Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/72/16-ц

Провадження №2/377/78/16

20 квітня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 з вимогою стягнути з неї заборгованість за кредитним договором б/н від 06.04.2007 року в сумі 20002,86 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1378 гривень.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що на умовах вказаного договору 6 квітня 2007 року надав відповідачці кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між нею та Банком договір. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п. 5.5 Правил користування платіжною карткою. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідачка своєчасно не надавала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, чим не виконала зобов'язання за договором. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У порушення ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615,629 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала, у звязку з чим утворилась заборгованість станом на 30.11.2015 р. в загальній сумі 24600,31 гривень, яка складається з наступного: 4983,92 грн. - заборгованість за кредитом; 18046,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1569,80 грн. заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 6026,16 гривень, яка була стягнута судовим наказом Славутицького міського суду Київської області від 03.04.2008 року, різниця становить 18574,15 гривень, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 928,71 грн.. Загальна сума заборгованості складає 20002,86 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Від представника позивача до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що відповідно до укладеного кредитного договору між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 відповідачці було надано грошові кошти в розмірі 5000 гривень. Певний час відповідачка належним чином виконувала свої зобовязання по кредитному договору, але з невідомих причин відповідачка перестала погашати заборгованість по кредитному договору. За захистом своїх прав позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу. Судовим наказом Славутицького міського суду Київської області № 2-н-30 від 03 квітня 2008 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в розмірі 6026,16 гривень. Представником позивача було отримано судовий наказ для звернення до виконавчої служби. На підставі судового наказу з відповідача було стягнуто загальну суму заборгованості в розмірі 6026,16 гривень. Відповідно до п.3.2 кредитного договору кошти отримані від позичальника для погашення заборгованості, насамперед направляються на відшкодування витрат/збитків згідно пп. 2.2.9, 2.3.8, далі пеня, прострочена комісія, прострочена винагорода, прострочені відсотки, прострочена заборгованість за кредитом, тобто всі отримані кошти направлялися на погашення пені. Оскільки під час виконання судового наказу кредитний договір діяв, і жодна з сторін не розірвала договір, відповідно нараховувались відсотки за користування кредитом, пеня, тому станом на 30.11.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 24600,31 гривень, яка складається з наступного: 4983,92 гривень, 18046,59 гривень, 1569,80 гривень заборгованість за пенею та комісією(а.с. 87-89).

Відповідачка в судове засідання не зявилася. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки надсилалися судові повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення відповідно до правил ст. 74 ЦПК України, однак всі вони повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. Згідно службових відміток підприємства поштового звязку на конвертах судові повістки доставлялись адресату і не були вручені 17.02.2016 року, 02.03.2016 року та 05.03.2016 року, 16.03.2016 року, 19.03.2016 року, 06.04.2016 року, 09.04.2016 року, що свідчить про те, що насправді адресат за місцем проживання відсутній, однак це не звільняє її від обовязку отримання судових повісток. У цьому випадку відповідно до правила абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК вважається, що судовий виклик вручено належним чином.

У звязку з цим та за наявності умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши справу № 2-н-30/08, виконавче провадження, номер за ЄДРВП 12757847, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.04.2007 року ОСОБА_1 подала до відділення закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заяву, у якій просила надати їй послуги у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитка «Універсальна» з бажаним лімітом 5000 гривень.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому виді.

Відповідно до вказаної заяви базова відсоткова ставка в місяць становить 1,9 % із розрахунку 360 днів у році, щомісячна комісія 1 %.

Як видно із свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, внаслідок зміни найменування юридичної особи, Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», перереєстроване 17.07.2009 року в Публічне акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК».

Згідно п.3.2 Умов та правил надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк поводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, і клієнт дає право банку в будь-який час змінити (збільшити чи зменшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

За змістом п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Як зазначено в п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором.

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 120 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Згідно ч. 1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання своїх зобов`язань позивачем щодо укладення кредитного договору від 06.04.2007 року та видачу кредитної картки підтверджується дослідженими доказами. Натомість відповідачем ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення суми кредиту по укладеному договору належним чином не виконувались, в звязку з чим позивач звернувся 31 березня 2008 року до Славутицького міського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, яка станом на 12.03.2008 року становила 6026,16 гривень.

Як вбачається з судового наказу, виданого Славутицьким міським судом Київської області 03.04.2008 року, який набрав законної сили 18 квітня 2008 року, з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 06.04.2007 року на загальну суму 6026,16 грн., в тому числі суму кредиту 4983,92 гривень, суму заборгованості процентів за користування кредитом 892,73 гривень, суму заборгованості по комісії за користування кредитом 149,51 гривень.

Згідно відміток про виконання судового наказу, 29.10.2014 року виконавче провадження завершено на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто борг утримано в повному обсязі.

З оглянутого виконавчого провадження, номер за ЄДРВП 12757847, відкритого на підставі вказаного судового наказу, вбачається, що з доходу відповідачки здійснювались відрахування щомісяця в розмірі 15 % до погашення боргу на користь стягувача.

Як видно з вказаного виконавчого провадження та підтверджено випискою по картковому рахунку відповідачки, остання частина боргу відповідачки перед позивачем була зарахована на рахунок позивача 9 жовтня 2014 року.

Постановою виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції від 29.10.2014 року виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н-30, виданого Славутицьким міським судом Київської області 03.04.2008 року, закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, станом на 9 жовтня 2014 року в повному обсязі погашена заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 6026,16 гривень, в тому числі суму кредиту 4983,92 гривень, суму заборгованості процентів за користування кредитом 892,73 гривень, суму заборгованості по комісії за користування кредитом 149,51 гривень.

Як зазначено в розрахунку заборгованості за договором б/н від 06.04.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, станом на 30.11.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 24600,31 гривень, яка складається з наступного: 4983,92 гривень - заборгованість за кредитом; 18046,59 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками; 1569,80 гривень заборгованість за пенею та комісією; сума за кредитом, задоволена рішенням суду 6026,16 гривень; різниця між поточною заборгованістю та задоволеною рішенням суду 18574,15 гривень; штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 928,71 грн. - штраф (процентна складова), всього на загальну суму 20002,86 гривень.

З письмових пояснень представника позивача вбачається, що всі отримані кошти, які сплачувалися відповідачкою на погашення боргу за судовим наказом № 2-н-30 від 03.04.2008 року, відповідно до умов кредитного договору направлялися на погашення пені.

Вирішуючи питання про правомірність такого зарахування, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їхні правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Судовим наказом № 2-н-30 від 03.04.2008 року між тими ж сторонами і з тих же підстав було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 06.04.2007 року на загальну суму 6026,16 гривень, в тому числі суму кредиту 4983,92 гривень, суму заборгованості процентів за користування кредитом 892,73 гривень, суму заборгованості по комісії за користування кредитом 149,51 гривень.

Виходячи з цього, зарахування позивачем 6026,16 гривень, сплачених відповідачкою згідно судового наказу на погашення пені на підставі загальних положень кредитного договору, суперечить судовому рішенню, що набрало законної сили і є обовязковим до виконання, порушує публічний порядок і є неправомірним.

З урахуванням наведеного, суд вважає позов обґрунтованим частково та приходить до висновку, що стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість по процентам за користування кредитом і заборгованість за пенею та комісією, яка нарахована станом на 09.10.2014 року за вирахуванням суми заборгованості за користування кредитом і заборгованості за пенею та комісією, стягнутих з відповідачки згідно судового наказу № 2-н-30 від 03.04.2008 року. Враховуючи, що остання сума боргу, в тому числі і на погашення тіла кредиту, була зарахована на рахунок позивача 09.10.2014 року, а з 10.10.2014 року відповідачка не користувалася кредитними коштами, то з цього часу припиняється нарахування процентів за користування кредитом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

При розрахунку суми заборгованості по процентам за користування кредитом та заборгованості за пенею і комісієюсуд виходить з наступного.

Як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 09.10.2014 року загальний розмір заборгованості по процентам за користування кредитом становить 11366,3 гривень, заборгованість за комісії та пенею 1019,2 гривень .

Таким чином, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 10473, 57 гривень ( 11366,3 гривень - 892,73 гривень, стягнута судовим наказом № 2-н-30 від 03.04.2008 року) та заборгованість за пенею та комісією в сумі 869,69 гривень( 1019,2 гривень 149,51 гривень, стягнута судовим наказом № 2-н-30 від 03.04.2008 року).

Штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг нараховані позивачем на день звернення до суду в сумі 500 гривень (фіксована частина), та 567, 16 гривень( 5 % від суми позову ).

За встановлених обставин справи на підставі оцінки наданих доказів та відповідних їм правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені частково, у звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

За правилами ч.1 ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378 гривень, то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 855 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 06.04.2007 року, яка складається з: 10473, 57 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 869,69 гривень заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 гривень (фіксована частина), 567, 16 гривень (процентна складова), всього на загальну суму 12410 гривень 42 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 855 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька