У Х В А Л А

15 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Гронло-Львів», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональна будівельно-технічна компанія», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 7 листопада 2012 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 5 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 25 лютого 2008 року між ПАТ «Банк Київська Русь» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_5 кредит в сумі 190 тис. доларів США строком на 15 років зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим терміном повернення 24 лютого 2023 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 25 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_6 укладено договір поруки № 22/02-08-ПР (ЦВ) та 15 січня 2010 року між позивачем та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Гронло-Львів» (далі - ТОВ «Гронло-Львів»), в особі директора ОСОБА_6, укладено договір поруки № 22.2/02-08-ПР (ЦВ), за умовами яких останні зобов'язалися солідарно з позичальником, у повному обсязі відповідати перед позивачем за виконання зобов'язань за кредитним договором.

Всупереч норм цивільного законодавства та умов кредитного договору ОСОБА_5 свої зобов'язання перед банком щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків, відповідно до умов договору не виконала. Одночасно з укладенням кредитного договору, 25 лютого 2008 року між позивачем, ОСОБА_5 та третьою особою - товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональна будівельно-технічна компанія» (далі - ТОВ «Регіональна будівельно-технічна компанія») укладено договір уступки вимоги під відкладальною умовою, згідно із якою ОСОБА_5 передала, а позивач одержав право вимоги на кошти та/або незакінчений будівництвом двохповерховий котедж та/або двохповерховий котедж, закінчений будівництвом, але не переданий відповідачу ОСОБА_5 за договором інвестування будівництва. Відповідно до п. 1.2 договору уступки вимоги, даний договір укладений під умовою настання однієї з наступних відкладальних умов: невиконання (неповного виконання) відповідачем ОСОБА_5 зобов'язань перед позивачем за кредитним договором; розірвання договору інвестування будівництва житлового будинку № 01-04, що був укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Регіональна будівельно-технічна компанія» 4 січня 2006 року, з будь-яких підстав, визначених чинним законодавством України. У зв'язку з настанням однієї з відкладальних умов, 24 грудня 2010 року позивачем до господарського суду Львівської області подано позовну заяву про стягнення заборгованості з ТОВ «Регіональна будівельно-технічна компанія» та розгляд даної справи на стадії апеляційного провадження зупинено до вирішення іншої, пов'язаної з нею справи. З метою врегулювання відносин, що стали предметом спору у господарському суді, 25 липня 2012 року між позивачем та третьою особою укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Шараварою О.Р., за реєстровим № 749, згідно із яким позивач купив об'єкт незавершеного будівництва, житловий будинок готовністю 31 %, що розташований у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, у рахунок виконання зобов'язань ТОВ «Регіональна будівельно-технічна компанія» за договором уступки вимоги. Продаж вчинено за 366 105 грн. Розрахунок у сумі 366 105 грн проведено шляхом зарахування зустрічних вимог, що виходять з договору уступки вимоги, які становлять у цілому 959 500 грн. У зв'язку з зарахуванням коштів у сумі, еквівалентній 959 500 грн у рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором, станом на 28 вересня 2012 року, заборгованість по кредитному договору становить 91 560,35 доларів США, що еквівалентно 731 841 грн 88 коп., з яких: сума строкової заборгованості 90 296,97 доларів США, сума несплаченого штрафу за прострочення кредиту 1 263,38 доларів США. Позивачем на адресу відповідачів надсилались вимоги-претензії щодо сплати заборгованість, на які останні не відреагували.

У зв'язку з наведеним, банк просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 7 листопада 2012 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ТОВ «Гронло-Львів» на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором від 25 лютого 2008 року № 22/02-08-ЦВ у загальній сумі 731 841 грн 88 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 5 березня 2014 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 7 листопада 2012 року змінено та ухвалено нове рішення.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором від 25 лютого 2008 року № 22/02-08-ЦВ у сумі 731 841 грн 88 коп., що еквівалентна 91 560,35 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ТОВ «Гронло-Львів» на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором від 25 лютого 2008 року № 22/02-08-ЦВ у сумі 731 841 грн 88 коп., що еквівалентна 91 560,35 доларів США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Гронло-Львів», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональна будівельно-технічна компанія», про стягнення заборгованості за кредитним договором призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.Ф. Хопта