РІШЕННЯ

Іменем України

14.06.2016 р. м.Львів.

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мартинишин М.О.

при секретарі Шоробура С.В.

прокурора Беновської О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки і піклування в інтересах ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1

до ОСОБА_2,

третя особа: ОСОБА_3

про позбавлення батьківських права та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 н в розмірі 1/3 від її заробітку(доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення неюповноліття.

Свій позов мотивує тим, що малолітня дитина ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з третьої особою -бабцею, яка за нею здійснює опіку та піклування. Мати дитини ухиляється від виконання обов'язків, щодо виховання дитини, не піклується про фізичний та духовний її розвиток, не цікавиться навчанням, станом здоров'я, матеріально не підтримують. Всі витрати по утриманню дитини несе її бабуся, а тому просить позови задовольнити..

У судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні до викладеного у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов заперечили, просять у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи, оскільки дитину ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 дідусь та бабуся по лінії чоловіка не хочуть повернути, та не надають її можливість виховувати дитину як законній матері, ситуація що сталась є аферою з метою неповернення дитини.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила, що відповідачка відмовилися від своє доньки ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачка не займається вихованням, не турбуються про фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом здоров'я, матеріально не підтримують доньку ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, а всі витрати по утриманню дитини несе вона. Просить позов задовольнити.

Прокурор вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її доньки ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати аліменти у зазначеному розмірі згідно поданої заяви.

Дитина ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що її мати ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню до неї на протязі тривалого часу, матеріально її не підтримує та те, що вона не знає з боку матері батьківської турботи та уваги. Просить позов задоволити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дитини ОСОБА_1, думку прокурора, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтвердили, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 на протязі тривалого часу, та свідка ОСОБА_7, яка пояснила, що її відомі відомості життя відповідачки з дитиною, коли дитині було до трьох років, в той час дитину мати виховувала, однак після смерті батька дитини, ніхто дитину не хотів віддавати матері, після чого відповідачка вирішила залишити дитину на певний період доки не одужає її мати.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Судом встановлено, що відповідачка є матір'ю ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається із свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 від 14.06.2005 року.

Відповідно до свідоцтва по смерть серія НОМЕР_1 від 14.06.2005 року, що батько дитини ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно акту від 25.01.2016 року про фактичне місце проживання та довідки №288 від 25.01.2016року видної ЛКП «Південне» підтверджено, що дитина ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, яка проводить за нею догляд.

Із довідки від 14.01.2016 року №9 та характеристики від 25.01.2016 року адміністрації Львівського навчально-виховного комплексу ім. В. Симоненка з поглибленим вивченням німецької мови «Спеціалізована школа І ступеня - гімназія» вбачається, що дитина навчається у 9-му класі, опіку та турботу щодо дитини здійснюють дідусь ОСОБА_6 та бабуся ОСОБА_3. За період навчання у старшій школі, зокрема від п'ятого класу і по сьогодніший день мати дівчини до школи не приходила, з директором і класним керівником не спілкувалсь, батьківські збори жодного разу за 5 років не відвідувала. У зв'язку з цим класний керівник ніколи її не бачила і не розмовляла. Мати взагалі не приходила, щоб поцікавитись успіхами чи проблемами учениці у школі. Вона не приймає жодної участі у житті ОСОБА_1 і за словами самої ж учениці, що стало зрозуміло під час неодноразових бесід класного керівника із нею.

Як вбачається із листа Комунальної 2-ї міської поліклініки м. Львова від 04.02.2016 року №26, що опіку та турботу щодо дитини здійснює ОСОБА_3, яка всі медичні обстеження проводить разом з дитиною та виконує рекомендації лікарів, цікавиться її здоров'ям, вихованням, а відповідачка не цікавиться здоров'ям дитини і не була присутня при медичних оглядах

Із заяв ОСОБА_9, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 від 27.01.2016 року та ОСОБА_10, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 від 01.02.2016 року видно, що ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 виховує бабця ОСОБА_3, дитини знаходиться на повному утриманні бабці та дідуся, а мати дитини не опікується, не цікавиться, не приходить, не займається вихованням та матеріально не підтримує свою доньку.

Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради своїм висновком №35-3909 від 24.02.2016 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім цього, суд дає віри поясненням свідкам ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтвердили, факт не виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків відносно дитини, а тому такі пояснення свідків є логічними, вірними та не спростовуються іншими матеріалами справи.

Факт не ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків щодо позбавлення батьківських не стверджується показаннями свідка відповідача - ОСОБА_7, так як не змогла пояснити суду в чому чинились перешкоди відповідачу щодо виконання відповідачкою обов'язків, щодо виховання дитини та те в чому саме полягало таке не ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. При цьому суд звертає увагу, що свідку відмові були відомості коли дитині було до трьох років, однак дитині вже більше 14 років, а тому суд не дає її і вири.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що між відповідачкою та дитиною до та на час вирішення спору відсутній емоційно-психологічний контакт який повинен бути між матір'ю та донькою, що підтверджується самими поясненнями дитини ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідача у суді.

Крім цього, суд вважає, що відповідачка свідомо самоусунулася від виховання батьківських обов'язків, не бажає виховувати та утримувати свою дитину, не вживала жодних заходів для виконання таких у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини(1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності з ч.2.ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Згідно ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що і було доказано представником позивача в судовому засіданні, що відповідачка не займається вихованням і утриманням дитини.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що поведінка відповідачки засвідчує, що вона не проявляє до доньки ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні доньки, матеріально не підтримує, не цікавляться станом її здоров'я.

А твердження відповідача про те, що вона не наділена батьківськими правами, оскільки третя особа не надає її можливість виховувати дитини, є безпідставними та спрямованими на ухилення від виконання батьківських обов'язків. При цьому, відповідач доказів на спростування позову суду та те, що її здійснюється перешкоди у виховані доньки не надала, а подані рішення суддів та довідки(а.с.29-40), суд не бере до уваги оскільки такі не спростовують позовних вимог позивача.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що така поведінка відповідача є достатньою підставою для застосування такої крайньої міри до нього, як позбавлення батьківських прав, а тому слід позов в цій частині задовольнити, а саме позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів.

На підставі ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Дитина ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з бабусею, тобто з третьою особою. Однак відповідачка не надає дитині матеріальної допомоги, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів у зазначеному розмірі є підставними.

Відповідачка доказів перебування на утриманні відповідача, а саме: інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи не надала суду. Окрім цього, не надала доказів, що між сторонами є узгодженість способу утримання доньки ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у позасудовому порядку.

При визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу в межах заявлених вимог (ст.11 ЦПК України) та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини та матеріальне становище як платника, так і одержувача аліментів. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів(ч.8 ст.7 СК України), а також зобов'язує дотримання рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин( ч.9 ст.7 СК України).

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності суд вважає, що позов про стягнення аліментів є підставний і підлягає до задоволення, а тому із відповідача слід стягувати на користь Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, починаючи з дня звернення до суду з 04.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 27, 30, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, ст.ст. 80, 164-167, 180-184, 191, 193 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, починаючи з дня звернення до суду з 04.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.