Справа № 182/2673/16-ц
Провадження № 2/0182/2564/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.06.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі Пометій Є.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом та встановлення факту родинних відносин

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом та встановлення факту родинних відносин.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати ОСОБА_2, яка до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті матері залишилось спадкове майно: 13/27 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який належав померлій на підставі свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 28 жовтня 1963 року, виданого комунальним відділом Нікопольського виконкому та на підставі рішення народного суду м. Нікополя Дніпропетровської області від 14 березня 1986 року, згідно якого було визначено ідеальні частки після добудови будинку другим співвласником.

За життя померла належним їй майном не розпорядилася.

Позивачка, будучи донькою померлої, відноситься до першої черги спадкоємців за законом. В той же час, вона не має можливості підтвердити свої родинні відносини з матір'ю з причини, що в її свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 прізвище, ім'я, по-батькові її матері зазначено як «ОСОБА_2», тобто допущена помилка в написанні імені матері. ЇЇ мати мала ім'я «ОСОБА_2», саме таке написання імені було в її паспорті, свідоцтві про смерть, правовстановлюючому документі на частину будинку.

23 вересня 1956 року позивачка після одруження з ОСОБА_3 змінила своє дошлюбне прізвище з «ОСОБА_3» на прізвище «ОСОБА_3», яке маю до цього часу.

В травні місяці 2016 року вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Іопеля С.О. щодо оформлення спадщини після смерті своєї матері.

Листом - роз'яснення № 477/02-14 від 18 травня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, оскільки нею не надані документи, які підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем, та рекомендовано для вирішення цього питання звернутися до суду.

Зважаючи на те, що в її свідоцтві про народження допущено помилку в написанні імені її матері, вона змушена звернутися до суду та просить встановити факт родинних відносин між нею та її матрі"ю ОСОБА_2, а також визнати за нею право власності на 13/27 частин житлового будинку: літ "А" - житловий будинок (знесений до фундаменту, відсоток зносу 93); літ "Б"- сарай (цегла); літ "В. в"- літня кухня (гл.битн.); літ "Д" - вбиральня (цегла); №1-3 - спорудження з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судове засідання позивач не з"явилася, від її представника до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, просить їх задовольнити (а.сю.43).

Представник відповідача з позовом ознайомлена, про день та час слухання справи належним чином повідомлялася, в судове засідання не з'явилася та надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, не заперечують проти їх задоволення (а.с.44-45).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 доводиться матір'ю ОСОБА_1 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла, про що 03 серпня 1972 року складено відповідний актовий запис №606 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно: 13/27 частин житлового будинку: літ "А" - житловий будинок (знесений до фундаменту, відсоток зносу 93); літ "Б"- сарай (цегла); літ "В. в"- літня кухня (гл. битн.); літ "Д" - вбиральня (цегла); №1-3 - спорудження з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

За життя померла належним їй майном не розпорядилася, заповіту не залишила.

Статтею 529 ЦК України 1963 року передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Позивачка будучи донькою померлої, відноситься до першої черги спадкоємців за законом, звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Іопеля С.О. щодо оформлення спадщини після смерті матері.

Листом - роз'яснення № 477/02-14 від 18.05.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, оскільки нею не надані документи, які підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем, оскільки в свідоцтві про народження ОСОБА_1, серія НОМЕР_1 прізвище, ім'я, по-батькові матері зазначено як «ОСОБА_2», тобто допущена помилка в написанні імені матері, в той час коли померла мала ім'я «ОСОБА_2», що підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи (а.с.7,10, 11-12).

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, факт родинних відносин позивача з померлою ОСОБА_2 в судді знайшли своє підтвердження, крім того факт належності спадкодавцю 13/27 частин житлового будинку: літ "А" - житловий будинок (знесений до фундаменту, відсоток зносу 93); літ "Б"- сарай (цегла); літ "В. в"- літня кухня (гл. битн.); літ "Д" - вбиральня (цегла); №1-3 - спорудження з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у суду також не викликає сумніву, оскільки право власності підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на домоволодіння від 28.10.1963 року, виданого комунальним відділом Нікопольського виконкому та на підставі рішення народного суду м. Нікополя Дніпропетровської області від 14.03.1986 року, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 533 ЦК України 1963 року, предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року.

Відповідно до вимог статей 548 та 549 ЦК УРСР (був чинним на момент виникнення правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Тобто, фактичне прийняття протягом зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в цілому.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 проживала разом з матір'ю до дня її смерті, що підтверджується довідкою наданою 03.05.2016 року головою квартального № 14 та є очевидним, що вона успадкувала і предмети звичайної домашньої обстановки і відповідно вступила в управління спадковим майном, що відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України 193 року, є однією з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене і рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а також те, що позивачі опікаються спадковим майном, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11,15,37,57,60,212-215,218,224,256,259 ЦПК України, 548 та 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), суд

вирішив :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є матір"ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Нікополя Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 13/27 частин житлового будинку: літ "А" - житловий будинок (знесений до фундаменту, відсоток зносу 93); літ "Б"- сарай (цегла); літ "В. в"- літня кухня (гл. битн.); літ "Д" - вбиральня (цегла); №1-3 - спорудження з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: З. С. Шестакова