Справа № 591/8158/15-ц
Провадження № 2/591/367/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року

Зарічний районний суд міста Суми

в складі головуючого судді - Прокудіної Н.Г.

при секретарі - Різниченко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, процентів, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом та остаточно уточнивши позовні вимоги мотивує тим, що 01.02.2015 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики , за яким він надав відповідачу позику в сумі 500 доларів США зі строком повернення до 30.09.2015 року зі сплатою щомісячно 3 % від отриманої суми позики та 1% суми боргу за кожен день затримки повернення суми боргу. По закінченню терміну дії договору відповідач кошти не повернув, також не сплатив і проценти за користування коштами . Для врегулювання спору він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконати свої договірні зобовязання та повернути суму позики з нарахованими процентами. Невиконання відповідачем умов договору позики в частині своєчасного повернення суми позики перешкоджає йому розпоряджатися своїми грошовими коштами. також пояснив, що частково відповідачем були перераховані на банківську картку його матері грошові кошти у сумі 3898, 41 грн..

Просить стягнути з відповідача на його користь суму позики 7941, 83 грн., проценти за користування коштами 238, 23 грн. та пеню в сумі 19296, 82 грн., а всього 27476, 88 грн., а також суму заподіяної моральної шкоди в сумі 3000 грн., понесені судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, визнав позов в частині залишку боргу в сумі 313, 50 доларів США та штраф у розмірі 3% від суми боргу (а.с.67).

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що 01.02.2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики , за яким він надав відповідачу позику в сумі 500 доларів США зі строком повернення до 30.09.2015 року зі сплатою щомісячно 3 % від отриманої суми позики та 1% суми боргу за кожен день затримки повернення суми боргу. (а.с. 5 ).

Факт отримання коштів в сумі 500 доларів США підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 01.02.2015 року (а.с.7, 78).

29.06.2016 року ОСОБА_2 перерахував частину боргу в сумі 3898, 41 грн. на картковий рахунок матері позивача для ОСОБА_1 , що підтверджується чеком з терміналу ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.30), вказаний факт підтвердили і сторони в судовому засіданні .

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що у разі прострочення повернення позики (її) частини позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмір 3% від суми позики та пеню у розмірі 1% за кожний день затримки повернення позики .

По закінченню терміну дії договору відповідач кошти не повернув, також не сплатив і проценти за користування коштами .

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що між сторонами склались цивільні правовідносини, які врегульовані відповідними нормами ЦК України.

Так, згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Станом на 30.05.2016 року заборгованість відповідача за договором позики складає 316, 03 доларів США,що складає згідно курсу НБУ на 30.05.2016 року 25,13 7941, 83 грн.

Доказів погашення боргу відповідач суду не надав.

Невиконання відповідачем умов договору позики в частині своєчасного повернення суми позики перешкоджає позивачу розпоряджатися своїми грошовими коштами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а саме у розмірі 7941,83 грн. .

Згідно зазначених в договорі умов, оскільки сума боргу в строк не повернута, відповідач повинен сплатити на користь позивача 3% від отриманої суми, тобто 9,48 доларів США, що по курсу НБУ станом на 30.05.2016 року складає 25,13*9,48 = 238, 23 грн.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за субєктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає за можливе, враховуючи конкретні обставини справи зменшити розмір боргу за договором штрафними санкціями за кожен день прострочення, що підлягає стягненню з відповідача до 8000 грн., з урахуванням майнового та сімейного стану відповідача, має на утриманні неповнолітню дитину та мінливий стан доходів, та суми боргу, яка складає 7941, 83 грн., а сума заявлена позивачем складає 19 296,82 грн., що значно перевищує розмір збитків.

Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Однак ця стаття закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб'єктивних цивільних прав.

Спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової шкоди) розглядаються судами, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Статтею 1167 ЦК України передбачено умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди. Виходячи зі змісту цієї статті, можливість відшкодування моральної шкоди передбачається лише у випадку зазначення про це в договорі чи наявності спеціальної норми, яка б встановлювала цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди. Проте, договором про надання безвідсоткової позики № 1 від 01.02.2015 року не передбачалося можливості відшкодування моральної шкоди, як і відсутня спеціальна норма для відшкодування моральної шкоди у даному випадку.

Оскільки встановлено, що між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобов'язань, а договором позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди, то вимога щодо стягнення моральної шкоди у звязку з несвоєчасною сплатою боргу задоволенню не підлягає, також суду не надано доказів на підтвердження, що дійсно діями відповідача заподіяна моральна шкода..

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, в сумі 487,00 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 88, 213-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1046-1050, 526, 530 ЦК України , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики 7941,83 грн., 3% проценти за користування коштами у сумі 238,23 грн., борг за договірними штрафними санкціями за кожен день прострочення у сумі 8 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 повернення судових витрат в сумі 487,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено 11 липня 2016 року.

Суддя Н ОСОБА_3