У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про визнання недійсним пункту договору купівлі-продажу майнових прав,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» (далі - ПрАТ «Енергополь-Україна») про визнання недійсним пункту договору купівлі-продажу майнових прав, обґрунтовуючи вимоги тим, що 11 січня 2012 року між нею та ПрАТ «Енергополь-Україна» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 174/044. Згідно п. 5.1 договору сторони погодили, що на дату укладення даного договору вартість майнових прав у частині, що стосується 1 квадратного метру квартири, становить 13 281 грн 59 коп., в тому числі ПДВ 20 % - 2 213 грн 60 коп., при цьому загальна вартість майнових прав за даним договором щодо квартири, площа якої становить 50,03 кв. м дорівнює 664 477 грн 93 коп. в т.ч. ПДВ 20 % - 110 746 грн 32 коп. Згідно п. 5.2 договору встановлено загальну вартість майнових прав та строки сплати. Строк встановлено згідно графіку, починаючи з 28 грудня 2011 року. Строк останнього платежу зазначено 28 червня 2016 року. Підтвердженням того, що остаточна вартість майнових прав зазначена у п. п. 5.1, 5.2 договору є п. п. 7.4 , 7.5 цього договору де вказана відповідальність покупця за порушення порядку сплати загальної вартості майнових прав. Саме у цих пунктах договору сторони посилаються та підтверджують, що саме у п. п. 5.1-5.2 зазначена вартість майнових прав. На протязі дії цього договору позивач вказує, що з її боку обов'язки не порушувалися. Крім того, нею достроково було сплачено вартість майнових прав. Остаточний розрахунок, згідно суми, вказаної у п. 5.1 договору зроблено 02 листопада 2015 року, що підтверджується актом звірки розрахунків станом на 22 жовтня 2015 року та актом звірки розрахунків станом на 02 листопада 2015 року з урахуванням остаточного платежу. Незважаючи на повний розрахунок відповідач по справі вимагає додаткової сплати посилаючись на п. 5.3 договору та відмовляється надати довідку про оплату в повному обсязі вартості майнових прав, як це прописано в п. 5.4 договору. Згідно п. 5.3 договору у випадку зниження офіційного курсу до гривні до долара США, встановленого Національним Банком України на день оплати більше, ніж на 3 % щодо офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним Банком України на дату підписання даного договору, належний до оплати платіж на дату сплати, і відповідно загальна вартість несплачених майнових прав, підлягає перерахунку і визначається покупцем самостійно, без додаткового узгодження з компанією або будь-якими третіми особами за формулою. Позивач вважає, що п. 5.3 договору не відповідає вимогам діючого законодавства України та порушує її права. Грошові зобов'язання, прописані у п. 5.1 договору не визначені в іноземній валюті. На підставі цього обов'язковими для сторін можуть бути тільки ті істотні умови, які не суперечать закону, тобто за якими досягнуто згоди на момент підписання, а для ціни це повинно бути її точне значення. В п. 9.6 договору передбачено порядок коригування умов, в тому числі і коригування ціни, а саме будь-які зміни та/або доповнення у даний договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковим договором до даного договору. Будь які зміни та/або доповнення до цього договору набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідного додаткового договору до цього договору, який укладається в письмовій формі за підписами уповноважених представників сторін зі скріпленням печатками сторін та нотаріального посвідчення. Ніяких додаткових договорів до укладеного договору купівлі-продажу майнових прав № 174/044 між нею та відповідачем по справі не складалося. Ціна узгоджена та прописана у п. п. 5.1-5.2 не корегувалася належним чином. Посилаючись на вказане, позивач просить суд визнати п. 5.3 договору купівлі-продажу майнових прав від 11 січня 2012 року № 174/044 укладений між нею та ПрАТ «Енергополь-Україна» недійсним та зобов'язати останнього надати їй довідку про оплату в повному обсязі вартості майнових прав.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують.

Так, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що відсутні підстави для визнання п. 5.3 договору купівлі-продажу майнових прав, оскільки договір може передбачати еквівалент в іноземній валюті, а сплата за цим договором відбувається у гривні.

Також судами зроблено правильний висновок про те, що спірний пункт договору не суперечить вимогам закону.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанціїне дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про визнання недійсним пункту договору купівлі-продажу майнових прав, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова