Провадження № 6/761/760/2016
У Х В А Л А

Іменем України

25 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маліновської В.М.,

при секретарі Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві подання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко Олексія Степановича про тимчасове обмеження у виїзді за межі України без вилучення паспортного документу боржника (ВП № 49690856) - ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко Олексій Степанович, за погодженням з заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Крайчинським С.С., звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з поданням про тимчасове обмеження у виїзді за межі України без вилучення паспортного документу боржника - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015р. № 201/14097/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» 12 468 769,93 доларів США та 9 374,96 грн. (а.с.1-5).

Своє подання заступник начальника відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮУ обґрунтовує тим, що на виконанні в департаменті знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015 року № 201/14097/14-ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» коштів в розмірі 12 468 769,93 доларів США та 9 374,96 грн. У строк, наданий на самостійне виконання боржником рішення суду не виконано, будь-яких документів від боржника, стосовно виконання рішення, не надходило. Під час виконання рішення державним виконавцем встановлено, що за боржником на території Полтавської області зареєстровані на праві власності земельні ділянки та інше нерухоме майно, так актом опису й арешту майна від 17.02.2016р. описано й арештовано одну із земельних ділянок боржника. Окрім того, державним виконавцем на адресу боржника надіслано виклик щодо явки до державного виконавця для надання пояснень щодо виконання рішення суду. ОСОБА_2 не з'являється на виклики державного виконавця, не надає інформацію щодо причин невиконання рішення суду, інформацію про належне боржнику майно, кошти та доходи, що суперечить вимогам ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Водночас, боржник постійно перетинає державний кордон України: зокрема, у 2013 році боржник 12 раз виїздив за межі України, в 2014 році - 9 разів, в зв'язку з чим для ефективного, своєчасного та законного примусового виконання рішення суду слід тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу боржника до виконання покладених на нього зобов'язань по виконанню рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року в задоволенні подання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. від 01.04.2016р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 - відмовлено (а.с.41-43).

Не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2016р., стягувач - Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернувся з апеляційною скаргою до Апеляційного суду м. Києва (а.с.46-49), який своєю ухвалою від 14.07.2016р. апеляційну скаргу ПАТ «Банк Кредит Дніпро» задовольнив частково, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2016р. скасував з передачею питання на новий розгляд (а.с.74-77).

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі № 761/12552/16-ц, провадження № 6/761/760/2016 визначено ОСОБА_5 (а.с.81), яка своєю ухвалою від 27.07.2016р. прийняла справу до свого провадження та призначила до розгляду у судовому засіданні із викликом сторін на 03.08.2016р. (а.с.82).

В судове засідання заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, про причину неявки суду не повідомив, жодних додаткових документів чи будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, зазначених в поданні, до суду не надав.

Вивчивши матеріали подання, дослідивши додані до нього докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Вимогами ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов'язань. Громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту ухилення боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 17.12.2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 49690856) з примусового виконання виконавчого листа № 201/14097/14-ц, виданого 05.11.2015р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» боргу в сумі 12 468 769, 93 доларів США та 9 374, 96 грн., та встановлено боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 23.12.2015р. включно (а.с.9-10).

Супровідним листом від 17.12.2015р. № 34528-0-33-15/20-1/9 (а.с.8) постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу боржника для виконання (а.с.11), на адресу стягувача - до відома.

В січні 2016 року державним виконавцем на адресу боржника було направлено виклик державного виконавця від 26.01.2016р. № 34528-0-33-15/20-1/9, яким ОСОБА_2 зобов'язано з'явитись до державного виконавця Кузьменка О.С. 09.02.2016р. з 14.00 до 17.00 год. за адресою: м. Київ, вул. Артема, 73, каб. № 519 (5 поверх), для надання пояснень з приводу виконання (невиконання) вказаного виконавчого провадження та надання підтверджуючих документів про сплату заборгованості (а.с.12,13).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 50318278 від 20.12.2015р. вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2 га у Полтавській області, Лохвицькому районі, сільській раді Васильківська з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер: НОМЕР_2); земельна ділянка площею 0,1 га, що розташована за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Журавлина, 19 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер: НОМЕР_3); земельна ділянка площею 0,1 га, що розташована за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, Світлогірська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер: НОМЕР_4); нежитлові приміщення (магазин непродовольчих товарів), що розташований за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вулиця Жовтнева, будинок 22 (реєстраційний номер майна: 20674515) (а.с. 14-19).

Зі змісту вказаного документу також вбачається, що 05.11.2014 року державним реєстратором ОСОБА_6 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2014р. про забезпечення позову у справі № 201/14097/14-ц було накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2, особою, в інтересах якої встановлено обтяження, вказано ПАТ «Банк Кредит Дніпро».

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. від 21.12.2015р. накладено арешт на все майно, що належить боржнику: ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення 12 468 769,93 доларів США та 9 374,96 грн. (а.с.25-26). Копію вказаної постанови направлено на адресу боржника супровідним листом від 21.12.2015р. № 34528-0-33-15/20-1/9 (а.с.24).

17 лютого 2016 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_7 при примусовому виконанні виконавчого листа № 201/14097/14-ц, виданого 05.11.2015р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, складено акт опису й арешту майна, яким описано та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Журавлина, 19 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер: НОМЕР_3) (а.с.22-23).

Разом з тим, доказів того, що боржник - ОСОБА_2 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2015р. ВП № 49690856 за місцезнаходженням, вказаним державним виконавцем, суду не надано, а тому посилання державного виконавця на те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні при перевірці матеріалів справи.

Будь-яких доказів, які б свідчили, що боржник повідомлений про відкриття виконавчого провадження та свідомо ухиляється від виконання зобов'язань за рішенням суду до подання не додано.

З документів, доданих до подання державного виконавця, не вбачається, що державним виконавцем здійснені всі дії на розшук та арешт майна, яке належить боржнику, а також не наведено та не зазначено, що державний виконавець здійснив ряд виконавчих дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Окрім того, через канцелярію суду 25.10.2016р. від представника Боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_8 надійшло клопотання, в якому вона зазначила, що підстав для задоволення подання не має, так як: - державні виконавці безперешкодно описали все майно ОСОБА_2, - за скаргою ОСОБА_2 Верховний Суд України відкрив провадження по перегляду рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2015р.; - подання подано не за підсудністю, відтак у задоволенні подання слід відмовити (а.с.98).

Так, згідно ухвали Верховного Суду України від 15.06.2016р. відкрито провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор-УТР», товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор-Агро», товариства з обмеженою відповідальністю «Едвєйс» про стягнення заборгованості за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор-УТР» про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2015р., ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2015р., ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2016р., та витребувано із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали зазначеної справи (а.с.100-101).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 10 ЦПК України).

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Згідно з ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили саме про ухилення боржника - ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, а саме: не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неповідомлення державного виконавця про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо, державним виконавцем суду не надано.

В своїй ухвалі від 14 липня 2016 року Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2016р., якою було відмовлено в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, зазначив, що висновок суду про недоведеність ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язання по сплаті боргу в розмірі 12 468 769, 93 доларів США та 9 374, 96 грн. є передчасним .

В суді апеляційної інстанції представник стягувача ПАТ «Банк Кредит Дніпро» зазначив, що будучи обізнаним про рішення суду та про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_2 відчужив належне йому майно з метою уникнення звернення стягнення на це майно в рахунок погашення боргу та не приймає ніяких заходів щодо погашення боргу .

Окрім того, суд не з'ясував, що вказане майно відчужено боржником після ухвалення судового рішення про стягнення з нього заборгованості та під час виконання цього судового рішення, не взяв до уваги, що протягом тривалого часу боржник не здійснив жодного платежу, й що саме такі дії можуть свідчити про умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язання.

Проте, після повернення справи з Апеляційного суду м. Києва до Шевченківського районного суду м. Києва на новий розгляд, ані стягувач - ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ані державний виконавець не надали суду доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_2, будучи обізнаним про рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2015р. у справі № 201/14097/14-ц та про відкриття виконавчого провадження, після ухвалення відповідного рішення та під час виконання цього рішення, відчужив належне йому майно з метою уникнення звернення стягнення на це майно в рахунок погашення боргу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко Олексія Степановича про тимчасове обмеження у виїзді за межі України без вилучення паспортного документу боржника (ВП № 49690856) - ОСОБА_2, не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази саме ухилення боржника від виконання зобов'язань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 377-1, 209, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко Олексія Степановича про тимчасове обмеження у виїзді за межі України без вилучення паспортного документу боржника (ВП № 49690856) - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: