Справа № 2-о-174/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, зацікавлена особа: П'ята Київська Державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся із заявою в порядку окремого провадження, в якій просив встановити факт належності йому заповіту від 22.08.2007 року, вчиненого ОСОБА_2, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного у селі Яструбенька Брусилівського району Житомирської області, посвідченого секретарем Яструбенківської сільської ради Вакуленко О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 14.

Відповідно до ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, та, крім визначених ст. 119 ЦПК вимог до змісту заяви, у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути також зазначено:- який факт заявник просить встановити та з якою метою; - причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;- докази, що підтверджують факт.

Вивченням матеріалів заяви, встановлено, що дана заява не відповідає вимогам ст.ст.119, 258 ЦПК України, оскільки в заяві не викладені обставини, тобто ті юридичні факти, на основі яких заявник звертається до суду з відповідними вимогами, не викладено обставини, на основі яких заявник обґрунтовує вимогу про встановлення факту належності йому заповіту, тобто обставини, з наявністю чи відсутністю яких діюче законодавство пов'язує безпосереднє настання певних правових наслідків та дозволяє оцінити факт з огляду на те, чи має він юридичне значення; а також відсутні посилання на докази, які б підтверджували обставини, викладені у заяві, або наявність підстав для звільнення від доказування, та підстави обраного способу звернення до суду.

Дійсно, в судовому порядку можливе встановлення факту, що має юридичне значення та залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. При цьому його встановлення не пов'язується з послідуючим вирішенням спору про право та є можливим, якщо законом не передбачений інший порядок встановлення, або отримання документів, які встановлюють такі факти, неможливо.

Таким чином, встановлення факту, що не має юридичного значення, тобто який не породжує певних правових наслідків, є безпредметним і такий факт не підлягає встановленню.

Так, заявник зазначає, що встановлення факту належності йому заповіту необхідно для прийняття спадщини померлої. Однак з постанови приватного нотаріусу державного нотаріуса П'ятої КДНК від 18.12.2015 року, якою було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, вбачається, що причиною відмови у вчиненні даної нотаріальної дії є відсутність документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем.

Проте, відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, такими особами можуть бути не обов'язково родичі, тому саме по собі встановлення юридичного факту належності заявнику заповіту не породжує правових наслідків для заявника та не змінює його права як спадкоємця, оскільки останнє у зв'язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно пов'язується з вирішенням спору про право на майно.

Крім того, в заяві не викладено, яким чином П'ята КДНК заінтересована у вирішенні даного звернення, та які її інтереси може зачепити рішення у даній справі, та чи є інші зацікавлені особи, права і охоронювані інтереси яких може зачепити ухвалене у справі рішення чи потягнути за собою обов'язок вчинення ними будь-яких дій або ж змінити їх правовий статус.

Разом з тим, викладення таких обставин впливає на визначення характеру правовідносин, суб'єктного складу, правового становища юрисдикційних органів в межах їх повноважень та, як наслідок, на обрання способу захисту порушеного права або інтересу.

Згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, є обов'язковими, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Також заява не відповідає правилам ч.1 ст.257 ЦПК України щодо подання заяви до суду за місцем проживання особи, оскільки за даними адресного бюро в м. Києві заявник не зареєстрований, а належних доказів місця проживання, яке б підпадало під юрисдикцію Солом'янського районного суду м. Києва, не надав.

Крім того, подана заява не відповідає вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України, оскільки належних доказів сплати заявником судового збору до суду не надано. Якщо заявник звільнений від сплати судового збору, то доцільно про це вказати у тексті заяви, а також додати копію відповідного документа, або ж необхідно сплатити судовий збір у розмірі, визначеному ЗУ «Про судовий збір», та надати суду докази, що підтверджують його сплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, встановлених у статтях 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: П'ята Київська Державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з моменту отримання копії ухвали, шляхом подання нової редакції заяви, з урахуванням вимог викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, заява буде вважатися неподаною та повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: