У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко Ю.О.,

суддів: Куцина М.М., Павліченко С.В.,

при секретарі: Сочка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року, у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, з третьою особою без самостійних вимог Виконавчий комітет Ужгородської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення у квартиру, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 05.06.2015 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 оскаржила її, просила скасувати, як таку що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 05.06.2015 року.

В судовому засіданні апелянт підтримала апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечили щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується апеляційна скарга, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 05.06.2015 року вжито заходи забезпечення позову, а саме : заборонено Ужгородському міському сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області вчиняти будь-які дії по реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 яких-небудь осіб до вирішення судом цивільної справи №308/14099/14-ц.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року первісний позов ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - задоволено. Зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у користуванні жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2. Вселено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у квартиру АДРЕСА_3. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 09 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Частиною 5 ст. 154 ЦПК України визначено, що питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не виконує рішення суду, в зв'язку з чим 11.01.2016 року державний виконавець наклав на відповідача штраф в розмірі 170 грн. (а.с.30).

Враховуючи що рішення суду не виконано, а потреба в забезпеченні позову, що зумовили його застосування, не відпала та не змінились обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви скасування заходів забезпечення позову.

Беручи до уваги, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який постановив ухвалу з додержанням вимог закону, апеляційний суд відповідно до ст. 312 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 05.06.2015 року - залишає без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст..ст. 154, 209, 218, 303, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: