АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3649/16 Справа № 191/487/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВЛЕНО:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 лютого 2008 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 014/02-40/832, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 125000,00 доларів США строком з 22 лютого 2008 року по 22 лютого 2018 року. Відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,05 % річних відповідно до Графіку погашення кредиту. 03 лютого 2014 року між банком та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 014/02-40/832/5 до кредитного договору, відповідно до умов якої за згодою сторін на період з 03 лютого 2014 року і до 03 лютого 2015 року було встановлено фіксовану пільгову процентну ставку 9,5 % річних, в якому сторони дійшли згоди, що пільговий період закінчується при простроченні Позичальником виконання своїх грошових зобовязань за Кредитним договором більш ніж на 15 календарних днів, а тому, в день, коли Банку стало відомо про настання вищевказаних обставин, пільговий період вважається таким, що закінчився, пільгова процентна ставка припиняє застосовуватись і проценти за кредитом розраховуються за процентною ставкою у розмірі 13,5 % річних. ОСОБА_3 не виконував належним чином зобовязання по Кредитному договору, внаслідок чого станом на 21 січня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі - 107 686, 26 доларів США, з яких: 94293,38 доларів США - непогашена сума кредиту, в т.ч. прострочена - 4356,36 доларів США; 11909,72 доларів США - несплачені проценти; 1 483,16 доларів США - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків.

Згодом, 22 лютого 2008 року з метою забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором позивач уклав з ОСОБА_3 Договір іпотеки №014/02-40/1728, за умовами якого Позичальник зобовязується перед Іпотекодержателем повернути кредит в розмірі 125000,00 доларів США, відсотки за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених Кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору та відповідно до положень якого предметом іпотеки зазначено нерухоме майно: комплекс (нежитлових будівель), загальною площею 563,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Воровського, буд. № 18, який належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 2-1361/2007 від 18 червня 2007 року. Предмет іпотеки складається з: А-ІІ нежитлової будівлі, ракушняк обкл. 0,5 цегл., Б-І вбиральні, цегляні, №1 огорожі, цегляна; №2 каналізаційної ями, бетон, В-1 нежитлової будівлі, каркас обш. пластик, загальна площа комплексу (нежитлових будівель) складає 563,0 кв.м. та земельна ділянка площею 0,0726 га., яка є власністю Іпотекодавця на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 576785, виданого 13 жовтня 2006 року, кадастровий № :01:211:0003, цільове призначення земельної ділянки - для комерційного використання.

Враховуючи вказані обставини, ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» просив суд звернути стягнення на вищезазначений предмет іпотеки, шляхом продажу даного предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та за рахунок виручених від реалізації предмета іпотеки коштів задовольнити вимоги позивача по Кредитному договору №014/02-40/832 від 22 лютого 2008 року в розмірі - 107 686, 26 доларів США (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 698 450,09 гривень).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» було відмовлено, з чим позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріально права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки суперечать положенням ст. ст. 39, 43 Закону України про іпотеку», а вимоги щодо звернення стягнення на земельну ділянку суперечать самому договору іпотеки, укладеного між сторонами.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2008 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 014/02-40/832, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 125000,00 доларів США строком з 22 лютого 2008 року по 22 лютого 2018 року з цільовим призначенням - на розвиток бізнесу. Відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,05 % річних відповідно до Графіку погашення кредиту.

Згодом, 03 лютого 2014 року між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_3 була укладена Додаткова Угода № 014/02-40/832/5 до Кредитного договору № 014/02-40/832 від 22 лютого 2008 року, згідно до нової редакції якої зазначено, що фіксована процента ставка за цим кредитним договором становить 13,5%; фіксована процента ставка на період з 03 лютого 2014 року і до 03 лютого 2015 року (або до закінчення пільгового періоду) процентна ставка за цим кредитним договором становить 9,5% річних; сторони дійшли згоди, що пільговий період закінчується (з одночасним припиненням дії Пільгової процентної ставки) при простроченні Позичальником виконання своїх грошових зобовязань за Договором більш ніж на 15 календарних днів. В день, коли Кредитору стало відомо про настання вищевказаних обставин, пільговий період вважається таким, що закінчився, пільгова процентна ставка припиняє застосовуватись і проценти за кредитом розраховуються за процентною ставкою, визначеною в п. 3.1 ч. 1 цього Договору з дати, наступної за датою, коли Кредитору стало відомо про настання таких випадків; починаючи з 03 лютого 2015 року Позичальник сплачує проценти, що розраховуються на основі фіксованої процентної ставки відповідно до п.3.1.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України зазначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зазначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів законодавства.

В порушення вказаним процесуальних норм, умов договору щодо сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту щомісячними платежами, відповідачем, станом на 21 січня 2015 року у ОСОБА_3 утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором в розмірі 107686, 26 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку сумі розміром 1698 450,09 грн., яка складається з: 94293,38 доларів США, що еквівалентно сумі 1487214,80 грн. - непогашена сума кредиту, в т.ч прострочена - 4356,36 доларів США; 11909,72 доларів США, що еквівалентно сумі 187842,58 грн. - несплачені проценти; 1483,16 доларів США, що еквівалентно сумі 23392,71 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків.

Крім того, в забезпечення виконання кредитних зобовязань 22 лютого 2008 року було укладено договір іпотеки №014/02-40/1728, предметом якого є нерухоме майно, а саме комплекс (нежитлових будівель) загальною площею 5630, кв.м., що знаходиться за адресою по вул. Воровського, будинок №18, м. Синельникове у Дніпропетровській області та складається з А-ІІ нежитлової будівлі, ракушняк обкл. 0,5 цегл., Б-І вбиральні, цегляні, №1 огорожі, цегляна; №2 каналізаційної ями, бетон, В-1 нежитлової будівлі, каркас обш. пластик та земельної ділянки площею 0,0726 га, яка є власністю ОСОБА_3

Відповідно до ст. 6 вказаного договору іпотеки передбачено, що у разі порушення боргового зобовязання, умов кредитного договору або умов договору іпотеки ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» надсилає ОСОБА_3 письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога банку залишається без задоволення, то позивач вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобовязання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання боргового зобовязання.

Оскільки ОСОБА_3 отриману вимогу позивача не виконав у встановлений 60-денний строк, то позивач звернувся на законних та обґрунтованих підставах до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, у відповідності до вимог ст. 590 ЦК України, якою зокрема встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також, ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

З огляду на положення ст. 43 Закону України «Про іпотеку» випливає, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Пунктом 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Перевіривши матеріали справи, колегія судів приходить до висновку, що встановлені нормами законодавства вимоги щодо врегулювання спорів про звернення стягнення на предмет іпотеки були дотримані ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» в повному обсязі, а тому підлягаю задоволенню.

Щодо відмови судом першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки земельної ділянки, колегія суддів не погоджується, оскільки матеріалами даної цивільної справи встановлено, що позивачем було допущено арифметичну описку та помилково зазначено 0,0723 га, замість правильних 0,0726 га., а тому позовні вимоги банка в цій частині, також є обґрунтованими, відповідають умовам договору іпотеки, укладеного між сторонами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що посилання ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» в апеляційній скарзі на порушення норм діючого законодавства цілком обґрунтовані та підлягають задоволенню, а рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року скасуванню, як таке, що ухвалено з порушенням норм ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України.

А тому, керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - комплекс (нежитлових будівель), що складається із: А-ІІ нежитлової будівлі, ракушняк обкл. 0,5 цегл., Б-І вбиральні, цегляні, №1 огорожі, цегляна; №2 каналізаційної ями, бетон, В-1, нежитлової будівлі, каркас обш. платик, загальною площею 563,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Воровського, буд. №18, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі рішення Синельниківсьго міськрайонного суду Дніпропетровської області №2-1361/2007 від 18 червня 2007 року, зареєстрованого 05 липня 2007 року комунальним підприємством «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» №17804900 у реєстрову книгу №59 за реєстром №56, реєстраційний номер в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 13924056.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,0726 га., яка є власністю ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №576785, виданого 13 жовтня 2006 року, кадастровий №:01:211:0003, цільове призначення земельної ділянки для комерційного використання, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна на праві оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За рахунок виручених від реалізації предмета іпотеки коштів задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» по кредитному договору №014/02-40/832 від 22 лютого 2008 року в розмірі 107686,26 доларів США, що еквівалентно станом на дату розрахунку сумі у розмірі 1698450,09 грн., з яких:

- 94293,38 доларів США, що еквівалентно 1487214,80 грн. непогашена сума кредиту, в тому числі прострочена 4356,36 доларів США;

- 11909,72 доларів США, що еквівалентно 187842,58 грн. несплачені проценти;

- 1483,16 доларів США, що еквівалентно 23392,71 грн. пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4019,40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_5