Справа №265/2332/16-ц
Провадження №2/265/1124/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєва І. М.,

за участю секретаря Осіпенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 26.08.1994р., свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2013р. та договору дарування від 20.07.2013р. Окрім неї в квартирі зареєстровані: донька позивачки ОСОБА_2 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3, які протягом тривалого часу, з березня 2015 року, фактично в ній не проживають. Всі обов'язки по утриманню жилого приміщення покладені на позивачку, відповідачі квартирою не користуються, не цікавляться, особистих речей в ній не мають. На підставі викладеного, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням.

Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила розглядати справу без її присутності.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради ОСОБА_4 в письмовій заяві просила розглянути справу без її присутності, при винесенні рішення промила максимально врахувати інтереси малолітньої дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 26.08.1994р. ОСОБА_5 та чотирьом членам його сім»ї, зокрема ОСОБА_1 позивачці по справі, належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 428, спадкоємцем майна ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_1. Спадкове майно складається з 1/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування квартири від 20.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 510, ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 передали у власність безоплатно ОСОБА_1 3/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, зокрема, відповідачка ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується актом особовим рахунком № 702335.

Наявним у справі актом, складеним представниками ЖКП «АЖК» 07.06.2016 року, підтверджується відсутність відповідачів у спірній квартирі з травня 2015 року.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідачі - визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки, як встановлено судом, понад рік відсутні в спірній квартирі без поважних причин.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 316, 317, 405, 386 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 35 будинку № 3 по вул. Полтавській в м. Маріуполі.

Рішення суду може бути оскаржено особами, які брали участь у розгляді справи в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя_______________ ОСОБА_9