Категорія 47Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

05 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судо вої палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Вавшка В.С., Войтка Ю.Б.,

з участю секретаря судових засідань Агеєвої Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційними скаргами Вінницької міської ради, ОСОБА_3

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2016 року у справі за позовом Вінницької міської ради до Вінницької районної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Держземагентство у Вінницькому районі Вінницької області, приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Нідзельська Ірина Євгенівна про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки,

встановила:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2016 року позов Вінницької міської ради задоволено частково. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,1000 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_2, що виданий 13.07.2012 року на ім'я ОСОБА_4

В задоволенні позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_2, що укладений 13.12.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та посвідчено приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є., зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - відмовлено.

Крім того, зазначеним рішення скасовано арешт, накладений на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу.

Вирішено питання про стягнення з Вінницької РДА на користь Вінницької міськради судових витрат в сумі 243,60 грн.

Не погодившись із рішенням Вінницька міська рада через свого представника Шалагінова А.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, а також в частині скасування арешту накладеного на дану земельну ділянку.

Відповідач у справі ОСОБА_3 також подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні представник позивача Шалагінов А.В. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8, вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах викладених у ній та просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник Вінницької райдержадміністрації Форостяна О.М. проти вимог апеляційної скарги позивача заперечувала, підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_3

Представник третьої особи Управління Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області Підлипна М.П. відносить вирішення апеляційних скарг на розсуд суду.

Від третьої особи - приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Нідзельської І.Є. надійшла суду заява про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 повідомлений в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явився, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляції та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням голови Вінницької районної державної адміністрації № 789 від 05 липня 2012 року "Про передачу у власність земельних ділянок громадянам для ведення садівництва на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту", вирішено, зокрема: 1) затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 2,1805 га, з них, 2,0000 га у власність громадянам для ведення садівництва, 0,1793 га проектні дороги, 0,0012 га інші землекористувачі (опори ЛЕП), на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту; 2) передати громадянам, згідно додатку, у власність земельні ділянки загальною площею 2,0000 га, з них 2,0000 га рілля, для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які не надані у власність та користування (землі запасу), на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту; 3) Видати громадянам, згідно додатку, державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення садівництва на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту (а.с. 6, т.1).

Додатком до розпорядження сформовано список громадян, яким передаються у власність земельні ділянки для садівництва на території Якушинецької сільської ради, серед яких, під №9 зазначено гр. ОСОБА_4, якому у власність передається земельна ділянка, площею 0,1000 га (а.с.173, т.1).

На підставі і на виконання вказаного розпорядження Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області 13.07.2012 року видано ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, яким посвідчено право останнього на земельну ділянку площею 0,1000 га розташовану за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Якушинецька сільська рада (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на земельну ділянку, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 13.07.2012 року, за відповідачем ОСОБА_4 право власності зареєстровано 13.07.2013 року о 17 год. 02 хв. 05 сек. (а.с.148, т. 1).

13 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив земельну ділянку, площею 0,1000 га у межах, згідно з планом, кадастровий номер: НОМЕР_2, що розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Якушинецька сільська рада (за межами населеного пункту). Між сторонами проведено відповідні розрахунки. Вказаний договір зареєстровано в реєстрі за №1868.

Право власності ОСОБА_3, на спірну земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна 13.12.2013 року (номер запису про право власності 3844132)

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2 виданого на ім'я ОСОБА_4, суд першої інстанції вірно виходив з того, що правова підставі для видачі державного акту вказаній особі на спірну земельну ділянку відпала.

Згідно Постанови Верховної Ради України від 13.05.2015 року № 401-VІІІ «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області» вирішено змінити межі міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області, збільшивши територію міста на 4448,97 гектара земель, з поміж інших у тому числі і за рахунок 956,46 гектара земель Якушинецької сільської ради Вінницького району .

Як вбачається з довідки Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 08.06.2015 року №05-01-23822, що відповідно до наведеної вище Постанови Верховної Ради України від 13.05.2015 року, з-поміж інших до території міста Вінниці також відноситься земельна ділянка з кадастровим номером: НОМЕР_2, на яку відповідачу ОСОБА_4 було видано оспорюваний державний акт, та яка відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки від 13.12.2013 року перейшла у власність ОСОБА_3

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2014 року, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.12.2014 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області № 789 від 05.07.2012 року "Про передачу у власність земельних ділянок громадян для ведення садівництва на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту"(а.с.9-12, т.1).

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що територія, якою розпорядилась Вінницька райдержадміністрація межує з м. Вінниця. Згідно Генерального плану розвитку м. Вінниці, затвердженого Постановою ради Міністрів УРСР від 25.07.1987 року № 259, а також Генерального плану 2007 року, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 23.11.2007 року №1498, зі змінами від 01.02.2013 року №1140, та Плану зонування міста Вінниці, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 04.07.2008 року №2012 територія, на якій знаходиться земельна ділянка, запроектована під розширення міських територій, а саме для розміщення багатоквартирної та громадської забудови Х мікрорайону м. Вінниці.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки постановою Вінницького міського суду від 11.06.2014 року скасовано розпорядження Вінницької районної державної адміністрації №789 від 05.07.2012 року, на підставі якого відповідач ОСОБА_4 отримав оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку, вказані обставини не підлягають доказуванню.

Статтею 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частини статей125, 126 ЗК України (у редакції яка була чинною на момент прийняття Вінницькою районною державною адміністрацією скасованого на даний час рішенням суду розпорядження) право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку виникло з моменту державної реєстрації цього права та відповідно посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку.

Зазначені норми встановлюють нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував право власності, та відповідно обов'язковою державною реєстрацією свого права власності.

Згідно з ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Верховний Суд України в постанові від 25.06.2014 року в справі №6-67цс14 висловив правову позицію про те, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий.

Вірним є також висновок щодо відмови в задоволенні позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Статтею 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п. 7, 8 Постанови від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

В момент укладення оспорюваного договору купівлі продажу між відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 досягнуто домовленості з усіх істотних умов договору, дотримано визначену законом форму правочину, зміст правочину не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Нотаріусу представлено всі необхідні документи для посвідчення правочину, що підтверджується матеріалами нотаріальної справи, копія якої міститься в матеріалах цієї цивільної справи. Сторони правочину на момент його вчинення мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені.

А тому, договір купівлі - продажу є правомірним в момент його укладення. Спірна земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту, який на той час будь- ким не оспорювався та був дійсним, його право на момент укладення правочину було зареєстровано у відповідному Реєстрі, а отже спірна земельна ділянка належала останньому на праві власності, яке було зареєстровано у встановленому порядку.

Сам по собі факт скасування в подальшому розпорядження Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області №789 від 05.07.2012 року "Про передачу у власність земельних ділянок громадянам для ведення садівництва на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту", за яким ОСОБА_4 отримав відповідний державний акт, не є підставою для визнання недійсним укладеного між ним та ОСОБА_3 договору про відчуження земельної ділянки в момент чинності правовстановлюючого документу на підставі якого вчинявся правочин, оскільки закон пов'язує існування обставини, що обумовлює недійсність правочину саме в момент його вчинення.

Вжиті на стадії відкриття провадження у справі заходи забезпечення позову скасовані судом першої інстанції законно, так як розгляд цивільної справи завершено й теми їх вжиття досягнуто.

Таким чином, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 304, 307, 308, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги Вінницької міської ради, ОСОБА_3 відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:/підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оигіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ Вавшко В.С. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.