АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Болотова Є.В.

ШаховоїО.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою Павлюк АнтоніниАнастасіївни в інтересах публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 3 вересня 2014 року, -

у с т а н о в и в :

У липні 2014 року ПАТ «КБ «Експобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 3 вересня 2014 року у задоволенні позову ПАТ «КБ «Експобанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Представник ПАТ «КБ «Експобанк», зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог, незаконно застосував строк позовної давності щодо всієї суми заборгованості. Суд не з'ясував ту обставину, що від реалізації транспортного засобу було недостатньо грошових коштів щодо повного погашення заборгованості за кредитним договором.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 3 вересня 2014 року залишити без змін.

Представник ПАТ «КБ «Експобанк», належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з

_____________________________________________________

Справа № 753/12160/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/10320/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 5 серпня 2008 року між ВАТ «КБ «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Експобанк», та ОСОБА_2 укладено договір № про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної картки, відповідно до умов якого, банк відкриває відповідачу кредитну лінію і надає відповідачу кредит, а відповідач повертає банку кредит і сплачує проценти у строки/терміни, порядку та на умовах, що передбачені цим договором (п. 1.3. договору кредиту).

Згідно з пунктами 1.3., 1.5., 4.2. договору кредиту, ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 4500,00 грн. Відповідач сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 21 % річних та щомісячну комісію за обслуговування кредитної лінії в розмірі 0,5 % від суми кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, відповідач станом на 3 квітня 2014 року має заборгованість у розмірі 51 959,31 грн., яка складається: прострочена заборгованість за кредитом - 3503,31 грн.; штрафні санкції (20 % від заборгованості) - 1374,87 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 3370,53 грн.; пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 29817,34 грн.; пеня за несвоєчасну сплату прострочених процентів - 13892,78 грн. (а. с. 7).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 був пропущений строк позовної давності, а тому, враховуючи заявлення відповідачем про застосування судом такого строку (а. с. 39), позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що позичальник

ОСОБА_2 зобов'язалася повернути кошти до 5 серпня 2009 року (а. с. 10, зворот).

Наведене свідчить про те, що перебіг позовної давності розпочався з наступного за цим днем, тобто з 6 серпня 2009 року.

Із позовом ПАТ «КБ «Експобанк» звернувся до суду 2 липня 2014 року (а. с. 2).

Таким чином, з моменту спливу строку виконання зобов'язання за кредитним договором (6 серпня 2009 року) до моменту звернення позивача до суду з відповідним позовом (2 липня 2014 року) пройшло більше трьох років.

Згідно з частинами 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про відмову в задоволенні позову ПАТ «КБ «Експобанк» про стягнення заборгованості.

Доводи апелянта з приводу того, що судом помилково застосовано строки позовної давності, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема, відсутні належні та допустимі докази переривання перебігу позовної давності діями, які б свідчили про визнання відповідачем свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з матеріалів справи позивач двічі направляв на адресу відповідача листи: лист-повідомлення (про наявність несплачених процентів та/чи комісії за кредитною лінією) № 2702/664 від 10 лютого 2009 року (а. с. 20) та вимогу (претензію) на суму 51959,31 грн. від 12 червня 2014 року № 2502/2099 від 12 червня 2014 року (а. с. 21).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, заперечуючи проти застосування строків позовної давності ПАТ «КБ «Експобанк» не надав відповідних доказів, які б свідчили про визнання відповідачем боргу в період строку позовної давності, часткове погашення боргу тощо.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку з тим, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Павлюк Антоніни Анастасіївни в інтересах публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 3 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Є.В. Болотов

О.В.Шахова