УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Гулька Б.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання недійсними та скасування рішення та ордеру за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 8 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що 17 червня 2014 року із позовної заяви ОСОБА_5 йому стало відомо про існування ордера серії НОМЕР_1, виданого останній на підставі рішення виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області (далі - ВК Перечинської МР) від 5 травня 2010 року № 27, на право зайняття сім'єю з чотирьох осіб однієї кімнати площею 24,22 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1.

Встановлений ордером десятиденний строк для вселення, ОСОБА_5 та члени її сім'ї пропустили, що підтверджується фактом реєстрації відповідачки у квартирі лише 2 липня 2010 року, тобто на 49-й день, а, отже, ордер втратив чинність.

На час прийняття ВК Перечинської МР рішення про видачу даного ордера не було одержано згоди членів сім'ї відповідачки на звільнення раніше займаного ними приміщення та переселення в нове жиле приміщення.

Крім того, ВК Перечинської МР було порушено черговість виділення зазначеної кімнати.

Враховуючи викладені обставини, позивач із урахуванням уточнень просив визнати недійсними та скасувати рішення ВК Перечинської МР від 5 травня 2010 року № 27 у частині видачі ордера на квартиру ОСОБА_5 у зв'язку з порушенням черговості виділення житлових приміщень з комунального житлового фонду та ордер серії НОМЕР_1, виданий 14 травня 2010 року ВК Перечинської МР.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 8 грудня 2015 року рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2015 року змінено та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 з інших підстав.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 31, 58, 59 ЖК Української РСР, виходив із відсутності правових підстав для визнання оспорюваних рішення та ордеру недійсними.

Змінюючи рішення місцевого суду та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог із інших підстав, вірно застосувавши положення ст. ст. 10, 33 ЦПК України, із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що даний позов пред'явлено не до всіх належних відповідачів.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

Незважаючи на те, що позов пред'явлено до неналежного відповідача - Перечинської МР, рішення суду є правильним, оскільки у суду апеляційної інстанції відсутні процесуальні права заміни неналежного відповідача.

Колегія погоджується і з висновком про те, що підстав для визнання ордеру недійсним немає.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у позові.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду.

Проте згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги у цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2015 року із урахуванням змін, внесених рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 8 грудня 2015 року, та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 8 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.І. Журавель
Судді:Б.І. Гулько
С.П. Штелик