Ухвала

іменем україни

14 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила усунути їй перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, шляхом позбавлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права користування квартирою та виселення відповідачів із вказаної квартири.

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що за договором купівлі-продажу від 16 січня 2015 року, укладеним між нею та ОСОБА_5, вона набула у власність вказану квартиру. Відповідно до п. 6 договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_5 зобов'язалася знятися з реєстраційного обліку у вказаній квартирі та зняти всіх зареєстрованих осіб, повністю звільнити квартиру від їх майна та особистих речей до 16 лютого 2015 року, проте відповідачі до теперішнього часу зареєстровані та проживають у квартирі, у зв'язку з чим позивач позбавлена права вселитися у квартиру.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року, позов задоволено.

Виселено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із позбавленням їх права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу повернути до суду першої інстанції для повторного розгляду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

За змістом ст. 150 ЖК Української РСР, ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

На підставі наявних у справі доказів суд правильно установив, що відповідачі займають житлове приміщення без відповідних на те правових підстав, що порушує право позивача як нового власника житла.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи із посиланням на ст. 9 ЖК Української РСР на правильність висновків судів не впливають, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Крім того, спростовуються матеріалами справи доводи касаційної скарги про неповідомлення належним чином про час та місце розгляду справи.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

А.В.Маляренко