АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22 -ц/790/993/16 Головуючий 1 - інстанції - Єрмоленко В.Б.
Справа № 639/2141/15-ц Доповідач -Зазулинська Т.П.
Категорія - відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів КРУГОВОЇ С.С.,

МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря Прологаєвої А.Д. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 07 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду міста Харкова з указаним позовом , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 36249,26грн. на відшкодування майнової шкоди , з ОСОБА_4 , крім того, вартість автотоварознавчого дослідження- 650,00 грн. 51, 98 грн.- витрат на телеграми;, витрати на лікування позивача - 500,00 грн., моральну шкоду в сумі 12000,00 грн., витрати на правові послуги-10000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилавсна те, що 13 лютого 2015 року, з вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем «Мercedes-Benz», 1995 р. випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та рухався по вул.Жовтневої революції в місті Харкові, в районі перехрестя з вул. 1-ої Кінної армії, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем « Hyunday Elantra», 2008 р. випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_3 Цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована СТдв «Гарантія» строком з 30.04.2014 року по 29.04.2015 р., яке з часу звернення позивача із відповідною заявою 07.02.2014 р. страхове відшкодування не здійснило.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 07 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Стягнуто на його користь зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- 36249 ( тридцять шість тияч двісті сорок дев'ять) грн. 26 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди- 2000 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження-650 грн., направлення телеграм-82 грн. 80 коп., а всього- 2732 ( дві тисячі сімсот тридцять дві) грн. 80 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 21 січня 2016 року стягнуто на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору зі СТзДВ "Гаркантія" 262,49 грн., з ОСОБА_4 - 27,32 грн. З ОСОБА_3 у дохід держави стягнуто 94,51 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 07.12.2015 року в частині стягнення на його користь спричиненої матеріальної шкоди в сумі 36249,26 грн. з Товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія", ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути вказану шкоду з ОСОБА_4

В обгрунтвання скарги посилається на неврахування судом першої інстанї тієї обставини, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в СТзДВ "Гарантія" за полісом № А1/0873236 від 01.04.2014 року, який відповідно до п.3 мав вступити в дію з 30.04.2014 року. Проте, національна комісія фінкнсових послуг розпоряґдженням № 891 від 27.03.2014 року, яке набуло чинності 03.04.2014 року тимчасово зупинила ( обмежила) дію ліцензії товариства з додатковою відповідальністю " Гарантія", тому поліс від 01.04.2014 року в дію не вступив.

Не погоджується з висновоком суду про належне виконання ОСОБА_4 вимог ст.33 ЗУ "1961-1У щодо повідомлення страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки надані вказаним відповідачем документи не підтверджують беззаперечно зміст поштового відправлення, оформлення повідомлення за встановленим МТСБУ зразком, надання відомостей про місцезнаходження його транспортного засобу та пошкодженого майна, контактного телефону та адреси, а також свідчать про те, що адресатом є тимчасовий адміністраттор ОСОБА_5, у той час як за даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб убачається, що уповноваженими особами СТзДВ " Гарантія" є тимчасовий адміністратор ОСОБА_10 та підписант ОСОБА_6

Вказує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-284цс15 (постанова від 16.09.2015 року) та підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Підтримавши апеляційну скаргу, представник позивача просить врахувати також правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-2808цс 15 ( постанова від 20.01.2016 року) про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абслютним і суд не вправі відмовити у такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподжіювач шкоди не позба влений можливості пред"явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов"язковогго страхування цивільно-правової відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача та відповідача ОСОБА_4, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; та згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами диспозитивності цивільного судочинства, зокрема ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

По справі встановлено, що 13.02.2015 року, о 9 год. 45 хв., в районі перехрестя вулиці Жовтневої революції з вулицею 1-ої Кінної армії в місті Харкові, сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення автомобіля «Мercedes-Benz 814» , державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_4 з автомобілем « Hyunday Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням власника транспортного засобу ОСОБА_3

Настання події дорожньо-транспортної пригоди відбулося в результаті порушень водієм ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху щодо вибору залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки безпечного інтервалу.

Постановою Жовтневого районного суду міста Харкова від 05.03.2015 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні ДТП , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу ( а.с. 12).

Згідно зі ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини . Відповідач ОСОБА_4 свою вину у скоєнні ДТП не заперечує.

Згідно полісу А1/0873236 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між СТзДВ «Гарантія» і ОСОБА_4, цивільна відповідальність водія автомобіля «Мercedes-Benz 814», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована на період з 30.04.2014 року до 29.04.2015 року. ( а.с. 13,122)

За цим полісом ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров"ю визначено в розмірі 100 000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну, - в розмірі 50 000,00 грн. та визначено розмір франгшизи в сумі 1000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » ( в редакції на час ДТП) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 06.03.2015 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності на підставі заяви ОСОБА_3 від 13.02.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля « Hyunday Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 складає 37249 грн. 26 коп.( а.с. 14-35).

Статтею 989 ч.1 п. 5 ЦК України встановлено, що страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

У відповідності до вимог п.п. 33.1.4 ч. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що на виконання вимог цього Закону щодо письмового повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, ОСОБА_4 надана заява про направлення такого повідомлення на електронну адресу СТзДВ «Гарантія», потім поштою 17.02.2015 р. на ім'я тимчасового адміністратора Ігнатовича Р.Є. Аналогічне повідомлення направлено і позивачем ( а.с. 39,125,126). Конверт з документами повернувся з відміткою поштового відділення « за закінченням встановленого строку зберігання» ( а.с. 83, 138-165) .

На підставі наведеного суд дійшов висновків про те, що відповідач ОСОБА_4 виконав свій обов'язок, повідомив про настання ДТП у встановлений строк (трьох робочих днів), з урахуванням вихідних днів ( 14,15 лютого 2015 р.), сплатив ОСОБА_3 суму франшизи , тому має відшкодувати позивачеві тільки вартість проведення автотоварознавчого дослідження -650,00 грн. витрати на відправлення телеграм відповідачу у розмірі 82 грн. 80 коп. , а також моральну шкоду.

Доводи позивача про те, що СТзДВ «Гарантія» не знаходиться за місцем знаходження головного офісу, кореспонденцію не отримує, інформація щодо страхової діяльності відсутня суд не визнав обрунтованими, посилання у позовній заяві про солідарне відшкодування шкоди страховим товариством і ОСОБА_4 визнав таким, що не передбачено ЦК України, пославшись при цьому на те, що за інформацією, яка міститься у централізованій базі МТСБУ ( доступна у вільному доступі) вбачається, що СТзДВ «Гарантія» самостійно подала до централізованої бази МТСБУ інформацію, що поліс А1/0873236 , яким була застрахована відповідальність ОСОБА_4 станом на 13.02.2015 р. (дата ДТП) був діючим та забезпечував відповідальність водія ТЗ.

На момент ДТП договір був чинний, та згідно п.4 полісу страхування та ліміту відповідальності страховика СТзДВ «Гарантія», визначеного ст. 9 Закону України «Про «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , який складає 50 тис. грн., СТзДВ «Гарантія » має нести зобов'язання за укладеними договорами страхування. ВідповідачСТзДВ «Гарантія» за іформацією ЄДРПОУ, не виключена з реєстру, відносно відповідача не порушено справу про банкрутство і позбавлення ліцензії та права СТзДВ «Гарантія» укладати договори страхування , тобто продавати нові страхові поліси, не звільняє Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» від відповідальності виплачувати страхове відшкодування за раніше укладеними договорами страхування.

Колегія суддів вважає, що висновки суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди не відповідають обставинам справи і не ґрунтуються на законі.

З матеріалів справи убачається, що СТзДВ «Гарантія» поштові відправлення, на які посилався відповідач ОСОБА_4., а також ті, які надсилалися на адрсу цього відповідача судом, не отримані. Отже, страховиком не розглядалися будь-які питання щодо відповідності вимогам закону та умовам договору повідомлення страхувальника про ДТП, не приймалися рішення про визнання ДТП, в умовах якої був пошкоджений автомобіль позивача, страховим випадком та про виплату йому страхового відшкодування.

Крім того, згідно технічного запису судового засідання від 07 грудня 2015 року та описовій частині рішення суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_3-ОСОБА_8 підтримала позовні вимоги, але просила стягнути всю суму збитків з водія ОСОБА_4, посилаючись на те, що СТзДВ «Гарантія» на теперішній час позбавлено ліцензії, за юридичною адресою не знаходиться, кореспонденцію не отримує. Оскільки відповідач ОСОБА_4 не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується особою, яка її завдала .

Отже, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди повноважним представником позивача були підтримані тільки до одного з відповідачів :ОСОБА_4., що не суперечить закону і узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України справі 6-2808цс15 ( постанова від 20.01.2016 року), яка у відповідності до ст.є360-7 ЦПК Укркаїни є обов"язковою для судів :

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача зі СТзДВ «Гарантія» 36249,26 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП прийнято судом з порушеннями норм матерального і процесуального права, тому підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про стягнення вказаної шкоди з відповідача ОСОБА_4 зв»язку з цим додаткове рішення суду першої інстанції від 21.01.2016 року в частині стягнення зі СТзДВ «Гарантія» на користь позивача 362,49 грн. судового збору також підлягає скасуванню зі стягненням судового збору у зазначеніому розмірі з відповідача ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.303,304,п.п.2,3 ч.1 ст.307, п.4ч.1ст.309,ст. ст.313,314,316,317,319,324 ЦПК України колегія суддів , -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 07 грудня 2015 року в оскаржуваній частині та додаткове рішення цього ж суду від 21 січня 2016 року в частині стягнення на користь ОСОБА_3 зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» 362,49 грн. судового збору скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 36249 ( тридцять шість тисяч двісті сорок дев"ять) грн. 26 коп. матеріальної шкоди і 362 ( триста шістдесят дві) грн. 49 коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядалось.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підпис) С.С. Кругова

(підпис) Н.О.Міненкова