ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3088/16-ц
Провадження № 2/210/1355/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Скотар Р.Є.,
за участю секретаря Лейбенко В.В.
особи, які беруть участь у справі: представник позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_1 Ріг ради про встановлення факту, що має юридичне значення,-
Позивач, ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, та в якому просила суд встановити факт прийняття ОСОБА_3, спадщини за заповітом, а саме: квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, померлого 06 грудня 2001 року.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що батькам Позивача: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за життя належала квартира, розташована за адресою : АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло. 07 вересня 1999 року помер ОСОБА_6, після його смерті ? частку вищевказаної квартири успадкувала його дружина ОСОБА_5 16 березня 2001 року померла ОСОБА_5 Спадщину після смерті своєї матері прийняв ОСОБА_4, єдиним подавши відповідну заяву про прийняття спадщини за законом. Враховуючи, що 06 грудня 2001 року ОСОБА_4 помер, прийнявши спадщину після смерті своєї матері, не встиг оформити своїх спадкових справ, але 01 листопада 2001 року він склав заповіт, посвідчений завідуючою Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, яким квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, заповів своїй сестрі ОСОБА_3 Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, не знала про необхідність звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, ще й у встановлений законодавством шестимісячний строк. Починаючи з дня смерті ОСОБА_4 і по сьогоднішній день зазначеною квартирою опікується Позивач, має ключ, проживає там, сплачує комунальні та інші платежі за користування даною квартирою, приймає участь у життєдіяльності будинку. Маючи намір зайнятися оформленням спадщини позивач звернулася до державного нотаріуса Сьомої Криворізької Державної нотаріальної контори ОСОБА_8 та 09 червня 2016 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що відповідно до ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини пропущено. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, спорів між спадкоємцями не має, позивач прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Оскільки, на сьогоднішній день вона позбавлена можливості в іншому, ніж судовому порядку оформити спадщину, вона звернулась до суду з відповідним позовом.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 уточнену позовну заяву підтримав з мотивів, викладених в ній та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача, у судовому засіданні не був присутнім, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованою в установленому порядку адресою, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд розглядає справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши учасників процесу та допитавши свідків, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про народження IАВ № 048602, виданим Олександрівським с/с, Широківського району Дніпропетровської області актовий запис № 39, батьками позивача ОСОБА_9 (ОСОБА_3Г.) є ОСОБА_10 та ОСОБА_5 (а.с.14).
Встановлено, що позивач ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_9Г.) зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 18.09.1981 року, що вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 450152, виданого Дзержинським відділом реєстрації м. Кривого Рогу, актовий запис №1039 (а.с.14).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 882 від 01.12.1993 року, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належала на праві приватної, спільної сумісної власності батькам позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.8).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 помер 07.09.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Христофорівської селищної ради Криворізького району Дніпропетровській області, серія І-КИ № 272822, актовий запис № 31 від 08.09.1999 року (а.с.9).
Після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді ? частки вищевказаної спірної квартири.
Як вбачається з копії спадкової справи, а саме з свідоцтва про право на спадщину по закону від 09.01.2001 року серії АВО № 781907, спадкоємцем ? частки квартири, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, 16/9 є ОСОБА_5.
В подальшому 16 березня 2001 році мати позивача - ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, серія І-КИ № 557128, актовий запис № 317 від 26.04.2004 року (а.с.10).
Судом встановлено, та як вбачається з спадкової справи № 469/2002 р. ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті його матері ОСОБА_5, померлої 16.03.2001 року, яка складається з спірної квартири що знаходиться в АДРЕСА_4, єдиним подавши відповідну заяву про прийняття спадщини за законом, але її юридично не оформив.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.
Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; однак якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Крім того, пунктом 4 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли після набрання ним чинності.
Оскільки на момент смерті ОСОБА_4 діяв ЦК УРСР 1963 року, суд до правовідносин зі спадкування застосовує положення цього кодексу.
Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_12 від 09.06.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого 06.12.2001 року ОСОБА_4 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, відмовлено у звязку з тим, що спадкоємиця пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.7).
Таким чином, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право у зв'язку з відмовою нотаріуса.
Відповідно до акту б/н від 29.06.2016 року у вищевказаній спірній квартирі проживає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, користується вказаним житлом, опікується вказаною квартирою, сплачує комунальні та інші платежі, приймає участь у життєдіяльності будинку у період з грудня 2001 року (а.с. 24).
За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті ОСОБА_4 та прийняття після його смерті спадщини ОСОБА_3, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер 06.12.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, серія І-КИ № 401002, актовий запис № 1985 від 06.12.2001 року (а.с.11).
Судом встановлено, що 01 листопада 2001 року ОСОБА_4 склав заповіт, який посвідчено ОСОБА_7 завідуючою Сьомої криворізької державної нотаріальної контори за реєстром № 2-4736, відповідно до якого він заповів гр. ОСОБА_13 позивачу у справі належну йому вищевказану квартиру (а.с.12).
Зазначений заповіт є дійсним, доказів його оскарження в судовому порядку не встановлено, тому суд виходить з презумпції правомірності правочину.
Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно ч. 1-2 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 зазначила, що є сусідкою Позивача, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2011 року, та на момент її переїзду до вищезазначеної квартири ОСОБА_3 вже проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, підтримує майно в належному стані, здійснює поточний ремонт, сплачує за квартиру комунальні платежі.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_15, пояснила, що з 1976 року позивач дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, спочатку з батьками, потім з дітьми, на даний час проживає одна, підтримує майно в належному стані, здійснює поточний ремонт, сплачує за квартиру комунальні платежі.
Вищевказані свідчення є логічними та послідовними, надані під присягою, свідки повідомлені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, не є родичами позивача, не є заінтересованими особами, у звязку з чим визнають судом достовірними та правдивими.
На підставі викладеного, суд, оцінивши пояснення свідків , дослідивши письмові матеріали справи, з урахуванням положень ст. 236, 256 ЦПК України, ст. 548, 549, 560 ЦК УРСР, приходить до висновку, що ОСОБА_3 в установлений законом строк дійсно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, померлого 06.12.2001 року, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вибір способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
Суд, приходить до висновку, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину за заповітом, дійсність якого не оспорюється, та яка залишилась після смерті ОСОБА_4, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, що буде відповідати положенням ст. 55 Конституції України, норми якої мають пряму дію, та ст. 6 Конвенції.
З урахуванням викладеного, суд вважає встановленим факт прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3, у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6, після смерті ОСОБА_4.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. ст. 529, 548, 549, 560 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Уточнений позов ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_1 Ріг ради про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6, після смерті ОСОБА_4, померлого 06 грудня 2001 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 15 липня 2016 року.
Суддя: Р. Є. Скотар