Справа № 595/656/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Содомори Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення малолітньої дитина на вихованні позивачки.

Згідно рішення Бучацького районного суду від 19 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено частково, шлюб розірвано, в решті позовних вимог відмовлено.

21 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, і просить ухвалити додаткове судове рішення щодо місця проживання малолітньої дитини, а саме вказати, що малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після розірвання шлюбу залишається проживати з матірю ОСОБА_1

Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що судом не вирішена її позовна вимога щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з п. 20 Постанови пленуму Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14 додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

У заяві ОСОБА_1 просить визначити місце проживання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи питання щодо місця проживання дитини під час розгляду справи про розірвання шлюбу позивачкою не ставилося, в позовній вимозі про залишення дитини на вихованні позивачки, судом було відмовлено.

Оскільки підстав для ухвалення судом додаткового рішення немає, заявник відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14 вправі звернутися з новою позовною заявою про визначення місця проживання дитини до суду на загальних підставах.

Таким чином, з огляду на вищенаведене суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для винесення додаткового рішення.

Керуючись ст.220 ЦПК України

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4