АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Ратнікової В.М.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк», Дрогобицького центрального відділення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк», третя особа: ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити дії,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7212/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» (далі по тексту - ПАТ «Укрінбанк»), Дрогобицького центрального відділення ПАТ «Укрінбанк», третя особа: ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити дії.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що відповідно до договору дарування вона подарувала своєму сину ОСОБА_2 частину банківського вкладу в сумі 8 750,00 Євро та звернулась до відділення банку із заявою про розірвання договору депозитного вкладу для подальшого його оформлення у відповідності з договором дарування на свого сина. Проте, договір переоформлений не був, а депозитний вклад не повернуто.Звертає увагу на те, що вона звернулась до банку з заявою про розірвання договору та переоформлення частини вкладу на її сина до запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Укрінбанк». Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 березня 2016 року скасовано постанову Правління НБУ №934 від 24 грудня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» та визнано незаконним і відмінено рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про введення в ПАТ «Укрінбанк» тимчасової адміністрації.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Укрінбанк» - Юр М.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

Третя особа ОСОБА_2 (представник за довіреністю ОСОБА_1.) апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 27 травня 2015 року ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок «НОМЕР_1 17 500 Євро зі сплатою 9% річних строком до 06 жовтня 2015 року, який було продовжено до 08 листопада 2015 року, що підтверджується заявою-договором про розміщення банківського вкладу №10-1352063.

Як вбачається з виписки по рахунку, на вказаному депозитному рахунку станом на 26 лютого 2016 року обліковуються кошти в сумі 17 500 Євро.

12 листопада 2012 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_1 був укладений договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи «Класичний» №10-1150234 за умовами якого ОСОБА_1 внесла на вкладний рахунок № НОМЕР_2 1 434,08 доларів США строком до 14 листопада 2013 року з нарахуванням 10,5% річних. Договір було автоматично пролонговано.

Як вбачається з виписки по рахунку, на вказаному депозитному рахунку станом на 26 лютого 2016 року обліковуються кошти в сумі 1 434,08 доларів США.

За договором дарування грошових коштів ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 218 280,55 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення договору складає 8 750,00 Євро. Вказані кошти знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Укрінбанк» (заява-договір про розміщення банківського вкладу №10-1352063).

09 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Трускавецького відділення ПАТ «Укрінбанк», в якій просила достроково розірвати депозитний договір №10-1352063 від 27 травня 2015 року на суму 17 500 Євро для подальшого переоформлення згідно договору дарування від 15 жовтня 2015 року.

Листом від 12 січня 2016 року за №0432 Дрогобицьке відділення ПАТ «Укрінбанк» повідомило ОСОБА_1, що сканкопія договору дарування грошових коштів була відправлена в головний офіс банку для проведення операцій по даруванню частини вкладу, оскільки у відділенні немає прав на здійснення такого виду операцій. Також повідомлено, що станом на 12 січня 2016 року розподіл коштів не відбувся.

Як вбачається з офіційної інформації, розміщеної на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі постанови Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2015 року № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПАТ «Укрінбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 25 грудня 2015 року до 24 березня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Укрінбанк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білій Ірині Володимирівні строком на три місяці з 25 грудня 2015 року до 24 березня 2016 року включно.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача відкрити депозитний рахунок на ім'я ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 з позовом про зобов'язання банка відкрити депозитний рахунок на його ім'я не звертався, а позивач не уповноважена звертатись до суду з позовними вимогами в інтересах ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача суми банківського вкладу суд першої інстанції виходив із того, що в ПАТ «Укрінбанк» діє тимчасова адміністрація, враховуючи вимоги ст. ст. 34, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» стягнення суми вкладу поза межами порядку задоволення вимог кредиторів є порушенням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст. 1058 ЦК України договір банківського рахунку закривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Положеннями ч. 1 ст. 26 Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Згідно з ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

Відтак, вимоги кредиторів банку після введення тимчасової адміністрації підлягають задоволенню в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отримані під час виконання ліквідаційної процедури кошти, спрямовуються у визначеній чинним законодавством черговості, задоволення вимог кредиторів банку поза її межами Законом не передбачено.

Оскільки позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на виконання процедури переоформлення подарованих прав на банківський вклад та встановивши, що ОСОБА_2 з позовом про зобов'язання банка відкрити депозитний рахунок на його ім'я не звертався, а позивач не уповноважена звертатись до суду з позовними вимогами в інтересах ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача відкрити депозитний рахунок на ім'я ОСОБА_2

Встановивши, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми банківського вкладу.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що банк безпідставно відмовив їй у задоволенні заяви про розірвання договору та переоформлення частини вкладу на її сина є необґрунтованими з наступних підстав.

Пунктом 1.8, гл.1., п. 3.7, 3.8 гл. 3 інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України» від 21 січня 2004 року за № 22, а також розділом 2 та 6 інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої постановою Правління Національного банку Україні від 12 листопада 2003 року № 492 передбачено проведення низки операцій для процедури переоформлення подарованих прав на банківський вклад, а саме: проведення ідентифікації як самого вкладника - позивача, що подарував частину вкладу, так і особи, що звертається за переоформленням набутих прав; відкриття після проведення ідентифікації новому вкладнику відповідного вкладного чи іншого рахунку; подання вкладником, що подарував грошові кошти, іншій особі, відповідного платіжного доручення або зави про перерахування відповідної суми коштів пропорційно подарованій частині на вкладний чи будь-який інший рахунок нового вкладника.

Проте, будь-яких належних та допустимих доказів на виконання зазначеної процедури переоформлення подарованих прав на банківський вклад позивачем та третьою особою до суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції є рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 березня 2016 року яким скасовано постанову Правління НБУ №934 від 24 грудня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» та визнано незаконним і відмінено рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про введення в ПАТ «Укрінбанк» тимчасової адміністрації є безпідставними, оскільки обставини встановлені зазначеним судовим рішенням, у разі набуття ним чинності, можуть бути нововиявленою обставиною для перегляду даного рішення та повернення депозиту ОСОБА_1

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.М. Ратнікова