Справа № 755/8510/16-ц
"13" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Гноілек М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
Позивачка, звертаючись з позовом до суду просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вимоги заяви мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2010 року по 21.06.2012 року, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва. З відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_3.
Через рік після народження дитини, а саме з 2011 року вона залишила відповідача, оскільки його поведінка не відповідала загально прийнятим нормам проживання в сім'ї і з того часу відповідач не цікавиться долею свого сина, не приймає участь у його вихованні та утриманні, не цікавиться чим він захоплюється, як харчується, у що вдягається, не допомагає йому матеріально, не цікавиться його життям та здоров'ям. Відповідач свідомо самоусунувся від виховання дитини, з якою не шукав та не шукає зустрічі по теперішній час. Дитина навіть не знає як зовнішньо виглядає його батько.
Позивачка зазначає, що аліментів на утримання сина за рішенням суду відповідач не сплачує, а весь фінансовий тягар по забезпеченню дитини лягає на неї та її матір, яка проживає з ними і вони займаються вихованням дитини.
Неодноразово відбувалися і розмови з відповідачем стосовно виплати аліментів, однак він сказав, що йому краще відмовитися від сина, так як ні часу ні грошей у нього не має.
Так 04.05.2016 року відповідач надав нотаріально завірену копію заяви про добровільну відмову від батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, що свідчить про його особисте рішення стосовно дитини.
В судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у ньому обставини.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, третя особа суду подала заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника, при цьому вказавши, що позов та висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації підтримує та просить прийняти рішення, виходячи із інтересів дитини.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд з урахуванням думки позивачки вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.
Згідно свідоцтва про народження, дитина ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками є сторони по справі.
Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.09.1910 р., який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.06.2012 року.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.06.2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.05.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-12 зв.).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.01.2016 року становить 12 000,00 грн. (а.с. 11).

Дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою КК «Центр комунального сервісу № 96» від 11.05.2016 року № 800 (а.с. 15).

Відповідно характеристики виданої дошкільним навчальним закладом № 672, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, поступив у молодшу групу в 2014 року. Мати ОСОБА_1 приділяє належну увагу догляду та вихованню сина. Батько ОСОБА_2 в садочок не приходив та не проявляв інтересу до життя і умов перебування дитини (а.с. 10).

04 травня 2016 року ОСОБА_2 було написано заяву про добровільну відмову від батьківських прав щодо свого малолітнього сина ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із тим, що не має змоги та не бажає утримувати і доглядати дитину, яка посвідчена приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 та зареєстрована у реєстрі за № 1075 (а.с. 9).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 02.06.2016 року № 4200/41/3/103 з'ясовано, що батько дитини ОСОБА_2 з сином не проживає з 2010 року, вихованням та утриманням не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, матеріально не допомагає, жодного разу не звертався до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, 04.05.2016 року надав нотаріальну заяву згоду на позбавлення батьківських прав. У зв'язку із цим орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 ухилився від виховання та утримання дитини (а.с. 24-25).

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що з часу окремого проживання з ОСОБА_2 коли на той момент дитині виповнилося дев'ять місяців та вона перейшла жити до своєї матері, відповідач по даний час жодного разу сина не бачив, про дитину ніколи не цікавився, при зустрічі на вулиці обходив стороною, кошти на дитину не надає, матеріально не забезпечує, з днем народження чи з іншими святами сина ніколи не вітав.

У спростування вищезазначеного будь яких доказів відповідач суду не надав.

Отже, за викладених обставин судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та самоусунувся від виконання обов'язку по вихованню сина ОСОБА_3, не зустрічається та не спілкується з ним, не надає дитині доступу до культурних і духовних цінностей, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не проявляє до дитини батьківської турботи, не цікавиться та не піклується здоров'ям сина, медичним доглядом, не забезпечує харчуванням, не утримує матеріально, хлопчик проживає з позивачкою, яка займається вихованням та утриманням дитини.

З урахуванням зазначеного позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 150, 164-166, 180 СК України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 81, 88, 169, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження за № 2745 від 28 вересня 2010 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя