Справа № 296/2944/16-ц
У Х В А Л А

про відмову у затвердженні мирової угоди

"14" липня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,д

державного виконавця Ратушної О.В.,

позивача (стягувача) ОСОБА_1,

відповідача (боржника) ОСОБА_2,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі заяву старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ звернулася до суду із заявою про затвердження мирової угоди від 30.06.2016 р., укладеної між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Заява мотивована тим, що на виконанні у Корольовському ВДВС Житомирського МУЮ перебуває виконавче провадження №51491413 з примусового виконання виконавчого листа №296/2944/16-ц від 13.06.2016р., виданого Корольовським районним судом м.Житомира, про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1017827,04 грн. боргу. 01.07.2016р. до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ надійшла мирова угода, укладена сторонами з метою закінчення виконавчого провадження.

Державний виконавець у судовому засіданні подану заяву підтримала.

Стягувач та боржник у судовому засіданні вказли про спільну домовленість з приводу погашення наявної у боржника заборгованості перед стягувачем за рахунок належного боржнику нерухомого майна та просили затвердити укладену між ними мирову угоду.

Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 18.05.2016р. позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 09.12.2011 року у розмірі 1 010 937 грн. 04 коп., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення - 18.05.2016 року становить 40 000 дол. США та судовий збір у сумі 6 890 грн. 00 коп.; в задоволенні решти позову відмовлено.

На виконання вказаного рішення 13.06.2016р. судом видано виконавчий лист.

22.06.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа №296/2944/16-ц від 13.06.2016р.

З метою встановлення умов та порядку виконання рішення суду від 18.05.2016р., сторонами підписано мирову угоду від 30.06.2016р.

Згідно п.2.1 мирової угоди за спільною згодою сторін борг боржника перед стягувачем згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира у справі №296/2944/16-ц від 18.05.2016р. про стягнення з боржника на користь стягувача заборгованості за договором позики від 09.12.2011р. у розмірі 1010937 грн. 04 коп., що еквівалентно за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення - 18.05.2016 року становить 40 000 дол. США та судовий збір у сумі 6890 грн., погашається шляхом передачі боржником стягувачу у власність наступного майна:

- будівлі тепловозного депо літера Щ, загальною площею 103,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Баранова, 125;

- будівлі артсвердловини літера К-1, загальною площею 8,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Баранова, 125;

- будівлі складу хлору літера Р, загальною площею 49,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Баранова, 125;

- 5/100 ід. Частини нежитлової будівлі (приміщення контори літера «З»), що знаходиться за адресою: Житомирська обл., Червоноармійський р-н., смт.Червоноармійськ, вул.Леніна, 2.

Відповідно до частини 1 статті 372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України, суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

У відповідності до ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету позову.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що мирова угода повинна мати такі характерні ознаки:

- відповідає нормам закону;

- укладається лише у справах позовного провадження;

- заснована на взаємних поступках сторін;

- може стосуватися лише прав та обов'язків сторін, які її укладають;

- обмежена предметом позову;

- не порушує прав, свобод чи інтересів третіх осіб.

Предметом спору у справі №296/2944/16-ц, за результатами розгляду якої судом прийняте рішення від 18.05.2016р., є повернення грошових коштів за договором позики.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що її предметом є передача нерухомого майна.

Між тим, набуття права власності, перехід права власності та відчуження нерухомого майна визначається цивільним законодавство.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При цьому законодавство вимагає: письмової форми (ст. 657 ЦК України), нотаріального посвідчення (ст. 220, 640 ЦК України) та державної реєстрації (ст. 182 ЦК України) оформлення переходу права власності на речові права на нерухоме майно.

Крім того, перехід права власності на стадії виконавчого провадження має свою процедуру, встановлену ст.ст.52, 58, 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, умови мирової угоди не відповідають вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки не направлені на врегулювання спору, а є вимогою про перехід права власності на нерухоме майно, тоді як предметом спору, за яким укладена мирова угода, було стягнення суми заборгованості.

Відповідно до п.8 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015р. №8, сторони виконавчого провадження намагаються шляхом укладення мирової угоди здійснити перехід прав власності на нерухоме майно. У таких випадках правильною є практика тих судів, які виносили ухвалу про відмову у визнанні відповідної мирової угоди на підставі того, що нерухоме майно не було предметом судового спору.

Крім того, ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутись до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст.373 ЦПК України.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.12.2015р. по справі № 6-2216цс15, що є обов"язковим для всіх судів України.

Отже, задоволення заяви про затвердження мирової угоди щодо рішення суду про стягнення грошових коштів на передачу у власність нерухомого майна фактично змінить рішення суду по суті та змінить спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України

Враховуючи наведене, а також те, що предмет укладеної мирової угоди виходить за межі виконавчого провадження, відкритого з примусового виконання рішення суду про стягнення суми боргу, оскільки в даному випадку предметом спору були грошові кошти, а не речове право на нерухоме майно, відносно якого укладено мирову угоду, тобто сторони виконавчого провадження укладенням мирової угоди фактично створюють нові правовідносини, виходячи за межі тих правовідносин, які були предметом судового розгляду і виключно витікали із невиконання умов договору позики, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання державного виконавця про визнання мирової угоди слід відмовити.

Керуючись статтями 175, 293, 372 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди від 30.06.2016 р., укладеної між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом пяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Суддя К. В. Шалота