Справа № 540/369/16-ц
Номер провадження 2/540/122/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016 року Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Ряднини В.М.

при секретарі Сизоненко Н.М.

позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи; ОСОБА_5

розглянули у відкритому судовому засіданні смт. Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа : ОСОБА_5, про встановлення факту батьківства , -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту батьківства, у якому зазначив, що він народився 22 червня 1996 року, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу у 1996 році його батьки продовжували проживати разом. За життя, ОСОБА_1 визнавав своє батьківство щодо позивача. Батьки проживали у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, разом його виховували.Запис у свідоцтві про народження позивача зроблено зі слів матері відповідно до ст.55 КпШС України, оскільки його батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі. Вважав, що факт батьківства підтверджується наявністю інших спільних дітей, веденням ними спільного господарства та проживанням однією сім»єю, спільним вихованням та утриманням позивача протягом 2-х років та просив встановити, що ОСОБА_1, який помер 21 вересня 2009 року, є його рідним батьком, а також просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримує позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, що зазначені у позовній заяві з уточненнями позовних вимог і просить суд задовольнити позов у повному обсязі, встановивши факт батьківства.

Відповідач та її представник протягом попереднього судового засідання та першого разу розгляду справи заперечували зазначені у позові обставини і просили суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки він не довів позовні вимоги. Відповідач зазначила, що вона проживала з померлим і запитувала його чи є ОСОБА_1 його сином, а останній зазначав, що не є, при цьому жодної матеріальної допомоги ОСОБА_1 не надавав і не спілкувався з ним.

Крім того суду рахує за необхідне відобразити про те, що наступні судові засідання (які призначались) на 08.06. та 24.06.2016 року, - були відкладені з неявкою відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 Вони належним чином були повідомлені про день та час продовження розгляду цивільної справи, однак причину своєї неявки суду не повідомили. Натомість двічі надсилали по електронній пошті заяви без підтверджуючих документів щодо перенесення справи на іншу дату.Суд визнає такі дії як зловживання сторони своїми процесуальними правами (а.с.184, 202 т.2).

Третя особа : ОСОБА_5 вважає позов ОСОБА_1 являється обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. В матеріалах справи міститься письмове пояснення ОСОБА_5, долучене нею в ході розгляду справи. В поясненні ОСОБА_5 зазначила, що перебувала у шлюбі з померлим ОСОБА_1 до 15.10.1993 року. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 продовжували проживати разом, як одна сім»я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та народжували дітей.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду цивільної справи з наступних підстав:

18 серпня 1990 року між Бур»ян (ОСОБА_4) ОСОБА_6 було укладено шлюб з ОСОБА_1, який був зареєстрований в Чутівському РАГС Полтавської області, актовий запис № 51.

Від даного шлюбу народилася донька ОСОБА_7 (сестра позивача), яка 30.01.1992 року померла у віці сім місяців. 15.10.1993 року подружжя розлучилося, проте продовжило проживати разом і вести спільне господарство. Проживаючи разом як одна сім»я чоловік та дружина, при цьому не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі у них народилася донька ОСОБА_8, яка 15.05.1995 року померла у віці 10 місяців 12 днів. Фактичне перебування шлюбних стосунків як чоловіка та дружини, а також проживання разом як однією сім»єю, ведення спільного господарства також підтверджено довідкою Чутівської селищної ради Полтавської області № 1176 від 23.12.2013 року, згідно якої вбачається що ОСОБА_5 проживала з ОСОБА_1 в період з 24.10.1990 року по 27.02.1998 рік і вели спільне господарство, за адресою : смт. Чутове, вул. Жовтнева 248 (а.с. 14, 10-12 т.1).

22 червня 1996 року у батьків від спільного проживання народився син ОСОБА_1, який являється позивачем по справі. Померлий батько (ОСОБА_1О.) визнавав батьківство щодо позивача, оскільки і актовий запис про його народження було заповнено згідно зі ст. 55 КпШС України, так як сторони не перебували у шлюбі. Після розірвання шлюбу та народження сина ОСОБА_9, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, проживали разом без реєстрації шлюбу, спільно виховували та утримували сина протягом 2 років, про що засвідчують фототаблиці (а.с. 87-90, 132-136 т.1, а.с. 124 т.2).

Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В пункті 3 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз»яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Статтею 53 КпШС було передбачено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Пунктом 13 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю України», який втратив чинність на підставі Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 - було роз»яснено, що згідно зі ст. 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

В матеріалах справи міститься копія паспорта позивача, згідно записів у якому позивач ОСОБА_1 народився 22.06.1996 року і на даний час є повнолітнім, тобто може бути позивачем за даним позовом (а.с. 6 т.1).

ОСОБА_3 є належним відповідачем по справі, оскільки 27.10.2009 року, в порядку окремого провадження, Чутівським районним судом Полтавської області було винесено рішення у справі за заявою ОСОБА_5 про встановлення факту визнання батьківства і дане рішення скасоване ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29.04.2014 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка вважала, що таке рішення порушує її право як спадкоємця померлого ОСОБА_1 (а.с. 13, 28-29 т. 1).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно даних повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження сформованого 26.03.2015 року ОСОБА_1 народився 22.06.1996 року в смт. Чутове Полтавської області і є третьою дитиною, що народжена у матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком дитини зазначений ОСОБА_1, українець, громадянин України. Відомості про батька записані зі слів матері, згідно ст. 55 КпШС України (а.с. 155-157 т. 1).

В актовий запис двічі вносились зміни. Першого разу 11.02.2014 року, на підставі вищезгаданого рішення Чутівського районного суду від 27.10.2009 року. Другого разу 27.01.2015 року, на підставі ухвали про скасування такого рішення від 29.04.2014 року (а.с. 155-157 т. 1).

На даний час, в реєстрі є чинними відомості, згідно з якими запис про батька ОСОБА_1 здійснено за вказівкою матері (а.с. 155-157 т. 1)

Позивач просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 21.09.2009 року стосовно сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

При встановленні факту батьківства позивач посилається на те, що померлий ОСОБА_1 та мати позивача ОСОБА_5 перебували у шлюбі, мали двох спільних дітей, окрім позивача, а також проживали як подружжя і вели спільне господарство, як до, так і після народження позивача.

Згідно наданого суду свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КЕ №470293 ОСОБА_1 та мати позивача ОСОБА_5 перебували у шлюбі до 15.10.1993 року (а.с. 96 т. 1). Шлюб було зареєстровано 18.08.1990 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану, щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформовано 05.02.2014 року (а.с.184т.1).

Таким чином, ОСОБА_1, який помер 21.04.2009 року та ОСОБА_5 , яка є матір»ю позивача, перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.08.1990 року по 15.10.1993 рік.ОСОБА_10 шлюб ОСОБА_5 зареєструвала 10.09.1999 року, про що свідчить витяг, сформований 11.04.2014 року (а.с. 185 т. 1).

Виходячи зі свідоцтва про народження серії 111-КЕ №368133, а також положень ст. 52 КпШС України - у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мали спільну доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 97 т.1), яка померла 30.01.1992 року, про що свідчить свідоцтво серії 111-КЕ №259073 (а.с. 10 т.1).

Після розірвання шлюбу 15.10.1993 року у ОСОБА_10 народилася ще одна спільна донька ОСОБА_8, 03.07.1994 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію народження, сформований 05.02.2014 року.Згідно витягу походження дитини від батька визначено за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (а.с. 94 т.1).ОСОБА_8 померла 15.05.1995 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-КЕ №292564 (а.с. 11 т. 1).

Згідно штампа про реєстрацію у паспорті ОСОБА_5, в період з 24.10.1990 року по 27.02.1998 року вона була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 8 т. 1). Згідно даних технічних паспортів, що були виготовлені станом на 25.04.1991 року та 12.05.2010 року, ОСОБА_1 значиться власником такого будинку (а.с. 172-182 т. 1). В технічному паспорті, що виготовлений станом на 25.04.1991 року, власниками також зазначені ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 172 т. 1).

В матеріалах справи містяться копії листків домової книги, без титульної сторінки із зазначенням адреси, з яких вбачається, що в такому будинку/квартирі була зареєстрована, а пізніше знята з реєстрації ОСОБА_5 (дати не розбірливі), 20.06.1982 року зареєстрований ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (штамп про зняття з реєстрації відсутній), 11.08.1998 року зареєстрована ОСОБА_3 (штамп про зняття з реєстрації відсутній). В такому будинку також значився зареєстрованим ОСОБА_13, який є власником будинку №248 по вул. Жовтневій, згідно технічного паспорта від 25.04.1991 року. Зі штампів про реєстрацію ОСОБА_1 та ОСОБА_3 чітко вбачається, що будинок на який видано домову книгу, розташований по вул. Жовтневій 248, що в смт. Чутове (а.с. 16 т. 1).

Таким чином, після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не була знята з реєстрації в належному йому будинку протягом більш ніж 4 років, при цьому через девять місяців після розлучення у ОСОБА_5 народилася дитина, яку ОСОБА_1 визнав своєю донькою.

ОСОБА_5 була зареєстрована в будинку №248 та проживала в такому і на момент народження позивача ОСОБА_1 Окрім штампа в паспорті ОСОБА_5, зазначене підтверджується даними із запису акта про народження ОСОБА_1 та дослідженого вище повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження ОСОБА_1, в яких зазначено місце проживання матері новонародженого (а.с. 15, 155-157 т. 1).

В матеріалах справи міститься довідка виконавчого комітету Чутівської селищної ради від 23.12.2013 року, за підписом селищного голови ОСОБА_14 та секретаря селищної ради ОСОБА_15 У довідці зазначено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, в період з 24.10.1990 року по 27.02.1998 року, не лише проживала разом з колишнім чоловіком ОСОБА_1, а і вела з ним спільне господарство за адресою: смт. Чутове вул. Жовтнева 248 (а.с. 14 т.1).

В судовому засіданні за клопотанням представника позивача були залучені та допитані свідки, які надали наступні пояснення, а саме :

-свідок ОСОБА_16 пояснила в судовому засіданні що позивач ОСОБА_1 разом з її сином ходив до школи в один клас.Вона засвідчує що з 1996 році по 1998 рік неповнолітній ОСОБА_1 проживав разом із померлим ОСОБА_1 Крім того мали непоодинокі випадки коли ОСОБА_5 (мати позивача) приїздила до батьків померлого в гості із сином ОСОБА_9. За життя померлий називав позивача сином, а той його батьком. На ремонт класу приходив батько і він достатньо приділяв увагу позивачу-синові аж до 2009 року;

-свідок ОСОБА_17 пояснила в судовому засіданні, що жила по сусідству з ОСОБА_5 з 2001 року. ОСОБА_17 також знає відповідача ОСОБА_3, оскільки працювала з нею в одному магазині. Свідок неодноразово бачила, що неповнолітній ОСОБА_1 зустрічався з батьком ОСОБА_1, який на даний час помер. Вона доповнила, що батько неодноразово забирав неповнолітнього сина від своєї тещі матері ОСОБА_5 Стосунки між зазначеними особами свідок називає доброзичливими. Зазначені обставини мали місце у 2001-2003 роках і все це відбувалось у присутності відповідача ОСОБА_3, покійний нічого не приховував тобто він активно приймав участь у вихованні сина;

-свідок ОСОБА_18 пояснила в судовому засіданні, що проживала по сусідству з сім»єю ОСОБА_18 з 1980 року і памятає весілля ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Свідку відомо, що у ОСОБА_18 померло двоє дітей, після чого вони розходились, а пізніше народився син ОСОБА_19, в будинку, що його подарували батьки померлого ОСОБА_1 своєму сину. Свідок зазначає, що при спілкуванні померлий називав позивача сином, а позивач померлого «папко». Свідок також зазначила, що померлий ОСОБА_1 називав матір ОСОБА_5 - мамою. За словами свідка з 1998 року ОСОБА_5 проживала у своєї матері, при цьому померлий ОСОБА_1 брав сина ОСОБА_9, катав на велосипеді, давав гроші. Свідок зазначила, що ОСОБА_1 визнавав своє батьківство, щодо ОСОБА_1 Свідок також знайома з матір»ю померлого ОСОБА_12, яка приїжджала до внука ОСОБА_1 і з матір»ю ОСОБА_5, з якою свідок разом працювала;

-свідок ОСОБА_10 (Зуєва) пояснила в судовому засіданні, що працює педагогом Чутівської загальноосвітньої середньої школи. У 1997 році у неї на весіллі була сім»я ОСОБА_10, про все це відображено у фотографіях, які маються у матеріалах цивільної справи (а.с. 124 т. 2). Вона доповнила що батько (ОСОБА_1О.) постійно приходив до школи за сином та надавав допомогу по ремонту класу. Син називав покійного «папою». Свідок доповнила про те що позивач дуже схожий на свого батька, тому вважає, що він являється його сином;

-свідок ОСОБА_20 пояснила в судовому засіданні, що позивач ОСОБА_1 народився у 1996 році і його батьки ОСОБА_1 проживали разом до 1998 року включно.Однак даже і після цього сина ОСОБА_9 батько часто забирав його додому на канікулах та по вихідних, хоч і проживав з іншою жінкою;

В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача були залучені та допитані свідки, які надали наступні пояснення, а саме :

-свідок ОСОБА_21 пояснила в судовому засіданні, що сім»ю ОСОБА_10 знала давно, проживали погано, оскільки не знаходили спільної мови, а потім розірвали шлюб.Вперше позивача ОСОБА_1 побачила на похоронах ОСОБА_1 у 2009 році. Покійний ОСОБА_1 і його батьки - позивача сином та онуком не визнавали;

-свідок ОСОБА_22 пояснила в судовому засіданні, що проживала напроти сім»ї ОСОБА_10 в смт. Чутове і знала померлого як сусідка.За словами ОСОБА_22 у 1990 році ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_5 Подружжя проживало разом не довго, вони мали двох дітей, які померли.Після народження у 1996 році ОСОБА_1, ОСОБА_5 пішла від ОСОБА_1 і останній проживав сам до 1998 року.Свідок бачила позивача та його матір лише на похороні ОСОБА_1 у 2009 році;

Таким чином, більшість свідків, що зазначені вище однозначно вказують на те, що померлий ОСОБА_1 при житті постійно спілкувався з ОСОБА_1 Виходячи з наданих свідками пояснень, померлий визнавав ОСОБА_1 своїм сином і піклувався про нього. Більшість із зазначених вище свідків дали пояснення з приводу того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом як сім»я, акцентують на тому, що померлий проявляв батьківську турботу до неповнолітнього ОСОБА_1

Зваживши пояснення всіх свідків, що опитані в судовому засіданні, врахувавши, що ОСОБА_5 була постійно зареєстрована в будинку померлого ОСОБА_1, як до народження позивача, так і після, а згідно довідки селищної ради проживала там та вели з ОСОБА_1 спільне господарство, суд вважає за можливе визнати, що ОСОБА_5 та померлий ОСОБА_1 проживали спільно, у звязку з чим вели спільне господарство, до народження сина-Лаврика ОСОБА_23 які зазначають, що пара постійно розходилась, так само характеризували їхні відносини і під час шлюбу, і в період коли народилася донька ОСОБА_8. У звязку з цим, суд вважає, що з моменту народження ОСОБА_8 і до народження ОСОБА_23, відносини між померлим ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не змінилися. Згідно наданих суду матеріалів, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не перебували в цей період в інших зареєстрованих шлюбах.

Суд скептично ставиться до пояснень свідків, які категорично зазначили, що після народження ОСОБА_1, померлий ОСОБА_1 взагалі не спілкувався з колишньою дружиною ОСОБА_5 та її сином і ніколи не згадував/не розповідав про таких. Такі пояснення суперечать іншим доказам, що містяться у справі, згідно яких померлий ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали за однією адресою до 1998 року. Такі показання є в меншості і суперечать також тим, в яких деякі свідки зазначали, що після народження сина - ОСОБА_1, ОСОБА_1 забрав його та його матір до себе на проживання. Останнє, узгоджується з поясненнями свідків, які позитивно характеризували відношення померлого до позивача. На підставі таких показань, суд має можливість зробити висновок, що одразу після народження ОСОБА_1, ОСОБА_1 проявляв батьківську турботу та піклування про нього.

Той факт, що померлий спілкувався з позивачем після 1998 року (згідно з поясненнями деяких свідків у 2002-2004 роках), окрім показань свідків, які не узгоджуються з показання інших свідків, - більше нічим не підтверджений.

Разом з тим, зазначені фотографії свідчать на користь доброзичливих стосунків між матір»ю померлого ОСОБА_1, самим ОСОБА_1 та іншими членами його родини (брат, невістка), незалежно від того, хто з новонароджених дітей зображений на фото. Зображення на фото брата померлого, його дружини, ОСОБА_12 (матері померлого) та самого ОСОБА_1, підтверджують не лише позивач і третя особа, а і свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_10

Таким чином, з наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_5, яка є матір»ю позивача та померлий ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі і мали двох спільних дітей, які померли до досягнення одного року, одна з яких була народжена поза шлюбом, проте визнана ОСОБА_1, як дочка. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 продовжили проживати разом і вели спільне господарство, що підтверджується письмовими доказами про реєстрацію і проживання, фактом народження спільної доньки ОСОБА_8 та пояснення свідків. Після народження у 1996 році ОСОБА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 продовжували проживати разом, що підтверджується довідками про реєстрацію та показаннями свідків.

Отже, наданими суду доказами позивач підтвердив, що померлий ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_5 проживали разом, як сім»я, вели спільне господарство, в тому числі і в період його народження. Крім того, з пояснень свідків встановлено, що померлий ОСОБА_1 піклувався про позивача одразу після його народження, забрав його та його матір до себе на проживання з пологового будинку. Згідно зі ст. 53 КпШС України, а також вказаними вище роз»ясненнями Пленуму ВСУ, такі підстави є достатніми для визнання факту батьківства ОСОБА_1, який помер 21.09.2009 року, відносно позивача ОСОБА_1 Відповідачем не надано достатньо доказів, які б спростовували зазначені позивачем обставини.

На підтвердження факту батьківства померлого ОСОБА_1, представником позивача було також долучено до матеріалів справи копію документів про історію розвитку дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, на одному з листів якої дописано «отец ОСОБА_24 Алекс…» (а.с. 115-116 т. 1). Такий доказ не є допустимим, оскільки запис зроблено поза відповідною графою.

Генотипоскопічна експертиза, що була призначена ухвалою суду від 12.04.2016 року, за клопотанням представника позивача, не була проведена, оскільки брат покійного ОСОБА_13 відмовився від проведення такої експертизи (а.с.163-164,170 т.2).

Заперечуючи проти позову, відповідач долучила в тому числі довідку УПСЗН Чутівської РДА, в якій зазначено, що ОСОБА_5 перебувала на обліку як отримувач допомоги на дітей одиноким матерям (а.с. 120 т.1). Дана довідка не спростовує встановлених вище обставин і не є належним доказом на підтвердження того, що померлий 21.09.2019 року ОСОБА_1 не являється батьком позивача.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе встановити факт батьківства між померлим 21.09.2009 року ОСОБА_1 та позивачем - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Крім того заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім»ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір»ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства про що позов заявлявся до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Тобто в даному випадку, відповідно до уточнення позовних вимог суд вважає, що маються всі підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1

У зв»язку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача, понесені ним судові витрати.

Керуючись роз»ясненнями Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 та Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.1998 року № 16, ст. 53, 55 КпШС, ст.ст. 57, 60,208, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про встановлення факту батьківства - задовольнити повністю.

Встановити факт батьківства ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 21.09.2009 року стосовно сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Внести зміни до актового запису №53, складеного 23.07.1996 року Чутівською селищною радою Чутівського району Полтавської області, про народження ОСОБА_1, який народився 22.06.1996 року, а саме змінити запис «відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері)», на відповідно до ст. 130 Сімейного кодексу України».

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, в сумі 422 (чотириста двадцять дві) гривні 12 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд Полтавської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: