АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4659/16 Справа № 183/6626/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Осіяна О.М.,

суддів Деркач Н.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову товариство посилалося на те, що 27 березня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 2 500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення умов кредитного договору відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, розмір простроченої заборгованості складає 30 871,69 грн., а саме: заборгованості за кредитом 9023,83 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 21 847,86 грн. Від зазначеної суми заборгованості віднімається сума в розмірі 13 070,45 грн., яка була стягнута із відповідача на користь банку у відповідності до судового наказу, виданого 17 грудня 2008 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, у звязку із чим, різниця становить 17 801,24 грн.

У відповідності до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідачка повинна сплатити: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 890,06 грн.

Тому позивач просив суд стягнути на його користь із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором б/н від 27 березня 2006 року в сумі 19 191,30 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і відповідачкою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 2 500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту суд посилався на п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Суд виходив із того, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так, сторонами визнаний та не заперечувався той факт, що платіжна картка була видана на строк 3 роки, тобто, строк дії карки закінчився 27 березня 2009 року.

Згідно довідки-розрахунку банку, розмір простроченої заборгованості за кредитом складає 30 871,69 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 9 023,83 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 21 847,86 грн.

Судом встановлено, що 17 грудня 2008 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 13 070,45 грн.

Отже, заборгованість за кредитним договором станом на 31 серпня 2014 року становить 17 801,24 грн., також, банком у відповідності до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг нараховані штрафи: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 890,06 грн.

В той же час, суд зауважив, що кредит надавався строком на три роки, до 27 березня 2009 року включно, тобто, до зазначеного часу ОСОБА_2 повинна була погасити заборгованість за кредитним договором.

Врахувавши вимоги ст. 256, 257, 259 ЦК України, суд вважав, що банк мав право вимоги за зобовязанням в термін до 27 березня 2012 року.

У відповідності до позовної заяви, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом 16 жовтня 2014 року, тобто, з пропуском терміну позовної давності.

На підставі ст. 267 ЦК України, та оскільки ОСОБА_2 заявила про застосування позовної давності, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних.

Суд врахував правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14цс14, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Ні до суду першої інстанції, ні апеляційному суду представником позивача не надано доказів на підтвердження того, що по закінченню строку дії платіжної картки, виданої відповідачу, було здійснено перевипуск вказаної картки із продовженням строку її дії, та що така картка була отримана ОСОБА_2

Оскільки умовами договору передбачено строк погашення кредиту у повному обсязі і таким строком є останній день місяця, вказаного на картці, а саме по 27 березня 2009 року, тобто із 28 березня 2009 року розпочався перебіг строку позовної давності, який закінчився 27 березня 2012 року. Позивач звернувся до суду із відповідним позовом про захист свого порушеного права лише 16 жовтня 2014 року, тобто після закінчення трирічної позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, що було зроблено відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції.

Зважаючи на те, що позивач ПАТ КБ «ПрибатБанк» звернувся до суду за захистом свого порушеного права лише у жовтні 2014 року та не ставив питання про поновлення пропущеного процесуального строку, як і не навів жодних достатніх та обґрунтованих підстав, з яких суд міг би прийти до висновку, що такий строк пропущено із поважних або незалежних від позивача причин, а нормами цивільного законодавства України не передбачено право суду на поновлення позивачу пропущеного процесуального строку при зверненні до суду із позовом про стягнення заборгованості за споживчим кредитом з ініціативи суду без відповідної заяви позивача (ПАТ КБ «ПриватБанк»), а відповідач ОСОБА_2 просила суд застосувати наслідки пропуску позовної давності та відмовити у задоволенні позову, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в задоволенні позову слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: