У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» в особі Одеської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» - Гризан Олесі Петрівни - на рішення апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» (далі - ТОВ «ІПГ «Майстер») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_7 27 000 грн, з ОСОБА_6 штраф у розмірі 500 грн, судові витрати покласти на відповідачів.

На обґрунтування вимог ТОВ «ІНГ «Майстер» посилалося на те, що 11 січня 2011 року між ним та ОСОБА_6 укладений договір доручення, відповідно до умов якого ОСОБА_6 організовував відправлення вантажу позивача з 18 березня 2011 року по 26 квітня 2011 року на загальну суму 27 000 грн на адресу ОСОБА_7 через Одеську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі - ТОВ «Нова Пошта»). На порушення умов указаного договору ОСОБА_6 не надав позивачу відповідні підтверджуючі документи з одержання вантажу ОСОБА_7, що стало підставою для виставлення йому вимоги про належне виконання зобов'язань та сплати штрафу на суму 500 грн у термін до 21 березня 2014 року. Однак відповідачами вказані вимоги залишені без відповіді. В установлені строки грошові кошти позивачу не сплачені, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду з указаним позовом, який просив задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року позовні вимоги ТОВ «ІПГ «Майстер» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ «ІПГ «Майстер» 27 000 грн. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ТОВ «ІПГ «Майстер» штраф у розмірі 500 грн. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року в частині стягнення із ОСОБА_7 на користь ТОВ «ІПГ «Майстер» 27 000 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог ТОВ «ІПГ «Майстер» до ОСОБА_7 про стягнення коштів відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ТОВ «ІПГ «Майстер» - ГризанО.П. - порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду апеляцінйої інстанції із направленням справи на новий розгляд до цього ж суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами установлено, що 11 січня 2011 року між ТОВ «ІПГ «Майстер» та ОСОБА_6 укладений договір доручення, відповідно до умов якого ОСОБА_6 зобов'язаний організувати відправлення вантажів кур'єрськими службами доставки позивача на адресу третіх осіб, пересвідчитися в одержанні з наданням позивачу підтверджуючих документів.

На виконання умов договору ОСОБА_6 організував відправлення через Одеську філію ТОВ «Нова Пошта» на адресу ОСОБА_7 наступних вантажів (будівельні матеріали в асортименті) на загальну суму 27 000 грн: 18 березня 2011 року за транспортною накладною № 0 на суму 3 000 грн, що одержана ОСОБА_7 19 березня 2011 року; 22 березня 2011 року за транспортною накладною № 0 на суму 3 000 грн, що одержана ОСОБА_7 23 березня 2011 року; 23 березня 2011 року за транспортною накладною № 0 на суму 3 000 грн, що одержана ОСОБА_7 24 березня 2011 року; 28 березня 2011 року за транспортною накладною № 7 на суму 3 000 грн, що одержана ОСОБА_7 30 березня 2011 року; 29 березня 2011 року за транспортною накладною № 2 на суму 3 000 грн, що одержана ОСОБА_7 30 березня 2011 року; 14 квітня 2011 року за транспортною накладною № 2 на суму 3 000 грн, що одержана ОСОБА_7 15 квітня 2011 року; 15 квітня 2011 року за транспортною накладною № 1 на суму 3 000 грн, що одержана ОСОБА_7 20 квітня 2011 року; 18 квітня 2011 року за транспортною накладною № 3 на суму 3 000 грн, що одержана ОСОБА_7 20 квітня 2011 року; 26 квітня 2011 року за транспортною накладною № 2 на суму 3 000 грн, що одержана ОСОБА_7 26 квітня 2011 року.

На порушення п. 4 договору доручення від 11 січня 2011 року ОСОБА_6 не пересвідчився в одержанні вантажу ОСОБА_7 та не надав позивачу підтверджуючих документів на одержання вантажу.

Вказане стало підставою для виставлення йому письмової вимоги від 01 квітня 2014 року № 0104/14 про надання підтверджуючих виконання договору документів, а саме: транспортних накладних та сплати штрафу на суму 500 грн, як це передбачено п. 10 договору доручення, у термін до 10 квітня 2014 року.

Вимогу ОСОБА_6 отримав 01 квітня 2014 року під розписку, проте її залишено без відповіді.

Вказаний вантаж ОСОБА_7 отримав, про що свідчить його підпис у транспортних накладних, копії яких надані позивачу Одеською філією ТОВ «Нова Пошта», однак товар згідно із наведеними товарними накладними не оплатив.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_7 не виконано умови щодо оплати за отриманий ним товар, а ОСОБА_6 не виконано умови п. 4 договору доручення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_7 та відмовляючи в цій частині вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу, укладений між сторонами, та суду не надані оригінали товарно-транспортних накладних відповідно до ст. 64 ЦПК України для перевірки достовірності цих письмових доказів.

Проте повністю з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторонам (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Звертаючись з позовом до суду, позивач вказував, що направив через експрес-доставку ТОВ «Нова Пошта» відповідачу ОСОБА_7 товар (будівельні матеріали в асортименті) на загальну суму 27 000 грн, які останній отримав, однак не провів розрахунок за нього.

У процесі розгляду справи позивачем заявлено клопотання про витребування оригіналів вказаних товарно-транспортних накладних у ТОВ «Нова Пошта», яке здійснювало доставку (перевезення) вантажу ОСОБА_7

На виконання ухвали суду першої інстанції про витребування доказів ТОВ «Нова Пошта» направило на адресу суду лист, в якому вказало, що товарно-транспортні накладні були знищені у зв'язку із закінченням граничних строків їх зберігання товариством.

Під час розгляду справи судом першої інстанції до матеріалів справи долучено наведені вище копії товарно-транспортних накладних з печаткою ТОВ «Нова Пошта», з яких вбачається надання послуги «Двері-Двері», в яких наявний підпис отримувача ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 102-110).

Відповідно до п. 1.1 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» тип послуги «Двері-Двері» передбачає забір відправлення за адресою відправника та його доставку за адресою одержувача.

Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Як роз'яснено у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо).

За змістом ст. 303 ЦПК України, перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, має місце у випадках зазначення у судовому рішенні певних обставин (фактів), які не підтверджені доказами, їх недостатність, недостовірність та (або) суперечливість, відсутність мотивів прийняття чи неприйняття доказів тощо.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав установленими, чи на невідповідність висновків суду обставинам справи підлягає перевірці апеляційним судом шляхом дослідження доказів, яким, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, суд першої інстанції не надав оцінки або надав неправильну оцінку.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, проводячи оцінку поданих доказів та вважаючи, що надані копії товарно-транспортних накладних не є належними доказами укладення між сторонами договору купівлі-продажу, не врахував, що відповідачі у передбаченому процесуальним законом порядку їх не оспорили, не подали відповідних доказів, які б спростовували значення відомостей наданих копій товарно-транспортних накладних, які могли бути підставою неприйняття їх до уваги під час оцінки доказів, з урахуванням того, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, і у зв'язку із цим презумпцію його правомірності.

Разом із цим, переглядаючи рішення суду першої інстанції лише в частині вимог до ОСОБА_7 та ухвалюючи в цій частині нове рішення, суд апеляційної інстанції безпідставно залишив без змін рішення в частині вимог до ОСОБА_6, оскільки таке в цій частині не оскражувалося і ним висновків з приводу його законності не наводилося.

З огляду на викладене оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до цього ж суду, оскільки допущені ним порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 303 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для її правильного вирішення.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» - Гризан Олесі Петрівни - задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до цього ж суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова