Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

ПоповичО.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 13 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 25 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 95 300 доларів США з розрахунку 14 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 25 червня 2008 року по 24 червня 2038 року.

Виконання даного зобов'язання було забезпечене порукою ОСОБА_4 згідно договору поруки № б/н від 25 червня 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПAT «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив ПAT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Внаслідок чого ПAT «Дельта Банк» став новим кредитором з правом вимагати замість ПАТ «УкрСиббанк» від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі й за вказаними вище договорами.

Внаслідок порушення позичальником строк та порядку погашення кредиту станом на 16 квітня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 1 645 961, 94 грн, із яких: тіло кредиту - 1 028 721,04 грн, проценти - 617 240, 90 грн, яку позивач просив стягнути із солідарних боржників.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 13 березня 2015 року скасовано рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2014 року та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 25 червня 2008 року у розмірі 1 645 961,94 грн, з яких: тіло кредиту - 1 028 721,04 грн, проценти - 617 240,90 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що 25 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 95 300 доларів США з розрахунку 14 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 25 червня 2008 року по 24 червня 2038 року.

Виконання даного зобов'язання було забезпечене порукою ОСОБА_4 згідно договору поруки № б/н від 25 червня 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПAT «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив ПAT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Внаслідок чого ПAT «Дельта Банк» став новим кредитором з правом вимагати замість ПАТ «УкрСиббанк» від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі й за вказаними вище договорами.

За доводами касаційної скарги оспорюється як розрахунок боргу новим кредитором у доларах США, так і подальший перерахунок цієї суми у гривні для стягнення.

За змістом п. 1.1. цього договору, права вимоги за кредитами означає всі права вимоги продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами (включаючи в залежності від випадку усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані продавцеві або на користь продавця у якості кредитодавця за такими кредитними договорами, а також права вимоги продавця по відношенню до осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення.

Згідно Додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредитами), до ПAT «Дельта Банк» перейшло право вимоги до ОСОБА_3 (відповідно й до солідарного з ним боржника ОСОБА_4.) у гривневому еквіваленті 890 491, 37 грн.

Враховуючи те, що валютою кредиту у справі є долар США, до ПAT «Дельта Банк» як нового кредитора право вимоги перейшло у тому обсязі, який мав попередній кредитор ПАТ «УкрСиббанк», а зміни щодо валюти боргу сторонами у кредитний договір не вносилися, безпідставними є доводи касаційної скарги про неправомірність розрахунку позивачем платіжних зобов'язань за кредитом у доларах США.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день платежу.

Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року).

Таким чином, позивач заявляє до стягнення суму відступленого йому грошового зобов'язання в національній валюті у відповідності до вимог ст. 533 ЦК України та змісту договірних положень. Визначення гривневого еквіваленту заявленої суми за офіційним курсом Національного банку України на день проведення останнього розрахунку 16 квітня 2014 року (1 139, 611 грн за 100 доларів США) є правильним, оскільки саме ця дата є днем платежу у розумінні ч. 2 ст. 533 ЦК України. Доводи касаційної скарги в цій частині є безпідставними.

Перехід права вимоги до ПAT «Дельта Банк» апеляційний суд встановив із договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, Додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредитами) (а. с. 99-117, 91), що не визнано недійсним, а тому він зберігає правові наслідки, передбачені ними.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі, що спростовує доводи касаційної скарги про неналежність кредитора у справі.

Розрахунки заборгованості за тілом кредиту складаються із поточного боргу у розмірі 77 033, 63 доларів США та простроченої суми 13 235, 86 доларів США (разом 90 269, 49 доларів США), за процентами - із нарахувань на поточний борг за тілом кредиту у розмірі 26 628, 15 доларів США та прострочений 27 534, 27 доларів США (разом 54 162, 42 доларів США). Вихідні дані (сума неповернутого кредиту та розмір прострочених платежів на дату переходу права вимоги), що вказуються у розрахунках кредитора (а. с. 42), підтверджуються виписками із особового рахунку ОСОБА_3 (а. с. 118-124) та ним не спростовані.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, рішення апеляційного суду залишається без змін згідно ст. 335 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко