Номер провадження 2-о/754/199/16
Справа №754/4635/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що у квітні 2007 року вона познайомилася з ОСОБА_2 та з вересня 2007 року вони стали проживати разом. У жовтні 2007 року ОСОБА_2 придбав житловий будинок в с. Вороньків Бориспільського району Київської області, який вони за спільні кошти відбудовували у період 2007-2009 років. Періодично заявниця виїздила за межі України, оскільки є громадянкою Російської Федерації і в Росії проживала її мати. У цей же період вони вирішили святкувати весілля і ними був заброньований ресторан для святкування. На початку весни 2009 року заявниця дізналася, що ОСОБА_2 зрадив їй з іншою жінкою, після чого вона зібрала свої речі і пішла від нього. Декілька років вони не бачились, але з 2014 року знову почали підтримувати стосунки і 30.12.2015 року вони зареєстрували шлюб. На даний час у неї існують труднощі в оформленні документів щодо самочинного будівництва, що було фактично перебудовано нею та ОСОБА_2 у період спільного проживання, заявниця звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 01.10.2007 року по 01.03.2009 року.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи повністю погодився з поданою заявою, просив її задовольнити.

Заявниця та її представник у судове засідання не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїй заяві представник заявниці просить розглядати справу у відсутності заявниці та її представника. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності нез"явившихся сторін.

Вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується паспортом.

З 27.10.2009 року заявниця має посвідку на постійне проживання в Україні.

30.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

У своїй заяві ОСОБА_1 вказує про те, що з 2007 по 2009 рік вона разом з ОСОБА_2 проживала однією сім"єю, вели спільне господарство.

Статтею 1 Сімейного кодексу України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов"язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов"язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім"ї та родичів.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки.

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення чинного законодавства.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено, який факт необхідно встановити, та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та докази, що його підтверджують.

Згідно із абз. 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року № 5 відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв"язку із втратою годувальника.

На підтвердження спільного проживання однією сім"єю заявницею було надано письмові докази, зокрема, Договір оренди квартири та Договір позики.

Так, 01.09.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений Договір оренди квартири АДРЕСА_1 на строк 1 рік.

Відповідно до п. 2.1 Договору об"єкт оренди передається в оренду для тимчасового проживання сім"ї у складі 2-х осіб - ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_2

Але слід зазначити, що даний Договір був укладений безпосередньо ОСОБА_1 на строк один рік, тобто до 01.09.2008 року, а тому не може бути підтвердженням проживання однією сім"єю протягом двох років ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Крім того, заявницею не було надано жодних належних доказів на підтвердження того, що умови вказаного Договору були виконані у повному обсязі, вона разом з ОСОБА_2 дійсно проживали у вказаній квартирі.

Що стосується наданого Договору позики, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, 01.10.2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений Договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_5 у позику грошові кошти у розмірі 10000, 00 доларів США на строк 2 роки.

На зворотному боці вказаного Договору містяться відомості щодо розрахунків, проведених між сторонами Договору, зокрема, щодо повернення грошових коштів.

Так, містяться відомості про повернення грошових коштів 28.04.2008 року та 23.05.2008 року у розмірі 300, 00 та 100, 00 доларів відповідно і у дужках зазначено про те, що грошові повернула Лена.

У своїй заяві ОСОБА_1 вказує про те, що даний Договір позики є підтвердженням наявності спільного бюджету сторін, а наявні на зворотному боці договору розрахунки свідчать про повернення частини грошових коштів саме заявницею.

Але слід зазначити, що дані твердження судом до уваги не приймаються, оскільки наявний Договір позики, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, жодним чином не підтверджує наявність спільного бюджету між заявницею та її чоловіком.

Записи про те, що Лена повернула частину коштів у рахунок боргу за Договором позики, жодним чином не підтверджує, що саме ОСОБА_1 було повернуто частину коштів, а також того факту, що сторони проживали однією сім"єю.

Крім того, як зазначено у заяві ОСОБА_1, встановлення даного факту спільного проживання однією сім"єю їй необхідно для вирішення питання щодо оформлення самочинного будівництва, але при цьому жодних належних доказів на підтвердження того, що нею чи ОСОБА_2 було здійснено будівництво нерухомого майна, суду надано не було.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, заявницею не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження проживання заявниці та заінтересованої особи однією сім"єю без реєстрації шлюбу.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається заявниця, як на підставу для задоволення своїх вимог, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215, 256-259 ЦПК України, ст. 1, 3 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: