Справа № 462/715/15 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/4577/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 оборони України на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 оборони України про відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, -

встановила:

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 оборони України про відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника.

Вимоги обгрунтовує тим, що 27.07.2002 р. внаслідок падіння військового літака Су-27 Уб у натовп глядачів під час демонстраційних польотів військових літаків в рамках святкування 60-ої річниці 14 авіаційного корпусу ВПСЗСУ на аеродромі Львів-Скнилів загинула її мати ОСОБА_6 та батько ОСОБА_7 Оскільки вона перебувала на утриманні матері, має право на відшкодування шкоди у зв»язку із смертю годувальника за період з 01.01.2004 р. (набуття чинності Цивільним кодексом України) та до завершення нею навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19.04.2006 року визнано право позивачки на відшкодування шкоди у зв»язку зі смертю годувальника та зобов»язано відповідача виплатити їй 19920 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної смертю матері за період з 01.01.2004 року до дня ухвалення рішення, а також виплачувати 830 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Після ухвалення рішення, починаючи з 01.07.2006 року розмір мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово, відтак вона має право на перерахунок розміру належного їй відшкодування шкоди, в тому числі за минулий період.

З врахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просила стягнути на свою користь з відповідача відшкодування шкоди, заподіяної смертю матері, з урахуванням зміни розміру мінімальної заробітної плати за період з 01 липня 2006 року до 31 травня 2016 року в сумі 168027,50 грн. та зобов»язати відповідача виплачувати їй щомісячно відшкодування шкоди, завданої смертю матері у розмірі ? від п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на відповідний період, починаючи з 01.06.2016 року до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 оборони України про відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 оборони України у користь ОСОБА_2 шкоду, завдану смертю годувальника ОСОБА_6 у розмірі 168027 грн. 50 коп. грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 оборони України у користь ОСОБА_2 шкоду, завдану смертю годувальника ОСОБА_6 присуджену рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19.04.2006 року, у розмірі 1/2 від п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, починаючи з 01.06.2016 року до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнуто із ОСОБА_5 оборони України у користь держави 1376,68 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_5 оборони України ОСОБА_8, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає, що таке ухвалено з порушенням матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі покликається на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції в порушення норм процесуального права не взято до уваги заперечення на позов, в якому чітко аргументовані доводи щодо неправомірності позовних вимог ОСОБА_2

Звертає увагу, що право на збільшений розмір виплати безпосередньо з закону не випливає, за минулий період позивач не зверталася до суду із заявою про збільшення платежів як відшкодування шкоди, пов»язаної із смертю годувальника, тому немає законних підстав для стягнення з відповідача 168027 грн. 50 коп. різниці між тими, які вона фактично отримувала та могла отримувати.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2016 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримку доводів скарги, а також пояснення позивачки та її представника на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у визначений законом спосіб.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції колегія суддів враховує таке.

Згідно з ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується неповнолітнім дітям померлого до досягнення ними 18 років, а у випадку продовження навчання до 23 років. Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого (але не менше 5 мінімальних заробітних плат) з врахуванням частки, яка б припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають право на відшкодування шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19.04.2006 року встановлено, що 27.02.2002 р. під час проведення авіаційно-спортивного свята на аеродромі спільного базування Львів (Скнилів) відбулось падіння військового літака Су-27 Уб № 42 Військово-повітряних сил України, внаслідок чого, секред інших, загинули ОСОБА_6 та ОСОБА_7.І, які були батьками позивача ОСОБА_2 (а.с. 7). На утриманні ОСОБА_6 перебувала неповнолітня дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5-6).

Зазначені обставини встановлювалися рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19.04.2006 року, тому в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Цим же рішенням зобов»язано ОСОБА_5 оборони України здійснювати щомісячні платежі на користь ОСОБА_2 до досягнення нею вісімнадцятирічного віку у розмірі 830 грн. відшкодування шкоди, завданої смертю її матері ОСОБА_6, а також стягнуто з ОСОБА_5 оборони України на користь ОСОБА_2 19920 грн. шкоди завданої смертю матері ОСОБА_6 за період з 01.01.2004 року по день постановлення рішення суду.

Рішенням суду розмір щомісячного відшкодування встановлений з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати станом на момент розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Таким чином, законом передбачено право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування йому шкоди, завданої ушкодженням здоров'я або смертю.

В контексті зазначеної норми під поняттям "мінімальна заробітна плата" слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст. 1 Закону України "Про оплату праці"), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19.04.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_5 оборони України здійснює щомісячні платежі у розмірі 830 грн. відшкодування шкоди в користь ОСОБА_2 до досягнення нею вісімнадцятирічного віку, завданої смертю її матері ОСОБА_6, є преюдиційним.

Проте, у зв'язку із зміною розміру мінімальної заробітної плати, фактично виплачуване ОСОБА_2 відшкодування є меншим за розмір відшкодування, на яке вона має право згідно з судовим рішенням від 19 квітня 2006 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, дослідивши докази у справі та надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішенням суду від 19 квітня 2006 року відповідача зобов»язано здійснювати щомісячні платежі на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника в розмірі 830 грн. виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на день винесення рішення, проте за період з 01.07.2006 року по 01.06.2016 року розмір мінімальної заробітної плати збільшувався, однак не враховувався при обчисленні розміру відшкодування, тому стягненню підлягає різниця між сумою, яка мала бути виплачена позивачу та сумою, яка фактично виплачувалася.

Задовольняючи позов в частині стягнення шкоди за період з 01 вересня 2014 року по 31.05.2016 року, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин положення п. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України, оскільки позивач надала докази, що навчається на денному відділенні Львівського національного університету культури і мистецтв з 2014 року на факультеті хореографічного мистецтва, закінчення навчання 30 червня 2018 року (а.с. 9).

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, оскільки суд з урахуванням положень ЦПК України та ППВС України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ухвалив правильне по суті і справедливе рішення, дійшовши його на основі повно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що ухвалою від 21.06.2016 року відповідачу ОСОБА_5 оборони України відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі, при цьому за наслідками розгляду справи апеляційна скарга відповідача відхилена, відтак в силу приписів ч. 3 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 оборони України необхідно стягнути в дохід держави 1514 грн. 35 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 оборони України на рішення - відхилити

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 оборони України в дохід держави 1514 грн. 35 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_9