Справа № 755/4942/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марцинкевич В. А., розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на дії працівників відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, -

у с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії працівників відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві.

Як зазначено у статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал місцевих загальних судів, які винесені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, мають розглядатись в порядку ст.383 Цивільного процесуального кодексу України.

Як роз'яснено у п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити

відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Відповідно до частини першої та другої статі 26 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представника сторін та третіх осіб. У справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявник, інші заінтересовані особи, їхні представники.

За змістом ст. 26 Цивільного процесуального кодексу України сторона виконавчого провадження, яка звернулась до суду зі скаргою, заявою (поданням), бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби розглядаються в судами згідно ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України за участю, як заінтересованих осіб, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абзац 2 частини першоїстатті 385 ЦПК).

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (частина третя статті 385 ЦПК).

Крім того, згідно ч. 2 ст. 384 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Ні в тексті скарги, ні в доданих до скарги документах не зазначений суд, який видав виконавчий документ, щодо виконання якого триває виконавче провадження.

Це унеможливлює визначення підсудності скарги.

Також, як зазначено ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник не надав жодних доказів щодо свої вимог.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення скарги ОСОБА_1 без руху, оскільки скаржник фактично звернувся до суду зі скаргою на дії державної виконавчої служби, що зумовлює визначення суб'єктного складу сторін, з урахуванням положень ст.26 Цивільного процесуального кодексу України; до поданої заяви не долучено постанову про відкриття виконавчого провадження, рішення суду, яке підлягає примусовому виконанню, та виконавчий лист, який пред'явлений стягувачем до виконання, що необхідно для з'ясування обставин звернення зі скаргою до суду, зважаючи на те, що заявником, крім поданої скарги, не долучено докази на підтвердження заявлених вимог, які є предметом спору.

Зважаючи на те, що предметом позову є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, які можуть бути оскарженні в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», що зумовлює подання до суду клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення з даною заявою до суду разом з доказами, які мають підтвердити поважні причини пропущення заявником строку для звернення зі скаргою на дії державного виконавця до суду

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених устаттях119-121 Цивільного процесуального кодексу України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Таким чином, для вирішення питання про відкриття провадження у справі скаржнику слід виправити наведені вище недоліки форми та змісту заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121, ЦПК України, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії працівників відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві - залишити без руху.

Надати заявнику термін на усунення вказаних в ухвалі недоліків - не більше трьох днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною і підлягає поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -