233 № 233/4469/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_2, посилаючись на те, що 25 січня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 20.

Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею. Спору з приводу виховання та місця проживання дитини між ними не має.

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. З липня 2016 року вони з відповідачем припинили спільне проживання. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, зберегти її неможливо.

Спору з приводу спільного майна вони не мають.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне визнання позовних вимог ОСОБА_1 та про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом встановлено, що 25 січня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 25 січня 2003 року зроблено відповідний актовий запис № 20 (а.с.12).

Подружжя має малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10), яка проживає з матірю (а.с.11). Спору з приводу виховання та місця проживання дитини між сторонами не має.

Спору про майно, що перебуває у спільній власності подружжя, між сторонами не має.

Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2016 року з причини різних поглядів на життя та прагнень, наявності непорозумінь. В теперішній час сторони висловили своє бажання розірвати шлюб.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити, шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянином України, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянкою України, зареєстрований 25 січня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції, актовий запис № 20, розірвати.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В.Каліуш