Також апелянт зазначає, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження моральних страждань, що судом теж не було взято до уваги.

Апелянт вказує, що суд не прийняв до уваги, що перед анулюванням допуску, позивачу неодноразово пропонувалось працевлаштування на інших посадах, проте, він відмовився.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові, відповідно до ст. 44 КЗпП України, виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Власник або уповноважений ним орган, відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

При звільненні працівника, відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Невиплата з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація, відповідно до ст. 117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що наказом генерального директора ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» №1846-к від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_1, майстра з ремонту устаткування І групи ЕРП, звільнено з роботи з 21 жовтня 2015 року в звязку з анулюванням допуску до особливих робіт на ядерній установці та з ядерними матеріалами категорії 1, на підставі ст.66 Закону України від 08.02.1995 №39/95-ВР «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» (а. с. 8).

В подальшому, 10 грудня 2015 року генеральний директор ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» видав наказ № 2210-к, яким вніс зміни в пункт 1 наказу від 21 жовтня 2015 року № 1846-к "Про звільнення ОСОБА_1В.", а саме: виклав пункт 1 наказу в наступній редакції: «Звільнити ОСОБА_1, майстра з ремонту устаткування 1 групи ЕРП, з роботи з 21 жовтня 2015 року згідно пункту 2 статті 40 КЗпП України в звязку з анулюванням допуску до особливих робіт на ядерній установці та з ядерними матеріалами категорії 1, відповідно до ст. 66 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку».

18 січня 2016 року генеральний директор ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» видав наказ № 84-к, яким зобовязав бухгалтерію нарахувати ОСОБА_4 вихідну допомогу.

Відповідно до довідки ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» № 49-253 від 16 лютого 2016 року, ОСОБА_1 нараховано вихідну допомогу в розмірі 16149 гривень 80 копійок, та 20 січня 2016 року перераховано (а. с. 9, 10).

Згідно довідки ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» № 49-285/1808 від 23 лютого 2016 року, розмір середньомісячної та середньоденної заробітної плати Касяненка С.В., визначений відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року, складає відповідно - 16149 гривень 80 копійок та 702 гривні 16 копійок (а. с. 11).

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що з вини відповідача, позивачу в день звільнення не було виплачено вихідну допомогу. При визначенні середньої заробітної плати суд виходив з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями). Однак, суд вважає, що позивач невірно визначив період затримки розрахунку. Також він неправильно обчислив розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується.

Посилання апелянта, що судом не враховано, що пункт з підстав яких звільнено позивача, не передбачає виплату вихідної допомоги, є необґрунтованим і суперечить вимогам ст. ст. 36 та 40 КЗпП України.

Суперечить закону посилання апелянта, що суд помилково вирішив, що ОСОБА_1 не пропустив строк позовної давності, оскільки з наказом про звільнення він був ознайомлений та власноруч розписався. Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Про порушення права на отримання вихідної допомоги ОСОБА_1 дізнався 16 лютого 2016 року.

Посилання апелянта, що судом не було взято до уваги, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження моральних страждань, не відповідає обставинам справи.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Особа, відповідно до ст. 23 ЦК України, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи наведене, порушення відповідачем законних прав позивача на своєчасне отримання вихідної допомоги, його характер та тривалість, глибину та обсяг його душевних страждань, необхідність докладати зусилля для відновлення порушених прав, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 гривень.

Не може бути підставою для скасування рішення суду посилання апелянта, що суд не прийняв до уваги, що перед анулюванням допуску, позивачу неодноразово пропонувалось працевлаштування на інших посадах, проте, він відмовився. Зазначені доводи суперечать вимогам чинного законодавства, яке зобовязує працедавця вчасно виплатити вихідну допомогу при звільнені.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Суддя: /підпис/ ОСОБА_6

Суддя: /підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду А.В. Купельський

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8 Категорія:53