Справа № 226/1171/16-ц
Cправа № 2/226/509/2016
і м е н е м У к р а ї н и
1 листопада 2016 року м. Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi ОСОБА_1,
за участі секретаря Трифонової І.О.
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_2,
відповідач ОСОБА_3 (не зявився),
третя особа представник ОСОБА_4,
розглянувши заочно у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з договором купівлі-продажу від 05.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом. ОСОБА_3 та його син ОСОБА_5 до теперішнього часу зареєстровані у вищезазначеній квартирі. Відповідач ОСОБА_3 є рідним сином відповідача і з червня 2014 року, розом зі своєю сімєю, виїхав до Російської Федерації і до теперішнього часу не проживають разом з онуком за місцем своєї реєстрації. З сином та онуком позивач не спілкується, тому, що засоби звязку йому невідомі. Він має на меті оформити субсидію та у повній мірі здійснювати право користування та розпорядження своїм майном. Просить суд визнати відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою № 34 будинку № 15 по пров. Тітова в м. Мирнограді Донецької області, та зняти ОСОБА_3, та ОСОБА_5 з реєстраційного обліку.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Також пояснив, що влітку 2014 року його син вперше поїхав до Російської Федерації, зі слів невістки поїхав до міста Йошкарали. Потім син приїхав, приблизно через півроку після від*їзду, побув трохи і на початку 2015 року знов поїхав до Російської Федерації у місто Хабаровськ, забравши з собою свого сина, дружину ОСОБА_6. Більше він не приїжджав.
Відповідач до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або даних про поважність відсутності у судовому засіданні від відповідача до суду не надходило.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона мешкає з позивачем в одному підїзді, з того моменту, як позивач купив квартиру. Вона знайома з ОСОБА_3. Зазначила, що відповідач мешкав в квартирі позивача до 2014 року. В 2014 року відповідач поїхав на заробітки. В січні 2015 року відповідач приїхав та повідомив, що знайшов роботу в Російській Федерації. Через деякий час, відповідач забрав свою дружину, двох дітей та поїхав до Росії.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що з позивачем знайома з 2006 року, з того моменту, як той переїхав до їхнього будинку. ОСОБА_8 мешкає в четвертому підїзді, а позивач в другому. З відповідачем вона познайомилася пізніше, він мешкав в квартирі позивача зі своєю дружиною та двома синами приблизно три роки. В січні 2015 року відповідач приїхав, забрав свою дружину та синів і виїхав до Росії, на постійне місце мешкання, про це їй розповіла дружина відповідача. Свідок ОСОБА_8 часто буває на вулиці, перевіряє опалення, та бачить що відповідач не мешкає разом з позивачем. Дитячих іграшок в квартирі позивача не бачила.
Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, належить позивачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі № 293176, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9 (а.с.9-10,11).
Відповідно до актів Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Фортуна» міста Мирноград відповідач ОСОБА_3, та ОСОБА_5, зареєстровані за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4, однак фактично не проживають з 18 червня 2014 року до теперішнього часу. (а.с. 6-7).
Згідно з ч. 2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З показів свідків, наданих суду матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_5, не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5 більше 1 року. Поважних причин не проживання відповідача ОСОБА_3 у даній квартирі судом не встановлено, тому суд вважає можливим визнати даного відповідача таким, що втратив право користуватися належною позивачеві квартирою.
Щодо визнання втратившою право на проживання у спірній квартирі малолітньої дитини суд вважає необхідним зазначити наступне.
У відповідності до частини другої статті 2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., підписаної Україною 21.02.1990р., ратифікованої Україною 27.02.1991р., набрала чинності для України 27.09.1991 року (далі по тексту Конвенція), держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сімї.
За частиною першою статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За статтею 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства», визначено, що охорона дитинства система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. За частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Малолітній ОСОБА_5, внаслідок свого віку має проживати разом із своїми батьками, і у цьому питанні із зазначених причин позбавлений можливості волевиявлення, тому, задля збереження права малолітньої дитини ОСОБА_5 на житло, через відсутність у суду відомостей про реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_5 за іншою адресою, вимоги про визнання малолітнього втратившим право користування жилим приміщенням задоволенню не підлягають.
Також, на думку суду, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням само по собі є підставою для зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання. Крім того, відповідний орган, що здійснює на даний час повноваження із прийняття та зняття з обліку фізичних осіб не є відповідачем по справі.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.405 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 79, 81, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 34 в будинку № 15 по провулку Тітова міста Мирнограда Донецької області.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Т.О. Коваленко