АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №645/442/16-ц Головуючий суддя І інстанції Шарко О. П.
Провадження № 22-ц/790/4016/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря : Баранкової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання дій протиправними, визнання зобовязання виконаним та визнання кредитно-заставного договору таким, що припинив свою дію,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № HAL2AE000075612 від 10.04.2008 року у розмірі 15194 грн. 40 коп.

В квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічною акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк». в якому просить суд визнати зобов'язання по кредитно-заставному, договору № HAL2AE000075612 від 10.04.2008 року виконаними, а сам договір таким, що припинив свою дію.

В обґрунтування первісного позову позивач зазначав, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 10.04.2008 року уклали кредитний договір № HAL2AE000075612. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов 'язався надати відповідачу кредит у розмірі 19700.29 доларів на термін до 09.04.2013 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановлених кредитним договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 21.01.2016 року має заборгованість 616, 16 доларів США. яка складається з наступного: 181.78 долар США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 395.38 долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором по сплаті комісії: а також штрафи відповідно до договору: 10,14 долар США штраф (фіксована частина), 28,86 долар США штраф (процентна складова).

В обгрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 вказав, що позов заявлений на підставі штучно нарахованого йому банком боргом за несплату винагороди за резервування ресурсів, обрахований до 10 квітня 2013 року. Спір стосується саме плати за резервування ресурсів, а не заборгованості по кредиту та відсотках за користування ним, як свідчить зміст первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та видно з наданого банком розрахунку заборгованості. Згідно наданих ПАТ КБ «ПриватБанк» документів - від 21.01.2016 року заборгованість ОСОБА_3 по кредиту та відсотках відсутня. Визнав, що 10 квітня 2008 року між «ПриватБанком» та ОСОБА_3 було укладений кредитно-заставний договір № HAL2AE000075612 за яким останній отримав кошти в сумі 19700.30 доларів США. процентна ставка 12.12 % річних, терміном до 09.04.2013 року. Щомісячний платіж становив 467.05 долар США. Позивач вважає такі дії ПАТ КБ «Приватбанк» неправомірними, оскільки ним станом на 27.09.2011 року відповідно до вимог п. 6.2.9 договору було здійснено останній платіж і здійснено дострокове погашення кредиту в розмірі 11804,69 доларів США, у урахуванням всіх необхідних платежів за період з 10.04.2008 р. по 27.09.2011 р., тобто за весь час фактичного резервування банком коштів, і в повному обсязі сплачено винагороду за резервування коштів, як це передбачено п. 17.1.8 договору від 10.04.2008 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, за яким станом на 16.10.2011 року відсутня заборгованість за договором. Відповідно до розразунку та копіям чеків загальна сума , сплачена ОСОБА_3 на виконання договору станом на 27.09.2011 року становить 34008,36 доларів США. Нарахування винагороди за резервувавання ресурсів в такому випадку повинно здійснюватися у відповідності до п. 4.3 договору, тобто лише до дня повного погашення кредиту, після чого у банку втрачається потреба в резервуванні коштів. При цьому позивач також послався на п. 8 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно до якого споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, встановлених в абзаці першому цієї статті, кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ «КБ ПриватБанк» первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити, вважаючи його необгрунтованим та безпідставним.

Відповідач ОСОБА_3 первісний позов не визнав у повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено в повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано зобовязання ОСОБА_3 по кредитно-заставному договору № HAL2AE000075612 від 10.04.2008 року виконаними в повному обсязі. Визнано кредитно-заставний договір HAL2AE000075612 від 10.04.2008 року укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 таким, що припинив свою дію, вирішено питання щодо судових витрат, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі, судові витрати покласти на ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права; висновки суду не відповідають матеріалам справи; районний суд не застосував ст.ст. 5, 212,215,217,236, 632,651 ЦК України, які підлягали обовязковому застосуванню та дійшов до неправильного висновку.

Судова колегія, вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги у пекредбачених ст. 303 ЦПК України межах, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 10.04.2008 року було укладено кредитний договір № HAL2AE000075612. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов 'язався надати відповідачу кредит у розмірі 19700.29 доларів на термін до 09.04.2013 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості за цим договором (за винятком, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступний спосіб: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 467 доларів США 05 центів згідно графіку погашення для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

За розрахунком заборгованості банку відповідач станом на 21.01.2016 року має заборгованість 616, 16 доларів США, яка складається з наступного: 181,78 долар США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 395.38 долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором по сплаті цієї комісії: а також за не сплату цієї комісії штрафи відповідно до договору: 10,14 долар США штраф (фіксована частина), 28,86 долар США штраф (процентна складова) (а.с. 4-6). Відповідно до умов п.17.1.8 п. «г» договору передбачено сплату відповідачем банку винагороди за резервування ресурсів у розмірі 2,52% річних від суми зарезервованих ресурсів, які зазначені.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується видати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 27.09.2011 року, відповідно вимог п.6.2.9 вказаного доловору щодо здійснення останнього платежу відповідачем було достроково і повністю повернутий кредит за вказаним кредитно-заставним договором № HAL2AE000075612 від 10.04.2008 року, у тому числі була сплачена передбачена п. 17.1.8 п. "г" винагорода за резервування ресурсів у в розмірі 76,87 грн., яка вказана у розрахунку у вигляді комісії. (а.с.5 на звороті).

Відповідно до п.5.1 для виконання зобовязань за даним договором банк резервує ресурси у розмірах, зазначених у графіку погашення кредиту (додаток №1) до даного договору і надає позичальнику право на їх використання .Згідно до п.5.2 за надане право зазначене у статті 5.1 договору позичальник сплачує банку винагороду за резервування ресурсів в розмірі зазначеному у статті 17.1.7 (г) договору. Відповідно до п. 5.3 зазначено, що нарахування нагороди здійснюється на дату щомісячного платежу за кредитом, при цьому винагорода нараховується на суму зарезервованих ресурсів (додаток №1 до договору) за фактичну кількість днів резервування ресурсів виходячи з 360 днів у році. Дата погашення у часовий інтервал нарахування винагороди не включається. Розрахунок винагороди за резервування ресурсів здійснює щоденно з моменту підписання договору. За п. 5.4 договору при останньому погашенні винагорода за резервування ресурсів нараховується за весь час резервування (до дати погашення кредиту), при цьому сумою зарезервованих ресурсів вважається сума вказана у графіку погашення кредиту (додаток №1 до договору). У випадку повного погашення кредиту винагорода сплачується одночасно з останнім платежем за кредитом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зазначено, що:

1. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

2. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відмовляючи банку у задоволенні позовних вимог та задовольняючи зустрічний позов районний суд виходив з того, що за умовами договору сплата винагороди за резервуванням кредитних ресурсів є похідним від основного кредитного зобов'язання, у зв'язку з виконанням відповідачем обов'язку позивач достроково і повністю повернув кредит, а тому у банка відпала потреба у подальшому резервуванні і тому він не має права вимагати виплати винагороди за резервування ресурсів.

Такий висновок суд відповідає наведеним обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує відсотки за користування кредитом та вартість всіх послуг, пов'язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь-яку додаткову плату, пов'язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною.

Оскільки заявлена банком вимога грунтується на вартості послуги з резервування, яка після того, як в цьому відпала потреба є фактично додатковою платою за дострокове повернення споживчого кредиту, то напряму заборонено вказаною нормою ч. 8 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», колегія суддів погоджується з висновками районного суду, які є законними, обгрунтованими і доводами скарги не спростовані.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, ст.ст. 315, 317, 319, 321-325 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії