Справа № 477/684/16-ц
Провадження № 2/477/518/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Саукової А.А.,

при секретарі Сірюк С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

31 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просив визнати її такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: с.Бармашове Жовтневого району Миколаївської області, пров.Московський, 25.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що йому належить будинок за адресою: с.Бармашове Жовтневого району Миколаївської області, пров.Московський, 25 на підставі договору купівлі-продажу від 07 серпня 2000 року та реєстраційного посвідчення.В зазначеному будинку зареєстрована колишня дружина позивача ОСОБА_3, однією родиною з якою фактично не проживають з 1999 року. Вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на неодноразові прохання позивача знятися з реєстрації відмовлялася. З метою зменшення вартості комунальних послуг позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що звертався до колишньої дружини з проханням знятися з реєстрації з будинку, що йому належить на праві власності, але вона постійно відмовлялася. Він фактично не проживає з колишньою дружиною з 2002 року, хоча шлюб було розірвано у вересні 1999 року. Додатково повідомив, що рішення суду про визнання біржової угоди купівлі-продажу будинку не має.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, повідомив, що позивач ОСОБА_1 є власником спірного житла, в якому відповідач не проживає з 2002 року, в зв'язку з чим втратила право користування ним.

Відповідач ОСОБА_3 позовну заяву не визнала, пояснила, що будинок був придбаний на сумісні кошти: основну суму сплатив позивач, а 700 грн. давали її батьки. Сторони мають двох дітей. Один син є інвалідом 1 групи з приводу епілепсії, який проживає з відповідачем ОСОБА_3, 19 червня 2016 року йому буде 19 років, старшому сину 21 рік, він перебуває у ЗСУ. Вона не проживає у вказаному будинку з 2002 року, до суду з питанням про вселення не зверталася, весь час з дітьми проживала у бабусі в будинку №40 по вул.Леніна в с.Бармашове, а через 10 років, тобто в 2011 році, позивач придбала будинок №36 по вул.Леніна в с.Бармашове, а в 2012 році відповідач відмовився сплачувати аліменти на утримання дітей. Додатково пояснила, що свідоцтво про розірвання шлюбу отримала в 2003 році після того, як чоловік почав проживати з іншою жінкою.

Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу №287 від 07 липня 2000 року, зареєстрованого на Товарній біржі Мегаполіс-Інфо, ОСОБА_4 продала будинок за адресою: с.Бармашово Жовтневого району Миколаївської області, пр.Московський, 25, а ОСОБА_1 купив його (а.с.10). Згідно з реєстраційним посвідченням ММ БТІ зазначений договір зареєстрований 07 серпня 2000 року за реєстровим №228 (а.с.11). Рішення суду щодо визнання вказаного договору купівлі-продажу дійсним в матеріалах справи відсутнє.

Згідно довідки виконавчого комітету Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області за №164 від 22 березня 2016 року, відповідач ОСОБА_5 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 по пров.Московському, 25 з 05 травня 1997 року і по теперішній час, але не проживає за вказаною адресою (а.с.8).

Виходячи з даних акту про непроживання від 22 березня 2016 року, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, пров.Московський, 25, але в 1999 році розлучилася з чоловіком ОСОБА_1 і фактично з 2002 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджують сусіди (а.с.7).

Згідно ст.44 КпШС України шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

На підставі ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.

Відповідно до вимог ст.ст.319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Однак, згідно положення ч.1 ст.227 ЦК України ( в ред. 1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки, де однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї умови тягне за собою недійсність угоди.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи рішення суду щодо визнання договору купівлі-продажу №287 від 07 липня 2000 року, зареєстрованого на Товарній біржі Мегаполіс-Інфо, дійсним на підставі ч.2 ст.47 ЦК України ( в ред. 1963 р.), суд приходить до висновку про відсутність належних та допусимих доказів наявності у позивача права власності на зазначений будинок. Крім того, у разі визнання відповідного договору купівлі-продажу будинку дійсним, зазначене майно, відповідно до ст.22 КпШС України набуває статусу спільної сумісної власності подружжя, оскільки було придбано за час шлюбу.

Аналізуючи викладені докази в сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову в зв'язку із ненаданням позивачем належних доказів відповідно до ст.58 ЦПК України, які б підтверджували його право приватної власності на будинок, як передбачено положеннями ст.60 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.А.Саукова