07.11.2016 227/3696/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Заварзіній Я.С.

за участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 17.11.2008 року за рішенням суду. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно з рішенням суду від 05.06.2015 року відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини до досягнення ним повноліття у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу, але не менш 30 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно. Позивач зазначає, що прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років наразі становить 1531 грн., тож 30 % від нього становить 459,30 грн. З вересня 2015 р. і по червень 2016 р. відповідач стояв на обліку у Центрі зайнятості м. Добропілля, отримував мінімальну допомогу по безробіттю у розмірі 544 грн., із якої позивач отримувала в якості аліментів в середньому 95 грн. щомісячно. З особистих джерел позивачу відомо, що відповідач займався підробітком, але не виявляв бажання допомагати своїй дитині ні коштами, ні у форматі натуральної допомоги, не цікавиться життям дитини, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися із сином, не відвідує його дома чи в навчальному закладі. В січні 2016 р. син тяжко захворів, загострилась його тяжка хвороба, через яку він перебуває на Д/обліку з 2011 р. З 26 січня 2016 р. по 01 лютого 2016 р. позивач з сином перебувала на амбулаторному лікуванні, але це не принесло ніяких результатів. Позивач вирішила повідомити про ситуацію, що склалася відповідача, але він не виявив ніякого бажання допомогти, мотивуючи це своєю неспроможністю. З 17 лютого 2016 р. позивач взяла лікарняну відпустку по догляду за дитиною, яка тривала до 01 березня 2016 р. На той час дитина отримувала активне лікування антибіотиками, через інєкції, відвідував ФІЗ-кабінет, відвідував процедури в ЛОР-кабінеті з промивання мигдалин. В загалом за цей час позивач витратила тільки на ліки 1718,95 грн., але покращення не сталося. Навпаки, пішло ускладнення на суглоби та серцево-судинну систему. Лікарняну відпустку позивач вимушена була перервати та повернутися на роботу, оскільки за діючим законодавством не мала права перебувати на ній більше зазначеного терміну. Одразу після цього дитину направили у дитяче відділення інтенсивного лікування при Добропільській ЦРЛ, в якій дитина знаходилась на лікуванні з 01 березня 2016 р. по 17 березня 2016 р., зі скаргами на біль в суглобах, підвищену температуру, субфебрилітет. На час лікування були зроблені лабораторні аналізи в ТОВ «Брайт і Ко» від 29.03.2016 р., рентгеноскопія від 07.03.2016 р., прийом із оглядом в ТОВ «Медсервіс» від 18.03.2016 р., що потягло за собою певні витрати, а саме: 860 грн., 300 грн., 60 грн. відповідно крім того, перебуваючи на лікуванні безпосередньо у відділенні, позивач витратила на ліки 1015,00 грн. Однак стан дитини не поліпшився, навпаки, в лакунах мигдалин зявилися сіркові пробки. Хлопчик був виписаний із діагнозом: хронічний тонзиліт, тонзилогенна інтоксикація та був направлений на подальше обстеження, повязане з актуальністю проведення тозилоктомії. 29.03.2016 р. дитині було зроблено УЗД нирок та сечового міхура, на що було витрачено 255,25 грн., а також було почато нове лікування, що потягло на себе витрати у розмірі 672,80 грн. Майже весь квітень дитина лікувалась вдома. Після чого позивач з дитиною були направлені до Центра слухової реабілітації «Oticon» з метою обстеження мигдалин, що потягло на себе транспортні витрати у розмірі 187,88 грн. Після закінчення лікування дитина була направлена на консультацію з приводу актуальності операції по видаленню мигдалин в м. Димитров до лікаря-спеціаліста в ЛОР-відділення, на що було витрачено 285,55 грн. Витрати, повязані з лікуванням цілком лягли на плечі позивача, та виявилися не помірними, зважаючи на те, що заробітну плату вона отримує із затримкою та не в повному обсязі, окрім того винаймає квартиру, за яку треба сплачувати оренду, оскільки свого житла з сином не має. Наразі відповідач має заборгованість по аліментам на дитину у розмірі приблизно 4 500,00 грн. На день подання позову фактично безпосередньо на лікування дитини складають 7 074,38 грн. 04 липня 2016 року Добропільським ЦПСД амбулаторією № 2 лікарем ОСОБА_4 була видана довідка на імя ОСОБА_3 з приводу необхідності санітарно-курортного лікування.Позивач зазначає, що придбала в зв"язку із цим путівку на базу відпочинку «Хвиля» 11.07.2016 р. на 12 днів на двох осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Ця путівка обійшлася позивачу у 3 000,00 грн. Позивач просить стягнути на її користь з відповідача половину понесених витрат на лікування та оздоровлення дитини, що складає 5337грн.19 копійок, витрати зі сплати судового збору та послуги адвоката.

25 жовтня 2016 року до суду надійшла заява про уточнення (доповнення) до цивільного позову у справі за позовом ОСОБА_1 про додаткові витрати на дитину, в якій позивачка зазначає, що сума витрат за період з 17 лютого 2016 р. по 01 березня 2016 р. були пораховані двічі і після повторного прорахунку витрат в зазначений період було виявлено, що вони складають не 1 718,95 грн., а 1 721,95 грн и таким чином позивачем витрачено на лікування дитини: 5 358,43 грн., на оздоровлення 3 000,00 грн., на юридичні послуги 600,00 грн. В загалом, на момент подачі позивачем первісної позовної заяви додаткові витрати на дитину складають: 8 958,43 грн., які повинні порівно розділити між собою батько та мати дитини. Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 4 479,20 грн., що становить рівно половину від зазначених витрат безпосередньо на лікування та оздоровлення дитини, а також витрат, повязаних з розглядом справи.

04.11.2016 року до канцелярії суду надійшли доповнення до позовної заяви, відповідно до яких було доповнено позовні вимоги з приводу сплати половини витрат на юридичні послуги статтями ЦПК України, а саме ст.ст. 84, 88 (а.с.96-97).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково: погоджується сплатити половину витрат, пов"язаних з лікуванням дитини та вважає, що має сплатити половину від вартості путівки на санаторно-курортне лікування сина, судовий збір вважає, що необхідно розподілити порівну між сторонами та не погоджується зі стягненням з нього витрат на адвоката.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 296 від 17.11.2008 року (а.с.14). Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО № 038013, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Добропілля Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області 06.01.2006 р., актовий запис № 3 від 06.01.2006 р. (а.с. 13).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05.06.2015 року було зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 серпня 2007 року, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/4 частини видів його прибутку, починаючи з 27 липня 2007 року і до повноліття дитини, але цей розмір не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-16).

Відповідно до виконавчого листа, виданого 20.07.2015 р. Добропільським міськрайонний судом Донецької області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішенням суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї № 689 від 18.04.2016 р., виданої виконкомом Добропільської міської ради ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 18).

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р. передбачено, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору, тому суд приходить до висновку, що відповідач як батько зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину ОСОБА_3, а саме у витратах на придбання медичних препаратів на лікування дитини, призначених лікарем, оскільки вони викликані особливими обставинами, а саме хворобою хлопчика, про що свідчать вищевказані документи з медичного закладу.

Як зазначено в виписці з історії хвороби діагноз ОСОБА_3, 08.12.2005р.н., - хронічний тонзиліт, тонзилогенна інтоксикація, дитина часто хворіє ГРВІ з ускладненням на верхні дихальні шляхи та було рекомендована консультація отоларинголога (а.с. 22).

Судом встановлено, що позивачем на лікування та обстеження дитини за час її хвороби було витрачено 5358грн.43 копійки, що підтверджується оригіналами чеків, які долучені до матералів справи ( а.с.52-76). Таким чином, сумма витрат на лікування та обстеження дитини, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2679 грн.21 коп.( 5358грн.43 коп/ 2= 2679грн.21 коп.)

В частині позовних вимог, що стосується стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат по сплаті вартості путівки на санаторно-курортне лікування дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

В судовому засіданні встановлено, що позивачем було придбано путівку на базу відпочінку " Волна" на період з 11.07.2016 р. по 22.07.2016 р. на двох осіб, за що позивачем було сплачено часткову вартість путівки в сумі 3 000,00 грн. (а.с. 28). Із матеріалів справи не вбачається, що дитина ОСОБА_3 потребував супроводу чи стороннього догляду під час проходження санаторно-курортного лікування і тому з врахуванням того, що путівка була придбана на двох осіб (позивача ОСОБА_1 та дитину ОСОБА_3Д.) враховуючи принцип розумності та справедливості та обов"язок обох батьків нести витрати з утримання дитини суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути половину вартості від суми, сплаченої за перебування однієї особи по зазначеній путівці( 3000/ 2 особи= 1500 гривень, 1500грн/ 2 = 750грн.- витрати з оплати путівки дитини для одного з батьків), тобто 750 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача понесені позивачем додаткові витрати на дитину в сумі 2679грн.21 коп.+750грн. = 3429 грн.21 коп.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

До судових витрат відповідно до ст.79 ЦПК України відносяться витрати на правову допомогу та судовий збір. Позивачем на підтвердження понесених витрат на складання позовної заяви надано копію договору на надання юридичних послуг та квитанцію на суму 600 грн.(а.с.29-37). Таким чином, відповідно до розміру задоволених вимог сума витрат на правову допомогу, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача складає 459грн.35 коп. З врахуванням норми ст.88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 421,99 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.185СК України, ст.ст.10,60,79,88 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, компенсацію понесених додаткових витрат, повязаних з лікуванням та оздоровленням дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 3429,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 судовий збір у розмірі 421,99 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 459,35 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.Корнєєва