Провадження №2/200/1975/16
Р І Ш Е Н Н Я

И М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 березня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Днепропетровска в складі: головуючого, судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтуванні позовних вимог послався на те, що вона з 19.02.2013 року працювала на ПрАТ «ОСОБА_2 Інк.», що підтверджується наказом №183-к від 18.02.2013 року.

Наказом №656-к від 26.06.2015 року, позивачка була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України з 06.07.2015 року.

В день звільнення позивсчу видали трудову книжку та ознайомлено з наказом про звільнення, проте остаточний розрахунок і виплату заробітної плати не було проведено.

З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 6 115,42 грн. та середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки, починаючи з 06.07.2015 року по день фактичного розрахунку дати постановлення рішення суду, виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 122,56 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та проти розгляду позову в заочному порядку не заперечувала.

Представник ПрАТ «ОСОБА_2 Інк.» в судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, у звязку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дйшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач з 19.02.2013 року працювала на ПрАТ «ОСОБА_2 Інк.», що підтверджується наказом №183-к від 18.02.2013 року.

Наказом №656-к від 26.06.2015 року, позивач була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України з 06.07.2015 року.

Проте, в порушення вимог законодавства про працю, відповідачем не було виплачено позивачу заробітну плату за травень та червень 2015 року в розмірі 6 115 грн. 42 коп., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено трудові права позивача у вигляді невиплати заробітної плати на день звільнення в розмірі 6 115 грн. 42 коп., тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заробітну плату в розмірі 6 115 грн. 42 коп. за період травня та червня 2015 року.

Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.20 своєї постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Судом встановлено, що розрахункові суми позивачем в день звільнення не отримані, а тому у відповідності до ч.1ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку по день винесення рішення, тобто з 06.07.2015 року по 25.03.2016 року в розмірі 9 017,35 грн., виходячи з середньоденної заробітної плати 34,29 грн. та середньомісячної заробітної плати в розмірі 1045,73 грн., розрахованої відповідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Таким чином, слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 6 115,42 грн. та середній заробіток за період з 06.07.2015 року по 25.03.2016 року в розмірі 9 017,35 грн., а всього 15 132,77 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 57,60, 88, 212, 214, 215, 222, 224-226, 367 ЦПК України, 526 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі в сумі 6 115,42 грн., середній заробіток за період з 06.07.2015 року по 25.03.2016 року в розмірі 9 017,35 грн., а всього - 15 132,77 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» () на користь держави судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: Т.Ю. Єлісєєва