Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Закропивного О.В., Мазур Л.М.,Коротуна В.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про часткове визнання недійсним договору довічного утримання, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати договір довічного утримання, який був укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 18 жовтня 2012 року, визнати за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, у жовтні 2014 року ОСОБА_6 подала до суду позов про часткове визнання недійсним договору довічного утримання від 18 жовтня 2012 року, в частині його укладення між ОСОБА_9 та ОСОБА_7

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року позови ОСОБА_6 до ОСОБА_7 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року в задоволенні позовів відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення, яким розірвано договір довічного утримання від 18 жовтня 2012 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстраційний номер 1666. Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1. У решті рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. В іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, яка не брала участі у розгляді справи, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане додаткове рішення апеляційного суду скасувати, провадження у справі закрити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення про визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, апеляційний суд виходив із того, що питання про визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частини спірної квартири було предметом розгляду в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. За матеріалами справи це питання порушувалось стороною відповідача, однак у резолютивній частині рішення воно не знайшло свого відображення.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення апеляційним судом було порушено процесуальний порядок, встановлений для вирішення цього питання.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону додаткове рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судові рішення у цивільній справі» роз'яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1. У той час як додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року за позивачем визнано право власності на 1/2 частини цієї квартири.

З указаного вбачається, що оскаржуваним додатковим рішенням змінено суть основного рішення суду.

Таким чином, в апеляційного суду не було підстав для ухвалення додаткового рішення, а тому воно на підставі ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню, з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: О.В. Закропивний
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
Т.О. Писана