АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Побірченко Т.І., Барановської Л.В.

при секретарі - Куркіній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє за дорученням ОСОБА_3, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радуга Сіті», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркарго», про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радуга Сіті», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркарго», в якому просила стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 72 637 грн. 97 коп., сплачені позивачкою відповідно до умов Попереднього договору купівлі-продажу квартири та Договору про забезпечення виконання зобов'язань №381/2/7/74 як платежі за майбутнім договором купівлі-продажу квартири, а також штрафні санкції, передбачені ст. 625 ЦК України в загальній сумі 42 115 грн. 82 коп.

В ході розгляду справи, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року за клопотанням відповідача та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України провадження у справі за даним позовом закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 грудня 2015 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року, вже розглянуто спір між тими ж сторонами щодо визнання недійсними пунктів Договору про забезпечення виконання зобов'язань №381/2/7/74 та стягнення коштів, сплачених позивачем відповідачу на виконання умов цього Договору.

В поданій апеляційній скарзі представник позивач просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на те, що судом першої інстанції помилково застосовано п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки предмет і підстави даного позову не співпадають з предметом та підставами позову, який розглядався Дарницьким районним судом м. Києва в 2015 році.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення осіб, що з'явились до суду, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Укркарго»(правонаступником якого є ТОВ «Радуга Сіті») укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири.

Того ж дня, на забезпечення виконання умов Попереднього договору сторонами укладено Договір про забезпечення виконання зобов'язань №381/2/7/74, відповідно до умов якого сторони погодили порядок, розмір та строки внесення коштів позивачем на рахунок відповідача. При цьому, такі платежі мають бути зараховані як оплата квартири за майбутнім основним договором купівлі-продажу квартири.

На виконання умов зазначених договорів ОСОБА_3 сплачено на рахунок ТОВ «Укркарго» грошові кошти в сумі 85 951 грн. 25 коп. двома платежами по 82 359 грн. та 3 601 грн. 25 коп. відповідно.

У зв'язку з несплатою позивачем чергових щомісячних платежів за вказаними договорами, ТОВ «Радуга Сіті» направлено на адресу позивача лист, яким відповідач заявив про односторонню відмову від зобов'язань за Договором про забезпечення виконання зобов'язань №381/2/7/74 та розірвання такого договору.

Враховуючи, що грошові кошти, сплачені ОСОБА_3 за вказаним договором, повернуті позивачеві не були, що на її думку є порушенням п. 4.2 Договору №381/2/7/74, остання звернулася до суду з позовами.

Так, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 грудня 2015 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року, розглянуто позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радуга Сіті», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркарго», про визнання недійсними пунктів Договору про забезпечення виконання зобов'язань №381/2/7/74 та стягнення коштів, сплачених позивачем відповідачу на виконання умов цього Договору.

При цьому, підставою зазначеного позову було переконання позивача в несправедливості умов п.п. 4.2 та 4.2.1 указаного Договору та повернення в повному обсязі суми коштів, сплачених позивачем за Договором, у зв'язку з визнанням його частково недійсним.

В 2016 році ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радуга Сіті», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркарго», про стягнення коштів за Договором про забезпечення виконання зобов'язань №381/2/7/74.

Між тим, підставою даного позову вже було визнання позивачем зазначених вище договірних умов та переконання в тому, що відповідачем умови указаного Договору не виконуються, грошові кошти не повертаються. При цьому, враховуючи умови п. 4.2 Договору, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти, за вирахуванням 5% неустойки, яка згідно Договору залишається у відповідача, а не у повному обсязі, як це було передбачено позовною заявою від 2015 року.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження, Дарницький районний суд м. Києва виходив з того, що має місце судове рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Проте, колегія суддів з таким висновком погодитися не може.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК Українисуд постановляє ухвалу про закриття провадження по справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвали суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, для закриття провадження у справі на підставі указаної норми права необхідна одночасна наявність трьох ознак: тотожності предмету позовів, їх підстав, а також ідентичний суб'єктний склад.

Між тим, як вбачається з викладеного вище, предмет та підстави позовів, які поклав в основу оскаржуваної ухвали суд, не є тотожними.

Таким чином, в даному випадку сукупність усіх необхідних ознак, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України - відсутня, а тому у суду першої інстанції не було достатніх підстав для закриття провадження у справі.

За правилами ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, а справу направити до Дарницького районного суду м.Києва для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.307, 311 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за дорученням ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: