Номер провадження: 22-ц/785/2914/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Артеменка І.А., Вадовської Л.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 «Про встановлення факту сумісного проживання, визнання майна таким, що є обєктом права спільної сумісної власності, поділ майна, визнання права власності, визнання договору недійсним, вилучення з реєстру даних», за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 4 лютого 2016 року про поворот виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 8 жовтня 2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2012 року позов ОСОБА_2 задоволено: встановлений факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з березня 2004 року по квітень 2012 року; визнано обєктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3В квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 194, 1 кв.м.; нежитлові приміщення (офіс № 2) в будинку № 10/2 по вул. М. Говорова у м. Одесі, загальною площею 588,5 кв.м.; нежитлові приміщення офісу, які розташовані в будинку № 23, по вул. Гоголя у м. Одесі, загальною площею 215,8 кв.м.; розділено майно, що є обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в наступному порядку: визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлові приміщення (офіс № 2) в будинку № 10/2 по вул. М. Говорова у м. Одесі, загальною площею 588,5 кв.м.; визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру № 3 в будинку № 34 по вул. Пушкінській у м. Одесі, загальною площею 194, 1 кв.м.; визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлові приміщення офісу, які розташовані в будинку № 23, по вул. Гоголя у м. Одесі, загальною площею 215,8 кв.м; визнано недійсним іпотечний договір від 07.07.2008 року, укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2864, відповідно до якого в іпотеку було передано нежитлові приміщення (офіс № 2) в будинку № 10/2 по вул. М. Говорова у м. Одесі, загальною площею 588,5 кв.м., які належать ОСОБА_3 на праві власності; скасовано заборону відчуження нерухомого майна у вигляді нежитлових приміщень (офіс № 2) в будинку № 10/2 по вул. М. Говорова у м. Одесі, загальною площею 588,5 кв.м., які належать ОСОБА_3 на праві власності, накладену приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5, реєстровий № 127; вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження нежитлових приміщень (офіс № 2), що знаходяться в будинку № 10/2 по вул. М. Говорова у м. Одесі, загальною площею 588,5 кв.м., які належать ОСОБА_3, накладену приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5, реєстраційний №7520427, контрольна сума 53ДД6Б461Д; вилучено з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку, внесений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 реєстраційний №7520603, контрольна сума ДЕ5115Б576.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.02.2015 року вказане рішення першої інстанції скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

14.08.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулись до районного суду із заявою про поворот виконання рішення суду та просили в порядку виконання рішення районного суду від 08.10.2012 року поновити заборону відчуження нерухомого майна за адресою м. Одеса, вул. М. Говорова, 10/2; поновити запис у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна про відчуження вказаних нежитлових приміщень; поновити запис про іпотеку у Державному реєстрі іпотек.

Сторони у справі, будучи сповіщенними належним чином, до суду не зявились.

Від заявника надійшла заява, про розгляд заяви за відсутності представника банку, вимоги заявник підтримує.

Від представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, на заяву банка надані заперечення щодо неможливості повороту виконання рішення у звязку зі знаходженням спірного майна у власності третіх осіб.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.02.2016 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про поворот виконання судового рішення задоволено: допущений поворот виконання рішення суду, в порядку повороту виконання рішення суду зобовязано Реєстраційну службу ОМУЮ Одеської області поновити: заборону відчуження нерухомого майна у вигляді нежитлових приміщень (офіс № 2) в будинку № 10/2 по вул. М. Говорова у м. Одесі, загальною площею 588,5 кв.м.; запис у Єдиному реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження нежитлових приміщень (офіс № 2), що знаходяться в будинку № 10/2 по вул. М. Говорова у м. Одесі, загальною площею 588,5 кв.м., накладений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5, реєстраційний №7520427, контрольна сума 53ДД6Б461Д; запис про іпотеку у Державному реєстрі іпотек, внесений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 реєстраційний №7520603, контрольна сума ДЕ5115Б576.

19.02.2016 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу районного суду, по якій просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

При розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції колегія суддів всесторонньо і повно перевірила законність і обґрунтованість ухвали на основі матеріалів справи та урахуванням усталеної практики Верховного Суду України цієї категорії спорів.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджується, що 7 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» ( правонаступник якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3, у якості забезпечення зобовязань ТОВ «Раціонал Девелопмент» за договором не відновлюваної кредитної лінії № 08-660/129-302 від 7 липня 2008 року на суму 770000 дол. США, був укладений договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_3 передала в іпотеку нежитлові приміщення ( офіс № 2) в будинку № 10/2 по вул. Маршала Жукова в м. Одесі, загальною площею 588,5 кв.м. ( а.с. 33-36, 76-79 том 1)

Також установлено, що судове рішення від 8 жовтня 2012 року було виконано та ОСОБА_3, як новий власник нерухомого майна, продала нежитлове приміщення офісу, згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24 листопада 2014 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

У подальшому рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015року рішення суду першої інстанції від 12 жовтня 2012 року було скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Однак, питання щодо відновлення прав ПАТ «Укрсоцбанк» як іпотекодержателя нерухомого майна не було вирішено.

Колегія суддів вважає, що заява ПАТ «Укрсоцбанк» про застосування до даних правовідносин повороту виконання рішення суду шляхом поновлення заборони відчуження нерухомого майна за адресою м. Одеса, вул. М. Говорова, 10/2; поновлення запису у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна про відчуження вказаних нежитлових приміщень; поновлення запису про іпотеку у Державному реєстрі іпотек відповідає положенням процесуального закону та усталеній судовій практиці.

Відповідно до ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Відповідно до ст. 381 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи, заява розглядається судом, в якому знаходиться справа.

Верховний Суд України у постанові від 13 травня 2015 року ( справа № 6-53цс15) зазначив про те, у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається у звязку із скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

Встановивши у справі, що переглядається, факт переходу до відповідача права власності на нерухоме майно під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на підставі незаконного судового рішення, суд дійшов обґрунтованого висновку про застосування до правовідносин сторін статті 23 Закону України «Про іпотеку», поширення її дії на відповідача та збереження обтяження цього майна іпотекою за іпотечним договором.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України і у Постанові від 3 лютого 2016 року ( справа № 6-2026цс15).

Також Верховний Суд України вважав правильною практику судів здійснення повороту виконання рішення суду шляхом відновлення запису в Єдиному державному реєстрі права власності особи на майно після скасування незаконного судового рішення, яке було підставою для виключення такого запис, та відмови у позові. ( Постанова від 25 квітня 2012 року, справа № 6-25цс12)

Ствердження апелянта про те, що, оскільки на теперішній час власниками спірних приміщень на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу є інші особи, у звязку з чим, допустити поворот виконання рішення суду є неможливим, колегія суддів вважає помилковим та таким, що не відповідає Закону України «Про іпотеку».

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

У даній же справі установлено, що нерухоме майно вибуло із володіння іпотекодержателя на підставі незаконного судового рішення, яке у подальшому було скасовано та у задоволенні позову було відмовлено.

Не впливає на законність повороту виконання рішення суду і та обставина, що на теперішній час приміщення офісу новими власниками переобладнано в кафе-бар та загальна площа приміщення зменшена до 574,4 кв.м.

Отже, ухвала районного суду про поворот виконання рішення суду постановлена з дотриманням норм процесуального права та урахуванням усталеної практики Верховного Суду України, є законною по суті, тому підстав для її скасування не убачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 4 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

21.09.2016 року м. Одеса