АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого судді - Слободянюк С.В.,

Суддів: Лапчевської О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі - Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу, в режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго», Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_1, звернувся в суд з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Вимоги заяви мотивовано тим, що 28 травня 2015 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 15703/15 задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Південенерго» заборгованість за договором кредиту. 19 серпня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 28 травня 2015 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб ТОВ «Південенерго», ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової, якою задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належну оцінку доводам щодо помилковості виданого виконавчого листа, а саме вказує, що оскільки він є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості, а отже Постійно діючи третейський суд розглянув справу, справа йому не підвідомча.

Судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

ТОВ «Південенерго» та ПАТ «УкрСоцбанк» в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомленіналежним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.142, 143).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Відповідно до ч.2 ст. 369 Цивільного процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Статтею 369 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалою суду можна визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню лише у випадках: якщо його було видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній у зв'язку з його припиненням добровільними виконанням боржником чи іншою особою або з інших передбачених законом причин.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2015 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 15703/15 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» заборгованість за договором кредиту у розмірі 30 067,00 грн. та третейський збір в розмірі 391,81 грн., а також стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту у розмірі 101 902,18 грн. та третейський збір в розмірі 1327,89 грн. (а.с.4-8).

Судом встановлено, що 19 серпня 2015 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за участю заінтересованих осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго», ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 28 травня 2015 року по справі № 15703/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго», ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 30 067,00 грн. та третейський збір в розмірі 391,81 грн., а також стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту у розмірі 101 902,18 грн. та третейський збір в розмірі 1327,89 грн. (а.с.30-32).

24 грудня 2015 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року повернуто (а.с.61-62). 23 березня 2016 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відхилено касаційну скаргу ОСОБА_1, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року залишено без змін (а.с.85-86).

Підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявником зазначено, що Постійно діючий третейський суд при Асоціації українських банків фактично вийшов за межі своєї компетенції, оскільки з 11 березня 2011 року справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банка(кредитної спілки).

Для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, важливим є те, що обставини, факти, з якими пов'язується відсутність обов'язку боржника, виникли вже після винесення судом рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Фактично у своїй заяві ОСОБА_1 оспорює законність рішення суду, а не виданий виконавчий лист. Всі твердження, покладені в основу заяви, спростовують встановлені судом у судовому рішенні факти та правовідносини, а не вказують про відсутність обов'язку боржника, що виникла після постановлення рішення.

Заявником не надано доказів на підтвердження відсутності обов'язку боржника ОСОБА_1 та ТОВ «Південенерго» щодо погашення заборгованості за договором кредиту № Ф060983К від 04 грудня 2006 року, тому не підлягають задоволенню вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Також під час розгляду справи судом не встановлено інших підстав, передбачених ст. 369 ЦПК України для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволенню не підлягала.

Верховним Судом України в постанові від 2 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15 висловлено позицію, відповідно до якої, оскільки боржник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України "Про третейські суди" така справа не підвідомча, висновки районного суду про відсутність підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду є правильними.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на позицію ВСУ від 02 вересня 2015 року № 6-856цс15

Проте зазначена позиція ВСУ не відносить до спірних правовідношень

З огляду на викладене, підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: