Справа № 219/3293/16-ц
Провадження № 2/219/1990/2016
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 липня 2016 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом Артемівського міського центру зайнятості

до відповідача ОСОБА_2,

про стягнення суми допомоги,

встановив:

Артемівського міського центру зайнятості (далі Центр) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2А.) про стягнення суми допомоги в розмірі 3239,08 грн.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що у звязку з відсутністю підходящої роботи відповідач, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», з 06 листопада 2014 року було надано статус безробітного та враховуючи те, що відповідач був поновлений на попередньому місці роботи згідно з рішенням суду, з 17 грудня 2013 року, відповідно до п.2.4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідачу призначено допомогу по безробіттю та з 29 листопада 2014 року розпочато її виплату у звязку зі звільненням з останнього місця роботи на підставі п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) і наданням вихідної допомоги відповідно до ст. 44 КЗпП України (п. 4 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Проте, у порушення п. 2 ст. 36 Закону «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідач своєчасно не сповістив належним чином Центр про обставини, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю, а саме не сповістив про те, що він на час призначення статусу безробітного (06 листопада 2014 року) та допомоги по безробіттю фактично був занятою особою оскільки він знаходився на лікарняному як працюючий у ПАТ «Часовоярський вогнетривкий комбінат», та відповідно до п. 3 ст. 36 Закону «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» був зобовязаний повернути кошти отримані в Центрі у вигляді допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Актом перевірки від 28 травня 2015 року за № 120 було встановлено, що відповідач, який перебував на обліку в Центрі як безробітний, одночасно перебував у трудових відносинах з ПАТ «Часовоярський вогнетривкий комбінат», а саме: з 01 листопада 2014 року по 28 листопада 2014 року перебував на лікарняному як працюючий у ПАТ «Часовоярський вогнетривкий комбінат», та у звязку з цим наказом від 28 квітня 2015 року №196 по ПАТ «Часовоярський вогнетривкий комбінат» було змінено дату звільнення з 03 листопада 2014 року на 01 грудня 2014 року, що стверджується копією наказу, який був наданий вищенаведеним підприємством. Також відповідно до даних персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування у квітні 2015 току Відповідачу було виплачено заробітну плату за 01 грудня 2014 року у розмірі 152,59грн. З огляду на викладене, оскільки відповідач у добровільному порядку відмовився повернути незаконно отриману допомогу Центр просить стягнути з ОСОБА_2 ці грошові кошти в сумі 3239,08 грн.

У судове засідання представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив його задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу в сумі 3239,08 грн. у відповідності до положень ст.1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, вважає свої дії добросовісними, оскільки намагався в усному порядку повідомити працівника Центру про перебування на лікарняному, а з 29 листопада 2014 року по 27 травня 2015 року у трудових відносинах не перебував і не був працевлаштований. Стверджує, що виплата у грудні 2014 року сум стосувалась виплати недонарахованих з вини роботодавця сум заробітної плати на день звільнення. У звязку з не доведенням недобросовісності з його боку та розрахункової помилки з боку позивача при нарахування допомоги по безробіттю просить у позові відмовити у повному обсязі. В останнє судове засідання 12 липня 2016 року відповідач не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Оскільки суд вважає наявні у матеріалах справи докази достатніми для розгляду справи по суті, справа розглянута за відсутністю відповідача.

Суд, вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2015 року в адміністративній справі №219/6575/15-а за позовом ОСОБА_2 до Центру, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року, відмовлено у задоволенні вимог про визнання незаконними та скасування наказів, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. Указані судові рішення визнаються судом такими, що на час розгляду справи набули законної сили, оскільки в матеріалах справи відсутні докази їх скасування судом касаційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищевказаними судовими рішеннями встановлено наступні обставини, що мають преюдиційне значення.

06 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Центру з заявою про надання статусу безробітного, був ознайомлений з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені Законом «Про зайнятість населення» та Законом «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». У заяві ОСОБА_2 зазначив, що у разі подання до центру зайнятості документів, що містять неправдиві відомості, а також неповідомлення про отримання будь якого доходу в період перебування на обліку в службі зайнятості, зобовязується добровільно повернути зайво виплачене йому матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Наказом Центру № НТ141106 від 06 листопада 2014 року ОСОБА_2 надано статус безробітного. 12 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Центру із заявою, в якій просив суми виплат нараховувати на обліковий рахунок позивача.

Відповідно до наказу Центру № НТ141113 від 13 листопада 2014 року ОСОБА_2 призначено допомогу по безробіттю з 13 листопада 2014 року по 07 листопада 2015 року. До трудової книжки ОСОБА_2 внесено запис № 29 від 13 листопада 2014 року, що останньому призначено виплату допомоги по безробіттю згідно п. 2 ст. 23 Закону «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Наказом Центру № НТ141113 від 13 листопада 2014 року відкладено виплату допомоги по безробіттю з 13 листопада 2014 року по 28 листопада 2014 року. 13 листопада 2014 року внесено запис до трудової книжки № 30, що позивачу відкладено виплату допомоги по безробіттю строком на 16 к. днів згідно п. 4 ст. 31 Закону «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно наказу Центру № НТ141201 від 01 грудня 2014 року позивачу розпочато (поновлено) виплату по безробіттю з 29 листопада 2014 року, у звязку з чим до трудової книжки позивача внесено запис № 31 від 29 листопад 2014 року.

Крім того, відповідно до наказу ПАТ «Часівоярського вогнетривкого комбінату» №196-ок від 28 квітня 2014 року «Про зміну дати звільнення за скорочення штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_2 наказ № 578 від 06.11.2014 року», в процесі судового засідання за позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» 27 квітня 2015 року в Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області ОСОБА_2, начальнику юридичного відділу ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» було надано лист про тимчасову втрату працездатності, який виданий на його ім'я КУ «Центральна районна лікарня» м. Костянтинівка серії АГІ № 342359 про знаходження його на лікарняному з 01 листопада 2014 року по 28 листопада 2014 року. На підставі зазначеного листа, підприємством була змінена дата звільнення на 03 листопада 2014 року, у зв'язку зі звільненням за скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_2 (наказ № 578-ок від 06 листопада 2014 року) та вважати датою звільнення ОСОБА_2 перший робочий день відновлення працездатності 01 грудня 2014 року. Також, вказаним наказом зобовязано бухгалтерію провести з позивачем розрахунок з урахуванням зміни дати звільнення. ОСОБА_2 з наказом ознайомився 30 квітня 2015 року.

На виконання вказаного наказу підприємством складено повідомлення про нарахування позивачу розрахункових коштів та матеріального забезпечення за лікарняними, з яким позивач ознайомився 01 липня 2015 року.

Центром відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністр праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62 та наказу директора Артемівського міського центру зайнятості від 14 травня 2015 року № 84, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду соціального страхування на випадок безробіття, проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».

За результатами розслідування складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 28 травня 2015 року № 120. Відповідно до висновків зазначеного акту ОСОБА_2 звернувся до Центру 06 листопада 2014 року в період трудових відносин з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (дата звільнення 01 грудня 2014 року), але відомості про зазначені обставини своєчасно до центру зайнятості не подав, що є порушенням п. 2 ст. 36 Закону «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». З вказаним актом позивач ознайомлений 05 червня 2015 року.

27 травня 2015 року внесено запис № 32 до трудової книжки позивача щодо припинення виплати допомоги по безробіттю згідно пп. 8 п. 1 ст. 31 Закону «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», підстава наказ Центру № НТ150604 від 04 червня 2015 року.

Наказом центру № НТ150604 від 04 червня 2015 року позивачу з 28 травня 2015 року припинено виплату позивачу допомоги по безробіттю у зв'язку з призначенням виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості (з дня встановлення порушення) відповідно до пп. 8 п. 1 ст. 31 «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

У відповідності до наказу Центру № НТ150604 від 04 червня 2015 року припинено реєстрацію безробітного ОСОБА_2 у зв'язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до абзацу 19 пп. 1 п. 37 Порядок № 198, з 28 травня 2015 року.

У подальшому наказом Центру № НТ150626 від 26 червня 2015 року наказано повернути кошти у встановленому порядку відповідно до п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Мінпраці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 з 29 листопада 2014 року сума боргу 3230,08 грн. по 27 травня 2015 року.

Відповідно до листа непрацездатності серії АГУ № 173238, виданого на імя ОСОБА_2, у графі місце роботи зазначено ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», період перебування на лікарняному з 28 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, стати до роботи 01 листопада 2014 року.

З листа непрацездатності серії АГІ №342359, виданого на імя ОСОБА_2, вбачається, що у графі місце роботи зазначено ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», період перебування на лікарняному з 01 листопада 2014 року по 28 листопада 2014 року, стати до роботи 29 листопада 2014 року.

ОСОБА_2 повідомив підприємство про перебування на лікарняному 05 листопада 2014 року та 27 квітня 2015 року.

Крім того, рішенням Костянтинівського міськрайоного суду Донецької області від 09 вересня 2015 року у справі № 219/1027/15-ц, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 01 грудня 2015 року у справі № 219/1027/15-ц частково задоволення позов ОСОБА_2 до ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», предметом позову з якими є, зокрема, скасування наказів про звільнення та зміни дати звільнення.

Зазначеними судовим рішеннями встановлено факт отримання ОСОБА_3 трудової книжки при первинному звільненні та повідомлення ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про знаходження його на лікарняному в тому числі і на момент його звернення до відповідача з заявою про надання статусу безробітного, тобто, в період його фактичного перебування в трудових відносинах з вказаним підприємством,. Крім того, отанній отримував від підприємства компенсацію за знаходження на лікарняному, що також підтверджує його самозайнятість.

Зазначеними рішеннями також було встановлено правомірність прийнятих наказів щодо звільнення позивача та зміни дати звільнення з 28 жовтня 2014 року на 03 листопада 2014 року та з 03 листопада 2014 року на 01 грудня 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, зокрема право на допомогу по безробіттю, мають застраховані особи в разі настання страхового випадку (відсутності або втрати роботи, заробітку).

Проте згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Тобто така категорія осіб не вважається безробітними та не має права на отримання допомоги по безробіттю.

Виплата допомоги по безробіттю на час подачі відповідачем заяви про надання статусу безробітного здійснювалася центром зайнятості після звернення до центру особи, яка має право на таку допомогу, надання інформації (документів), які підтверджують право на отримання таких виплат, реєстрації безробітного та призначення виплат в порядку, передбаченому «Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198 та чинним на той час «Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженим Міністерством праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307.

Згідно п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.п. 1 п. 37 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198, п.п. 2 п. 1 глави V «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613 реєстрація безробітного та виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів (зокрема документів, що містять неправдиві відомості).

Разом з тим згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно діючого на час виникнення спірних відносин «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженим Міністерством праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307 (п. 6.14) якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

З прийняттям «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613 попередній Порядок втратив чинність.

Проте згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Як зазначалось вище, позивачу про вищевказані обставини стало відомо після надходження від ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» листа про знаходження позивача на лікарняному та зміну дати його звільнення з підприємства, що стало підставою проведення 28 травня 2015 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».

З вищевикладеного вбачається, що відповідач на час призначення статусу безробітного та допомоги по безробіттю про зазначені обставини, які впливають на умови виплати допомоги по безробіттю позивача не повідомив, тобто не здійснив обовязок передбачений законодавством щодо необхідного повідомлення центру зайнятості про обставини, які впливають на отримання статусу безробітного та умови виплати допомоги по безробіттю.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3, не маючи права на отримання допомоги по безробіттю, умисно надав Центру недостовірні відомості, не інформував позивача про відсутність підстав для отримання коштів в подальшому, що призвело до безпідставного отримання відповідачем допомоги за період з 29 листопада 2015 року по 226 травня 2015 року. Зазначені обставини свідчать про недобросовісність з боку відповідача як набувача коштів.

Розмір безпідставно отриманої допомоги згідно розрахунку становить 3230,08грн., що по суті відповідачем не заперечувалось. Не запреречувався відповідачем у судовому засіданні і факт перерахування зазначених коштів на його адресу.

Ураховуючи те, що на час розгляду справи вказані кошти відповідачем не повернуті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про їх стягнння як безпідставно набутих внаслідок недобросовісності набувача, оскільки вони є підставними та обґрунтованими, доведеними належними доказами.

Разом з тим, суд не приймає посилання відповідача, що відомості зазначені в лікарняному щодо перебування його в трудових відносинах не можуть бути враховані судом, оскільки зазначені листки непрацездатності заповнюються у відповідності до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 N 455, зі слів особи, яка перебувала на лікуванні, та стали підставою в подальшому для зміни дати звільнення позивача з підприємства та отримання ним компенсації за знаходження на лікарняному. Відповідальність за достовірність поданих до центру зайнятості, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного, а відповідно до пункту 6.14 Порядку №307, вищевказані обставини впливають на умови виплати допомоги по безробіттю.

Щодо обставин повідомлення в усному порядку працівника Центру про перебування на лікарняному також не доведені відповідачем належними та длопустмими доказами у розумінні ст.60 ЦПК України.

Твердження відповідача про те, що він з 29 листопада 2014 року по 27 травня 2015 року у трудових відносинах не перебував і не був працевлаштований спростовуються встановленими вище фактами та не позбавляють обовязку щодо повернення безпідставно набутої допомоги.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Оскільки відповідач на підставі ст.5 Закону Укрраїни «Про судовий збір» та положень Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантій їх соціального захисту» як особа, що має статус інваліда війни 3 групи, звільнений від сплати судового збору, судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок Державного бюджету України.

З огляду на викладене, керуючись ст. 4, 10, 60, 88, 212, 215, 360-7 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Артемівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення суми незаконно отриманої допомоги в розмірі 3230,08 грн. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Артемівського міського центру зайнятості суму незаконно отриманої допомоги в розмірі 3230,08 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Артемівського міського центру зайнятості витрати зі сплати судового збору в сумі 1378,00грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська