У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 лютого 2016 року та ухвал апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_2 про стягнення збитків, орендної плати та розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 січня 2005 року між нею та TOB «Агрофірма «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, згідно якого вона надала відповідачу у строкове платне користування належні їй на праві приватної власності земельні ділянки, загальною площею 5,48 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01 січня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір до вищевказаного договору оренди землі, за умовами якого було збільшено орендну плату з 884 грн до 2 167,5 грн за рік. У 2011-2012 роках відповідач не виплачував позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою та лише в грудні 2013 року виплатив їй 3 425,78 грн орендної плати за 2011-2012 року та 3 425,78 грн за 2013 рік, а всього 6 851,56 грн. З урахуванням умов додаткового договору відповідач повинен був виплатити позивачці орендну плату з урахуванням індексів інфляції за весь час користування ним земельною ділянкою в період з жовтня 2007 року по грудень 2013 року у розмірі 9 305,83 грн, а фактично виплатив 6 851,56 грн, а тому сума заборгованості з орендної плати за 3 роки становить 2 454,27 грн. Уточнивши позовні вимоги, позивач просила розірвати договір оренди землі від 05 січня 2005 року з підстав систематичної несплати орендної плати та стягнути з відповідача 2 454,27 грн заборгованості з орендної плати, 3 % річних у сумі 146,85 грн та інфляційне збільшення заборгованості у сумі 625,84 грн, а всього 3 226,96 грн.

У лютому 2015 року TOB «Агрофірма «Косівщинська» звернулося із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, орендної плати та розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до договору оренди землі, укладеного між сторонами, ОСОБА_2 передала належну їй земельну ділянку в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції з терміном дії договору 5 років, а відповідно до п. 1.3. додаткового договору - на 10 років. ОСОБА_2 зобов'язалась не вчиняти дії, які б перешкоджали орендарю користуватися земельною ділянкою (п. 29 договору). Не дивлячись на це, ОСОБА_2 на підставі договору від 22 вересня 2010 року передала належну їй земельну ділянку в оренду третій особі - TOB «Авіс-Україна». У відповідності з укладеним договором TOB «Авіс-Україна» обробляло земельну ділянку ОСОБА_2 протягом 2013-2014 років, а TOB «Агрофірма «Косівщинська» було позбавлено такої можливості. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 були порушені права TOB «Агрофірма «Косівщинська», внаслідок чого товариство понесло збитки в розмірі 27 426,72 грн. Крім того ОСОБА_2 отримала від TOB «Агрофірма «Косівщинська» орендну плату за користування земельною ділянкою за той період, коли TOB «Агрофірма «Косівщинська» не могла з її вини користуватися земельною ділянкою. Тому, позивач просив розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений з ОСОБА_2, стягнути з відповідача 2 881,09 грн виплаченої за 2013 рік орендної плати з врахуванням суми переплати та 27 426,72 грн збитків.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову TOB «Агрофірма «Косівщинська» відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами нормпроцесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов вірного висновку про те, що орендна плата сплачувалась відповідачем із порушенням строку, встановленого договором оренди, однак на час подання позову права позивача не були порушені, оскільки орендну плату за 2011-2012 роки, з нарахуванням інфляційних сум та 3 % річних, відповідачем нараховано та виплачено у грудні 2013 року до звернення до суду з указаним позовом. А сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2011-2012 роки не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди прийшли до вірного висновку, що TOB «Агрофірма «Косівщинська» не надано належних доказів щодо порушення його прав і завдання збитків.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 лютого 2016 року та ухвал апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_2 про стягнення збитків, орендної плати та розірвання договору оренди землі.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов