Справа № 2-10/11
Номер провадження № 4-с/315/10/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Романько О.О.,

за участю секретаря - Притули Я.В.

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Гуляйполе скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області,-

ВСТАНОВИВ:

02.02.2016 року до суду звернувся ОСОБА_1 зі скаргою за фактом протиправних дій державного виконавця щодо складення акту опису й арешту майна від 18.01.2016 року.

Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 06.04.2016 року скаргу ОСОБА_1 за фактом протиправних дій державного виконавця задоволено частково, визнано акт опису та арешту майна від 18.01.2016 року, складений старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 49227851, незаконним та його скасувано.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26.05.2016 року, ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 06.04.2016 р. скасовано та передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями скарга ОСОБА_1 за фактом протиправних дій державного виконавця передана на розгляд судді О.О. Романько.

У скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області перебуває зведене виконавче провадження від 07.10.2015 року за виконавчим листом №2-10/11, виданого 09.06.2011 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області, про стягнення з нього на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу за кредитним договором в сумі 1114060,54 грн.. 20.012016 року стало відомо з листа відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, що 18.01.2016 року складено опис та накладено арешт на заборону відчуження будівель за адресою: Запорізька область м. Гуляйполе вул. Леніна 86-86 «А», які знаходяться в іпотеці, вважає, що державним виконавцем всупереч вимогам ст. 19 Конституції України порушено вимоги ч.8 ст.54, ст.39 Закону України «Про іпотеку», так як рішенням суду не було звернуто стягнення на предмет іпотеки, посилався на п. 23 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», посилається на п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки за споживчими кредитами в іноземні валюті за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, так як житловий будинок № 86 «А», розташований за адресою: Запорізька область м. Гуляйполе вул. Леніна, перебуває в іпотеці і використовується як місце постійного проживання інших осіб, в тому числі і неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прохає визнати протиправними дії старшого державного виконавця Латниченко О.І. та скасувати акт опису та арешту майна від 18.01.2016 року за адресою: Запорізька область м. Гуляйполе вул. Леніна 86-86 «А».

В судове засідання представник стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», будучи належним чином повідомленим, не з'явився, заяв та клопотань не надав.

Представник заявника ОСОБА_4 подав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність та відсутності ОСОБА_1, скаргу підтримав.

В судове засідання старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 не зявилася, надала суду письмові заперечення, в яких вказала, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області перебуває зведене виконавче провадження № 49227851 від 07.10.2015 року, до складу якого входить виконавчий лист за № 808/5688/14 виданий 29.07.2015 року Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Пологівської ОДПІ податкового боргу в сумі 16742 грн.;виконавчий лист №2-10/11, виданий від 08.07.2011 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк Фінанси та кредит боргу за кредитним договором в сумі 1 114 050,54 грн..

Так, 08.09.2015 року Гуляйпільське відділення Пологівської ОДПІ на адресу відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції надіслав виконавчий лист із заявою про відкриття виконавчого провадження стосовно ОСОБА_1 про стягнення з останнього податкового боргу в сумі 16 742 грн..

Також, 06.10.2015 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на адресу відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції повторно надіслав виконавчий лист із заявою про відкриття виконавчого провадження стосовно ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором.

09.09.2015 року державним виконавцем ВДВС Гуляйпільського РУЮ Запорізької області, ОСОБА_5 на підставі ст. 19, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 808/5688/14 виданого 29.07.2015 року Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Пологівської ОДПІ податкового боргу в сумі 16 742 грн..

07.10.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Гуляйпільського РУЮ Запорізької області, ОСОБА_5 на підставі ст. 19, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-10/11 від 09.06.2011 року виданого Гуляйпільським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором у сумі 1 114 060,54 грн., де було надано строк боржнику для самостійного виконання рішення суду.

На підставі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадженні, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносять постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься постанова. Відповідно до ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження боржником ОСОБА_1 самостійно рішення суду, протягом наданого державним виконавцем строку не виконано, після чого розпочато примусове виконання рішення суду, та були направлені запити до відповідних реєстрів права власності, щодо наявності або відсутності у боржника рухомого чи нерухомого майна. Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Також передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, в першу чергу необхідно звернути стягнення на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках боржника у банках та інших валютних установах, на рахунки цінних паперах у депозитних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Згідно витягу з реєстру речових прав за боржником зареєстроване право власності на обєкт нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, буд. 86 та 86 з літ. А, іпотекодержателем якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит», який є стягувачем у даному виконавчому провадженні. 17.11.2015 р. на адресу ВДВС Гуляйпільського РУЮ Запорізької області надійшла заява стягувача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» разом з копіями правовстановлюючих документів, договору іпотеки та технічною документацією, про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а саме: стягувач та іпотекодержатель просить звернути стягнення на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Леніна, буд. 86, та буд. 86 літ А, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Старшим державним виконавцем ВДВС Гуляйпільського РУЮ Запорізької області, було розпочато примусове виконання виконавчого провадження. 18.01.2016 р. було складено акт опису й арешту майна боржника, а саме було проведено опис та арешт нерухомого майна боржника, яке знаходиться за адресою: Запорізька обл.., м. Гуляйполе, вул. Леніна, буд. 86 та буд. 86 літ. А. Згідно зі ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчим документом для задоволення вимог стягувача- заставодержателя. Реалізація заставного майна здійснюється в порядку цим законом тобто на загальних умовах, якщо заставо держатель чи іпотеко держатель є стягувачами у виконавчому провадженні. Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження » визначено особливості звернення стягнення на заставне майно. Зокрема, згідно з частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Отже, за змістом указаної норми підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без наявності відповідного рішення, в межах процедури стягнення коштів з іпотеко держателя на користь іпотеко держателя. Прохає в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця відмовити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Вирішуючи питання порушене у скарзі та враховуючи обставини справи суд вважає зазначити таке.

Згідно з ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси.

Отже, суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України і передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень. За правилами ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право оскаржити до суду рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.1 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» вказано наступне.

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» рішення судів різних юрисдикцій (адміністративної, господарської, цивільної, кримінальної) можуть бути зведені в одне виконавче провадження за постановою державного виконавця.

З урахуванням зазначених положень цивільного та господарського процесуальних законів розгляд спорів щодо рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень судів різних юрисдикцій у зведених виконавчих провадженнях належить до юрисдикції адміністративних судів лише в разі розгляду спорів щодо дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, які провадяться державним виконавцем з метою виконання зведеного виконавчого провадження. Це, зокрема: винесення постанов про об'єднання у зведене виконавче провадження; приєднання до зведеного виконавчого провадження; розподіл грошових коштів між стягувачами різних черг; заміну сторони виконавчого провадження; арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; арешт коштів боржника; накладення штрафу; призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні; залучення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні; стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; звільнення майна з-під арешту; утворення виконавчої групи; розшук майна боржника; стягнення з боржника витрат на розшук; результати перевірки зведеного виконавчого провадження. Крім того, складання актів, зокрема, опису й арешту майна боржника, переоцінки непроданого майна, проведення прилюдних торгів, витрат на проведення виконавчих дій, розподілу грошових коштів між стягувачами різних черг та інших.

Розгляд спорів щодо рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження, але оскаржується рішення, дія чи бездіяльність, що стосується лише конкретного виконавчого провадження, належить до компетенції суду, яким ухвалено рішення, що перебуває на виконанні, якщо не встановлено іншого, виключного порядку їх оскарження, та з урахуванням роз'яснень, даних у пункті 2 цієї Постанови.

У такому ж порядку визначається судова юрисдикція справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби у зведених виконавчих провадженнях щодо виконання рішень судів різних юрисдикцій і в разі відсутності у цьому зведеному провадженні виконавчого провадження щодо виконання рішення адміністративного суду.

Як встановлено в судовому засіданні в розглядуваному випадку дії та бездіяльність державного виконавця оскаржені саме в рамках зведеного виконавчого провадження. При цьому, зясовано, що, до складу зведеного виконавчого провадження № 49227851 від 07.10.2015 року входить виконавчий лист за № 808/5688/14 виданий 29.07.2015 року Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Пологівської ОДПІ податкового боргу в сумі 16742 грн. тавиконавчий лист №2-10/11, виданий від 08.07.2011 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк Фінанси та кредит боргу за кредитним договором в сумі 1 114 050,54 грн..

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" згідно із статтею 33 Закону «Про виконавче провадження» кілька відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів лише з одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження. Скарги стосовно рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) із метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження щодо виконання судових рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Оскільки вимоги заявника стосується оскарження дій державного виконавця при виконанні судових рішень у складі зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження щодо виконання судових рішень, одна з яких було постановлено судом адміністративної юрисдикції, тому дана скарга підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства,

Зважаючи на викладене, вказана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, тому провадження у зазначеній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч.1 ст. 205, ст. 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з моменту проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні при проголошенні ухвали, через п'ять днів з моменту отримання копії ухвали, шляхом подачі апеляційної скарги через Гуляйпільський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_6