Справа № 204/4335/16-ц
Провадження № 2-з/204/80/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

07 липня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Іріта» про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Іріта» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

06 липня 2016 року від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову за вищезазначеною справою, в якій він просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все належне рухоме та нерухоме майно, у тому числі грошові кошти на рахунках в банківських установах та зокрема на належний йому обєкт нерухомості: на будівлі та споруди загальною площею 5557,3 кв.м., з яких: будівлі адміністративного призначення 316,2 кв.м., виробничого призначення 2845,0 кв.м., складського призначення 1969,8 кв.м., виробничо-складського призначення 352,2 кв.м., підсобного призначення 74,1 кв.м., за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Краснозаводська (Белелюбського), буд. 58, що належить на праві власності ОСОБА_1. В обґрунтування даної заяви позивач зазначає, що на даний час предмет іпотеки не обтяжений договорами іпотеки та забороною на відчуження, оскільки такі було з реєстру виключено. Банку стало відомо, що предмет іпотеки виставлено на продаж, а будівлі та споруди неодноразово демонструвалися потенційний покупцям, що в разі відчуження добросовісному набувачеві, може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Оскільки, наміру відчужити предмет іпотеки на різі фактично нічого не перешкоджає, то такий намір може бути реалізовано в будь-який час. Тому вважає, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту, враховуючи велику суму боргу, є абсолютно співмірним, та просить суд вжити відповідних заходів забезпечення.

Розглянувши заяву та матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

В силу приписів Закону слід зазначити, що вирішуючи питання про можливість вжиття заходів забезпечення позову майнового характеру, яким є даний позов, суду дозволяється забезпечувати позов шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Вирішуючи питання щодо захисту забезпечення позову в частині належності та співмірності обраного заявником способу забезпечення позову, суд враховує вимоги п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у відповідності до якої, при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особа або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Що стосується вимоги заявника щодо накладання арешту на обєкт нерухомості, а саме будівлі та споруди які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Краснозаводська, буд. 58, дана вимога підлягає задоволенню, оскільки обраний позивачем захід забезпечення позову не впливає на здійснення господарської діяльності відповідачів або третіх осіб, що не приймають участі у справі, оскільки не містять в собі заборону до вчинення цими особами будь-яких дій направлених на здійснення господарської діяльності. Такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами, носять лише тимчасовий характер, що направлений на збереження майнових активів відповідача, та зменшення ризику відчуження таких активів третім особам на час розгляду даної справи у суді, а невжиття заходів може утруднити виконання рішення суду.

Що стосується вимоги заявника щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках в банківських установах, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки заявником не було зазначено на які саме рахунки боржника необхідно накласти арешт, не надано доказів щодо належності даних рахунків відповідачу, необґрунтовано відповідність такого виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 152 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Іріта» про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Накласти арешт та заборонити відчуження на:

- обєкт нерухомості: будівлі та споруди загальною площею 5557,3 кв.м., з яких: будівлі адміністративного призначення 316,2 кв.м., виробничого призначення 2845,0 кв.м., складського призначення 1969,8 кв.м., виробничо-складського призначення 352,2 кв.м., підсобного призначення 74,1 кв.м., за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Краснозаводька (Белелюбського), буд. 58, що належить на праві власності на підставі договору дарування комплексу будівель та споруд від 28.04.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпрпоетровсьогкого нотаріального округу ОСОБА_2, номер запису про право власності в ДРРПНМ 14366902 згідно з інформаціною довідкою з Державного реєстру речових ОСОБА_1.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає чинності наступного дня після спливу строку на подання заяви про апеляційне оскарження. Ухвала може бути предявлена до виконання протягом року.

Суддя Т.О. Дубіжанська