МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ_____________
Справа №521/5351/16-ц
Пр. №2/521/2840/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Сегеди О.М.

при секретарі - Зубковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини,

встановив:

У березні 2016року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з 30 листопада 2007 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 30 листопада 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №836. Зазначала, що від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначала, що з вересня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені, дитина проживає разом з нею. Посилаючись на дані обставини ОСОБА_1 просила шлюб з відповідачем розірвати, визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, 18 грудня 2008року народження, із нею за місцем її проживання чи перебування.

Ухвалою суду від 16 березня 2016року розєднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини (а.с.1).

Ухвалою суду від 17 березня 2016року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, призначено судовий розгляд справи (а.с.10).

Ухвалою суду від 18 квітня 2016 року судом були залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради (а.с. 16).

Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.29).

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, якою визнав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки зазначене відповідає інтересам дитини(а.с.27).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, раніше у судовому засіданні надав висновок органу опіки та піклування про розгляд питання щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитинипідлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главами першою та тринадцятою СК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 30 листопада 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №836, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7).

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає разом з матірю ОСОБА_1 в орендованій квартирі АДРЕСА_1 (а.с.21).

З матеріалів справи вбачається, що сторони не дійшли згоди щодо місця проживання їх малолітнього сина у позасудовому порядку.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1526/01-20 від 01 червня 2016 року, останній вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матірю - ОСОБА_1(а.с.21зв.).

З висновку органу опіки та піклування МРА ОМР №1526/01-20 від 01 червня 2016 року вбачається, що мати дитини працює, позитивно характеризується за місцем роботи, нею створені сприятливі умови для життя малолітнього ОСОБА_3. Батько дитини ОСОБА_2 погодився та не заперечує проти встановлення місця проживання малолітнього сина разом з матірю, про що надав відповідну заяву до служби у справах дітей Одеської міської ради (а.с.21зв.).

Відповідно зі ст.160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Статтею 161 СК України передбачено, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитини не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини (відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, яка може зашкодити розвиткові дитини), бути розлученою зі своєю матір'ю.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року (Заява N 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johan sen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків.

Як було встановлено судом, мати дитини ОСОБА_1 проживає разом з сином, приділяє сину багато уваги, виховує його та піклується про його стан здоров'я. При цьому створила для дитини належні умови для життя та матеріального забезпечення.

Вказані обставини підтвердив і орган опіки та піклування.

Таким чином, ОСОБА_1 в процесі судового розгляду справи довела, що, виходячи з сукупності матеріальних, морально-психологічних, етичних і інших факторів, дитині буде більш комфортно (з точки зору прав і законних інтересів дитини) саме з нею.

Суд зазначає, що визначення місцем проживання малолітньої дитини місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини.

Враховуючи положення ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" та ст. 141 СК України, суд наголошує, що відповідач, як батько дитини не позбавлений батьківських прав стосовно дитини та має право на безперешкодне з ним спілкування та виховання.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, необхідно визначити із матірю ОСОБА_1, оскільки це буде відповідати найвищим інтересам малолітньої дитини.

Згідно ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Судовий збір у справі складає 551,20 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 19, 150, 160, 161 СК України, ст. ст. 10, 11, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем реєстрації та проживання його матері ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.М.Сегеда