Справа № 643/2213/16-ц
Провадження № 2/643/2676/16
27.10.2016 р. м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Харченко А.М.
при секретарях - Воловод К.А., Горборуковій М.О.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
Ухвалою суду від 20.07.2016 р. до участі у справі в якості третьої особи залучена ОСОБА_3
В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Крім того, зазначила, що автомобіль «KIA CERATO», державний номерний знак НОМЕР_2, належить на праві власності її матері ОСОБА_3, але на час дорожньо-транспортної пригоди, позивач керувала зазначеним автомобілем. На цей час позивач відремонтувала автомобіль, але документи на підтвердження її витрати відсутні.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача у повному обсязі. Також зазначила, що автомобіль «KIA» належить їй на праві власності, але її дочка ОСОБА_1 ним користується.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» в судове засідання на неодноразові виклики не зявилися, причини не повідомили, зі згоди позивача та третьої особи суд розглянув справу в заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що 14 серпня 2015 року о 21.00 год. ОСОБА_2 в м. Харкові на Окружній дорозі, керуючи автомобілем «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1, повертаючи на перехресті з вул. Салтівське шосе, не надав перевагу в русі автомобілю «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача, який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого здійснив зіткнення з даним автомобілем. Внаслідок дій ОСОБА_2 автомобілю позивача заподіяні технічні ушкодження.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1, 16.6 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 15.01.2016 року (а.с.34).
Зазначена постанова ніким не оскаржена та набрала законної сили.
Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.
Частиною другою ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Витрати позивача на проведення експертного автотоварознавчого дослідження становлять 1107 грн., що підтверджується чеком від 10.09.2015 року (а.с. 26).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ОСОБА_4 акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна», що підтверджується полісом цивільно-правової відповідальності № АІ/0639527. Розмір франшизи становить 510 грн. (а.с. 60).
Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача суму франшизи у розмірі 510 грн. та витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження 1107 грн.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Оскільки, позивач ОСОБА_1 перенесла моральні страждання, викликані подією дорожньо-транспортної пригоди, в результаті чого змінився її образ життя: позивачка втратила можливість користуватися належним їй автомобілем, вимушена відвідувати державні установи, перенесла стрес, зверталася до лікарів, в звязку з забоєм мяких тканин лобної області зліва та грудної клітини, суд задовольняє позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє за його недоведеністю.
17.08.2015 року ОСОБА_1 зверталася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» з заявою про виплату страхової суми в звязку із спричиненням матеріальної шкоди ОСОБА_2 (а.с.39-40).
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
З урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.
Виходячи з встановлених судом обставин, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» була своєчасно повідомлена про страховий випадок та мала можливість провести всі необхідні дії для встановлення його обставин та визначення, чи є ця подія страховим випадком.
Відповідачем ОСОБА_6 «СК «Україна» не надано будь-яких заперечень проти даної суми матеріальної шкоди.
Відповідно вимог ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).
Таким чином, виходячи з вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, відповідач - ПрАТ «Страхова компанія «Україна» - зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору по 551 грн. 20 коп. з кожного.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, суд відмовляє за їх безпідставністю та недоведеністю.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 625, 992, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 510 (пятсот десять) грн., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1107 (одна тисяча сто сім) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн.
Стягнути з ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору по 551 (пятсот пятдесят одній) грн. 20 коп. з кожного.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Харченко А.М.