Справа №482/481/16-ц 11.07.2016 11.07.2016 11.07.2016
Провадження №22-ц/784/1495/16
Справа номер 482/481/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/1495/16 Головуючий у 1-й інстанції Гажа О.П.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

без участі сторін, належно повідомлених про час і місце слухання справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області

від 10 травня 2016 року

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк або ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року Банк пред'явив до суду зазначений позов, який обґрунтував наступним.

11 квітня 2013 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого Банк надав відповідачу строком на час дії платіжної карти кредит у сумі 1500 грн. з оплатою 30% річних.

У випадку невиконання умов договору відповідач зобовязався сплатити Банку пеню та штраф.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 31 січня 2016 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 15 117 грн.92 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 1534 грн.62 коп., заборгованості за відсотками у сумі 9587 грн.21 коп., заборгованості по пені у сумі 2800 грн., а також штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 696 грн.09 коп. (процентна складова).

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо своєчасного погашення кредиту, то позивач просив стягнути з нього кредитну заборгованість і судові витрати.

Заочним рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2016 року позовну заяву Банку задоволено частково. З ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 5081 грн.18 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1534 грн.62 коп., заборгованості за відсотками в сумі 1350 грн.47 коп., заборгованості по пені у сумі 1000 грн., а також штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 696 грн.09 коп. (процентна складова).

Крім того, з відповідача на користь Банку стягнуто 1378 грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині стягнення процентів та пені, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в цій частині у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, районний суд виходив з того, що сума заборгованості за відсотками не відповідає умовам кредитного договору, а по пені зазначена частково за межами позовної давності.

Між тим, з такими висновками суду не можна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.1048 ЦК України проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В разі порушення зобовязання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 3 статті 267 ЦК України регламентує, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2013 року між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідач отримав кредит на платіжну карту у розмірі 1500 грн. зі сплатою 30% на рік за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. При порушенні строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому договором, позичальник зобовязався сплатити Банку штраф та пеню.

Станом на 31 січня 2016 року за розрахунком Банку відповідач має перед ним заборгованість за кредитним договором у сумі 15 117 грн.92 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 1534 грн.62 коп., заборгованості за відсотками у сумі 9587 грн.21 коп., заборгованості по пені у сумі 2800 грн., а також штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 696 грн.09 коп. (процентна складова).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду щодо часткового задоволення вимог Банку про стягнення на його користь процентів та пені не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

При стягнення заборгованості за відсотками суд не врахував зміну процентної ставки в бік її збільшення, що було передбачено умовами кредитного договору, а при стягненні пені вимоги ч.3 ст.267 ЦК України.

Оскільки жодна з сторін не заявляла про застосування позовної давності, то суд не мав права її застосовувати.

За такого, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором по відсотках та пені підлягає зміні.

А саме, з відповідача на користь позивача станом на 31 січня 2016 року підлягає стягненню заборгованість за відсотками у сумі 9587 грн.21 коп. та пеня у сумі 2800 грн.

Судове рішення в частині вирішення інших позовних вимог не оскаржене, тому колегія суддів законність та обґрунтованість його в цій частині не перевіряє.

Так як рішення районного суду змінено, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за розгляд справи в суді апеляційної інстанції судовий збір у сумі 1515 грн.80 коп.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором по відсотках та пені змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» станом на 31 січня 2016 року заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2013 року по відсотках у сумі 9587 грн.21 коп. та пеню у сумі 2800 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1515 грн.80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: