Справа № 468/449/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.07.2016 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., при секретарі Шевчук Н.П., розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява про стягнення заборгованості по договору займу. На підтвердження позовних вимог позивач пояснив, що 23.10.2014р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» було укладено договір фінансового лізингу №01/14-00390 предметом якого є трактор МТЗ 80.1.26 вартістю 180 000 грн. Позивачем було внесено задаток в сумі 113 400, 00грн. 10.07.2015 року позивачем було здійснено останній платіж в розмірі 5400грн. 23.10.2014р. він направив лист до відповідача та в односторонньому порядку відмовився від договору лізингу у звязку із невиконанням обовязку щодо поставки предмету лізингу строк 120 робочих днів та просив повернути кошти в розмірі 113 400 грн. Представником товариства було отримано вказаний лист,проте відповіді не надано.

12.04.2015р. між ним та ОСОБА_2 було укладено договір поруки та поручилась субсидіарно за виконання зобовязань товариства щодо купівлі та постави предмету лізингу за договором фінансового лізингу №01/14-00390 від 23.10.2014р. зокрема у розмірі 100 грн. понад усі кошти.

Позивач до суду не зявився, до суду надійшла заява про підтримання позову, та просив слухати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2М, до суду не зявилася, про час дату та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. Заяв про відкладення розгляд у справи до суду не надходило.

Представник відповідача до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» до суду не зявився, про час дату та місце розгляду справи було повідомлено вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. Заяв про відкладення розгляд у справи до суду не надходило.

Таким чином, суд, врахувавши заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

На даний строк передачі предмета лізингу за спірним Договором лізингу прострочений, час прострочення складає більше передбаченого ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» строку (90 робочих днів за договором + 30 календарних днів за законом), а іншого укладеним між сторонами договором визначено не було.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та представником ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» ОСОБА_3 було укладено договір фінансового лізингу № 01/14-00390, предметом якого є трактор МТЗ 80.1.26 вартістю 180 000 грн.

Позивачем на виконання умов договору було сплачено завдаток, що становить 50% вартості предмета лізингу, здійснено оплату по договору та оформлення договору 10% вартості предмета лізингу та 3 % Комісії за передачу предмета лізингу, що становить в цілому 113 400 гривень відповідно до копії квитанцій про оплату, яка міститься в матеріалах справи.

В свою чергу, відповідно до пункту 1.3 Договору лізингодавець взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 1.7 Договору предмет договору передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 90 (дев'яноста) робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця завдатку (50% вартості предмета лізингу), оплати по договору та оформлення даного договору (10% від вартості предмета лізингу) та комісії за передачу предмета лізингу (3% від вартості предмета лізингу).

Проте, предмет лізингу позивачу відповідач не передав, чим порушив умови договору.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі, якщо прострочення передачі предмета лізингустановить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Позивач направив лист до відповідача, у якому в односторонньому порядку відмовився від договору фінансового лізингу у зв'язку з невиконанням останнім обов'язку щодо поставки предмета лізингу та просив повернути йому сплачені кошти в розмірі 113400 грн. та представник товариства отримав вказаний лист 18 лютого 2016року.

Встановлено, що відповідачем порушені умови договору, оскільки строк передачі предмета лізингу вказаний у Договорі лізингу прострочений, час прострочення складає більше передбаченого статтею 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» строку (90 робочих днів за договором + 30 календарних днів за законом), а іншого укладеним між сторонами договором визначено не було.

Таким чином, з аналізу наведених фактів вбачається, що право позивача як лізингоодержувача було порушено, у зв'язку з чим його вимоги щодо повернення сплачених ним коштів на виконання договору фінансового лізингу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦКУ договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з того, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань за договором фінансового лізингу № 00312 від 26.01.2015 року в частині прострочення передачі предмета лізингу, доказів на спростування вимог позивача не надав, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність правових підстав для розірвання вказаного договору та стягнення коштів, а також згідно зі ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача сума сплаченого судового збору у розмірі 1134,00 грн.

Керуючись ст. ст. 16, 93, 244, 526, 611, 651 ЦК України, Законом України «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 3-4, 10-11, 27, 57-61, 88, 169,209, 212-215, 218, 224, 228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Розірвати договір фінансового лізингу № 01/14-00390 від 23 жовтня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 113 400 (сто тринадцять тисяч чотириста) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1134 (одну тисячу стотридцять чотири) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: