ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А Справа № 636/2283/16-ц

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Провадження № 2/636/1377/16

про залишення позовної заяви без руху

07 липня 2016 року Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Бондар С.Б., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

06.07.2016 ОСОБА_1 звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області із зазначеною позовною заявою. Відповідно до частини 2 статті 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. На підставі вимог частини 3-5 статті 119 ЦПК України, позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом; до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

В роз'ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається - у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. У відповідності до п. п. 23, 24 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, вказано, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

В порушення вимог даної Постанови позивач зазначає лише період перебування у шлюбі з відповідачем, не зазначаючи при цьому час припинення ведення спірного господарства, адже майно могло придбаватися у зареєстрованому шлюбі, однак вже за припинення ведення спільного господарства.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

На підставі вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Разом з тим, позовна заява не містить обґрунтувань розподілу майна та відповідного їх співвідношення до заявлених позовних вимог.

В обґрунтування суми предметів спору, що становить ціну позову, матеріали позовної заяви не містять належних доказів на підтвердження визначеної позивачем ціни позову, яка має становити дійсну вартість спірного нерухомого та рухомого майна станом на день звернення з даним позовом до суду, а саме висновків відповідного експертного дослідження спірного майна, що підлягає поділу, та позивачем не надано доказів на підтвердження наявності складнощів у отриманні таких документів.

Крім того, матеріали позовної заяви не містять посилання на докази щодо підтвердження фактичної наявності перелічених позивачем предметів побуту, що є об'єктом поділу згідно предмету спору, - задля встановлення обсягу спільно нажитого майна, джерела та часу його придбання, що є необхідним, згідно роз'яснень, які викладені в п. 23 вищезазначеної Постанови. Із роз'яснень, що містяться у п.22 вказаної Постанови, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Тому позивачу необхідно підтвердити доказами вказану суму, що підлягає поділу.

Позивачем визначено ціну позову у розмірі 143042,50 грн, відповідно до якої сплачено судовий збір, однак сума, переліченого майна, право власності за яким просить визнати позивач становить 143917,50 грн.

Як розяснено в п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014, якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязаних між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

На підставі вищевикладеного, звертаючись з позовом до суду, позивачем не додано доказів, які мають свідчити про те, що нею в повній мірі сплачено судовий збір. При цьому позивач не зазначає підстави для звільнення її від сплати судового збору у випадках, визначених законодавством, а інших доказів, які мають свідчити про те, що нею в повному обсязі сплачено судовий збір, до позову не долучено.

Виходячи з аналізу позовної заяви прихожу до висновку, про те, що позивачем невірно визначено ціну позову, та як наслідок невірно сплачено судовий збір.

За таких обставин, позивачу слід правильно визначити та розрахувати суму, що підлягає поділу (додавши детальний розрахунок) та сплатити судовий збір в повному обсязі за кожну вимогу.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені усі обставини, якими позивачка обґрунтовує своє право вимоги відповідно до норм матеріального права, а тому не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто саме, які права позивачки порушені та підлягають захисту, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і в який саме спосіб, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно, визначивши позовні вимоги, викласти обставини в їх обґрунтування, виходячи з правовідносин, що склалися з приводу спору, зазначити, які її права, свободи чи інтереси були порушені, в супереч яким правовим нормам, які діяли на час порушень прав та виникнення правовідносин між сторонами з приводу кожної позовної вимоги, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави позову, а також зазначити докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог та їх розрахунок.

Також, позивачем не надано відомостей про досудове врегулювання спору з відповідачем.

Позивач просить ? частини автомобіля, мотивуючи це тим, що її батько надав їм з відповідачем 42465,00 грн на придбання автомобіля марки «СHERY», модель А-15 AMULET «ЧЕРИ», 2008 року випуску, однак доказів на підтвердження цього не надає. Більше того, позивач у позовній заяві зазначає спірний автомобіль марки «СHERY», модель А-15 AMULET «ЧЕРИ», однак у договорі купівлі-продажу автомобіля № 683/8 від 08.02.2008 зазначено, що ОСОБА_2 купив автомобіль моделі SQR7162LUX-20, марки ЧЕРИ. Таким чином, зміст позовних вимог потребує уточнень.

У регулятивній частині позову існують суперечності, так ОСОБА_1 спочатку просить визнати за нею право власності на майно на загальну суму 30500,00 грн, та перелічує вказане майно, вартість якого становить 31350,00 грн, а потім загальну суму зазначає як 31350,00 грн.

З зазначених підстав, предявлена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 119 ЦПК України, а саме: позовні вимоги не конкретизовані, не надані документи щодо вартості та належності спірного майна подружжя; у позовній заяві щодо вимог майнового характеру відсутні докази, що підтверджують кожну обставину, якою позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, на підтвердження придбання майна сторонами у період шлюбу, вартості майна, відповідно до розміру якого має бути сплачений судовий збір щодо вимог майнового характеру, який сплачується у відсотковому співвідношенні до ціни позову за кожну вимогу окремо у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI зі змінами від 03.09.2015.

Таким чином, позивачу необхідно обґрунтовано, з посиланням на закон, який регламентує дані правовідносини, оформити позовну заяву, оскільки суддя має право відкрити провадження у справі лише при наявності як передумов права на предявлення позову, так і при наявності умов, які складають порядок реалізації права на звернення до суду, і вони передбачені в статтях 119-121 ЦПК України.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії даної ухвали.

Розяснити, що не усунення недоліків, зазначених в ухвалі судді, у встановлений строк тягне за собою наслідки у вигляді повернення позовної заяви, як не поданої у відповідності з вимогами процесуального закону.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.Б. Бондар