У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЄвтушенко О.І.,
суддів: Завгородньої І.М., Парінової І.К.,
Кадєтової О.В., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Нива - В.Ш.», ОСОБА_7, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», про визнання прилюдних торгів недійсними, за касаційною скаргою представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (далі - Личаківський ВДВС Львівського МУЮ), Приватного підприємства «Нива - В.Ш.» (далі - ПП «Нива - В.Ш.»), ОСОБА_7 про визнання прилюдних торгів недійсними.

Посилалася на те, що 14 березня 2014 року філією ПП «Нива - В.Ш.» були проведені торги з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1. Позивачка вважає, що торги проведені з порушенням правил проведення торгів, зокрема, вони проведені за участю одного учасника - ОСОБА_7, яка була визнана переможцем. Крім того, реалізація предмета іпотеки проведена в процесі виконання судового рішення про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, а не за рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також всупереч вимогам п. 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (далі - Тимчасове положення), позивачка не була повідомлена про проведення торгів та стартову ціну реалізації майна. Враховуючи викладене, ОСОБА_6 просила визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 - та протокол проведення торгів, акт та свідоцтво про право власності.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна − квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_6, проведені філією 14 ПП «Нива -В.Ш.» 14 березня 2014 року. Визнано недійсними: протокол № 1414137-4, оформлений за результатами проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 14 березня 2014 року, затверджений директором філії 14 ПП «Нива - В.Ш.» Проніним В.В.; акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 19 березня 2014 року, виданий на підставі протоколу № 1414137-4; свідоцтво про право власності від 06 червня 2014 року, зареєстроване в реєстрі за № 913, видане ОСОБА_7 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. за результатами проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 14 березня 2014 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що участь у прилюдних торгах лише одного учасника не порушує встановлених законодавством правил проведення торгів. Дії державного виконавця щодо проведення прилюдних торгів самостійно не оскаржувались.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції вважав, що коли прилюдні торги з реалізації майна проводилися на виконання рішення суду про стягнення заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то до спірних правовідносин застосовуються Закон України «Про виконавче провадження» та Тимчасове положення, а оскільки вказані норми при проведенні торгів порушені, то прилюдні торги вважаються недійсними.

З такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами встановлено, що 22 січня 2013 року Сихівським районним судом м. Львова виданий виконавчий лист у справі № 1319/1219/2012 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором кредиту (а. с. 30).

01 серпня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 39112902 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості на загальну суму 470 268,61 грн. (а. с. 36).

У процесі вчинення виконавчих дій державним виконавцем здійснені запити з приводу наявності у боржника майна (а. с. 37, 39−41), винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а. с. 38), складено акт опису й арешту майна (а. с. 46, 47), призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (а. с. 48), яким проведено оцінку квартири АДРЕСА_1. Висновок про вартість об'єкта оцінки складено 16 січня 2014 року і визначена ринкова вартість квартири - 230 529 грн (а. с. 51).

Як вбачається з копії витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а. с. 8) та копії інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а. с. 58) на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт постановою слідчого управління ГУ МВС України у Львівській області від 16 листопада 2012 року.

Крім цього, вищенаведене підтверджується листом СУ ГУ МВС України у Львівській області від 17 червні 2014 року № 2/х-7 (а. с. 9), з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_1, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000837 та на неї накладено арешт слідчим управління ГУ МВС України у Львівській області, про що винесена відповідна постанова від 16 листопада 2012 року, а також ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2013 року. Зазначений арешт органами досудового слідства не знімався.

25 лютого 2014 року між Личаківським ВДВС Львівського МУЮ та Філією 14 ПП «Нива - В.Ш.» укладений договір № 1414137 про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) (а. с. 184−186), предметом якого є нерухоме майно (предмет іпотеки), арештоване при примусовому виконанні виконавчого листа № 1319/1219/2012, виданого 22 січня 2013 року Сихівським районним судом м. Львова, − однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з протоколу № 1414137-4, затвердженого директором філії 14 ПП «Нива - В.Ш.», 14 березня 2014 року було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), за результатами проведення яких переможцем стала ОСОБА_7

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, положення Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без наявності відповідного рішення в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об'єкти нерухомості.

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, положення Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Положення Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-3004цс15.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції установив, що прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки проведені за участю одного покупця, дійшов обґрунтованого висновку, що це не є порушенням норм чинного законодавства, оскільки відповідають вимогам Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим суд апеляційної інстанції зазначених обставин не врахував і безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про іпотеку», зокрема статті 45 цього Закону, за якою можна провести торги за наявності одного учасника.

Крім того, згідно з пунктом 3.11 Тимчасового положення (у редакції, що була чинною на час проведення торгів) спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку» не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна.

На виконання зазначених вимог закону 27 лютого 2014 року Філією 14 ПП «Нива - В.Ш.» надіслано начальнику Личаківського ВДВС Львівського МУЮ, ПАТ «Універсал Банк» та позивачу повідомлення про проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна, яке є власністю позивача, а саме: лот № 4, однокімнатна квартири АДРЕСА_1 (а. с. 55).

Оскільки апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, то судове рішення апеляційного суду необхідно скасувати, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 339, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - задовольнити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року скасувати, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
Судді: І.М. Завгородня
О.В. Кадєтова
І.К. Парінова
О.М. Ситнік