РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, до ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 державна нотаріальна контора в Запорізькій області, про визнання права власності на спадкове майно за законом, суд,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року до Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, із позовом до ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області.В позовній заяві зазначено, що квартира, яка розташована в СТО «Зелений Гай» АДРЕСА_1, належала на праві приватної спільної (сумісної) власності ОСОБА_5 та членам його сімї ОСОБА_6, ОСОБА_7. Частки на вищевказану квартиру за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 жодним чином не визначались, таким чином частки є рівними та становлять по 1/3 кожному. Згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області №44 від 20 серпня 1996 року «Про присвоєння поштових адресів житловим будинкам і спорудам в с. Зелений Гай» житловому будинку №1 був присвоєний поштовий адрес: с. Зелений Гай вул. Зелена б.5.

10 листопада 1997 року помер батько позивачки ОСОБА_5. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме 1/3 частина квартири АДРЕСА_2, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 10 березня 1993 року.

Відповідно до довідки ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області на момент смерті ОСОБА_5 разом з ним були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 - дружина та ОСОБА_1 - донька.

Після смерті ОСОБА_5, який помер 10 листопада 1997 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 до нотаріальної контори не звертались і протягом встановленого строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини не заявляли про відмову від спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_1 вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер 10 листопада 1997 року в рівних частках, а саме кожна по 1/6 частині вищевказаної квартири, але свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 не отримували.

Таким чином ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло є власницею 1/3 частини квартири, та 1/6 частини квартири, яку вона фактично прийняла після смерті батька ОСОБА_5, але свідоцтво про право на спадщину не отримала.

04 вересня 2015 року померла мати позивачки ОСОБА_6. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме 1/3 частина квартири АДРЕСА_2, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 10 березня 1993 року та 1/6 частина спадкового майна (вищевказаної квартири), а всього 1/2 частина спірної квартири. При житті ОСОБА_6ІІ. свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину квартири після смерті чоловіка ОСОБА_5 не отримала.

Відповідно до довідки виданої ОСОБА_3 сільською радою Василівського району Запорізької області на момент смерті ОСОБА_6 разом з нею ніхто не проживав.

Крім того, свідоцтво про право власності на житло від 10 березня 1993 року при житті ОСОБА_6 було втрачено.

09 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої 04 вересня 2015 року ОСОБА_6.

23 березня 2016 року ОСОБА_1 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з не наданням документів, що посвідчує право власності та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Крім ОСОБА_1 інших спадкоємців немає.

На даний час право власності на спадкове майно, а саме - квартиру, яка розташована в АДРЕСА_4 позивачка не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, тому питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно.

Крім того, відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявник при подачі заяви для реєстрації права власності на нерухоме майно державному реєстратору повинен надати оригінал правовстановлюючого документу. В зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на житло виданого 10 березня 1993 року втрачене ще при житті ОСОБА_6, то на даний час ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити право власності.

Враховуючи вищевикладене, позивачка, в особі представника, просить суд визнати, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану в АДРЕСА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 є рівними: по 1/3 частці кожного. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири, яка розташована в АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 10 листопада 1997 року. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована в АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 04 вересня 2015 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не повідомила.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, заявлені позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької областів судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи ОСОБА_4 державної нотаріальної контори в Запорізькій областів судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що квартира, яка розташована в СТО «Зелений Гай» АДРЕСА_1, належала на праві приватної спільної (сумісної) власності ОСОБА_5 та членам його сімї ОСОБА_6, ОСОБА_7. Частки на вищевказану квартиру за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 жодним чином не визначались, таким чином частки є рівними та становлять по 1/3 кожному.

Згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області №44 від 20 серпня 1996 року «Про присвоєння поштових адресів житловим будинкам і спорудам в с. Зелений Гай» житловому будинку №1 був присвоєний поштовий адрес: с. Зелений Гай вул. Зелена б.5 (а.с.16).

10 листопада 1997 року помер батько позивачки ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №074312, виданим ОСОБА_3 сільською радою Василівського району Запорізької області (а.с.10).

Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме 1/3 частина квартири АДРЕСА_2, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 10 березня 1993 року.

Відповідно до довідки ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області №334 від 07 квітня 2016 року на момент смерті ОСОБА_5 разом з ним були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 - дружина та ОСОБА_1 донька (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_5, який помер 10 листопада 1997 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 до нотаріальної контори не звертались і протягом встановленого строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини не заявляли про відмову від спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_1 вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер 10 листопада 1997 року в рівних частках, а саме кожна по 1/6 частині вищевказаної квартири, але свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 не отримували.

Таким чином ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло є власницею 1/3 частини квартири, та 1/6 частини квартири, яку вона фактично прийняла після смерті батька ОСОБА_5, але свідоцтво про право на спадщину не отримала.

04 вересня 2015 року померла мати позивачки ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №337188, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.13).

Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме 1/3 частина квартири АДРЕСА_2, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 10 березня 1993 року та 1/6 частина спадкового майна (вищевказаної квартири), а всього 1/2 частина спірної квартири. При житті ОСОБА_6ІІ. свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину квартири після смерті чоловіка ОСОБА_5 не отримала.

Відповідно до довідки №333 від 07 квітня 2016 року, виданої ОСОБА_3 сільською радою Василівського району Запорізької області на момент смерті ОСОБА_6 разом з нею ніхто не проживав (а.с.14).

Крім того, свідоцтво про право власності на житло від 10 березня 1993 року при житті ОСОБА_6 було втрачено.

09 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої 04 вересня 2015 року ОСОБА_6.

23 березня 2016 року ОСОБА_1 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з не наданням документів, що посвідчує право власності та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.20).

Крім ОСОБА_1 інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6 немає.

На даний час право власності на спадкове майно, а саме - квартиру, яка розташована в АДРЕСА_4 позивачка не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, тому питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно.

Крім того, відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявник при подачі заяви для реєстрації права власності на нерухоме майно державному реєстратору повинен надати оригінал правовстановлюючого документу. В зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на житло виданого 10 березня 1993 року втрачене ще при житті ОСОБА_6, то на даний час ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити право власності.

Відповідно до ст.548 та ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року, чинному на 1997 рік, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на момент отримання спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.553 цього ж Кодексу, він не заявив відмову від неї.

Згідно статті 524 ЦК України 1963 року, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 чинного Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07 лютого 2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Враховуючи, що позивачка не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Таким чином, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті батьків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню, а саме, необхідно визнати, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану в АДРЕСА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 є рівними: по 1/3 частці кожного; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири, яка розташована в АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 10 листопада 1997 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована в АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 04 вересня 2015 року.

Керуючись ст.ст.10, 60, 84, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2 задовольнити:

Визнати, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану в АДРЕСА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 є рівними, по 1/3 частці кожного.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири, яка розташована в АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 10 листопада 1997 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована в АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 04 вересня 2015 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик