УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності.

Посилалася на те, що з жовтня 1999 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 На відведеній чоловікові земельній ділянці за їх спільні кошти було побудовано будинок по АДРЕСА_1 Голопристанського району Херсонської області. Через нестачу коштів вони не оформили будинок, а у 2015 році позивачка дізналася, що ще у 2006 році на підставі рішення Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області будинок оформлений на матір ОСОБА_6 - ОСОБА_5 Позивачка просила визнати незаконним рішення Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 94 від 27 вересня 2006 року про оформлення на ОСОБА_5 права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Голопристанського району Херсонської області, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18 грудня 2012 року, серії НОМЕР_1, видане на ОСОБА_5 та визнати право спільної сумісної власності на спірний будинок.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним рішення виконавчого комітету Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 94 від 27 вересня 2006 року про оформлення на ОСОБА_5 права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Голопристанського району Херсонської області. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18 грудня 2012 року, серії НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_5 на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Голопристанського району Херсонської області. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Голопристанського району Херсонської області.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2016 року рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що з 09 жовтня 1999 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебувають у зареєстровано шлюбі.

Земельна ділянка площею 0,30 га, на якій побудовано спірний будинок, 04 грудня 1990 року була виділена рішенням правління колгоспу «Червоний жовтень» батьку відповідача - ОСОБА_7 (а. с. 203).

На підставі рішення виконкому районної ради народних депутатів від 18 грудня 1990 року № 213 ОСОБА_7 надано дозвіл на будівництво житлового будинку, видано будівельний паспорт і відведена земельна ділянка площею 0,40 га відповідно до плану (а. с. 72). Строк закінчення будівництва - 1993 рік.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер. Після його смерті, спірну земельну ділянку, але вже площею 0,20 га за рішенням виконавчого комітету Новозбур'ївської сільської ради надано ОСОБА_5 Така ж площа рахується за спірним домоволодінням і на сьогоднішній день, що вбачається з погосподарських книг, оглянутих під час судового засідання.

З 1995 року ОСОБА_5 у всіх погосподарських книгах зазначена як власник домогосподарства по АДРЕСА_1

Технічна документація на будинок по АДРЕСА_1 Херсонської областіоформлена у грудні 2012 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 18 грудня 2012 року та витягу з БТІ Херсонської області від 18 грудня 2012 року житловий будинок по АДРЕСА_1 Херсонської області, був зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Новозбур'ївської сільської ради від 27 вересня 2006 року № 94 (а. с. 7).

Таким чином, апеляційний суд встановив, що до одруження позивачки та відповідача ОСОБА_6 житловий будинок був частково збудований, а після одруження будівництво продовжувалось на земельній ділянці, яка відповідачу не виділялась, та дійшов обґрунтованого висновку, що спірний житловий будинок не є спільною сумісною власністю подружжя.

Посилання на недопустимість доказів, наданих до суду, не є підставою для перевірки судом касаційної інстанції, оскільки суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями досліджувати докази та надавати їм правову оцінку. Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив надані докази, звернув увагу, що земельна ділянка ні ОСОБА_4, ні її чоловікові не виділялася. Участь у будівництві може тягнути за собою визнання права власності лише у випадках, прямо передбачених законом чи на договірних підставах.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення суду апеляційної інстанції, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Євтушенко О.І. Завгородня І.М.