АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3718/16 Справа № 204/7868/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування збитків, спричинених в результаті ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування збитків, спричинених в результаті ДТП, у якій просив ухвалити рішення про стягнення з Акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» виплату страхового відшкодування, пеню, 3% річних та витрати на експерта в розмірі 16821 грн. 19 коп.; стягнути з ОСОБА_3 на його користь витрати на експерта в розмірі 800 грн., а також стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі.

У обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що 28 березня 2014 року за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 61 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ягуар», номерний знак НОМЕР_1, власником якого є позивач та автомобіля «Вольво 760», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок ДТП був пошкоджений його автомобіль. 30 квітня 2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська була винесена постанова, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка не оскаржувалась та набрала чинності. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/0827658 в Акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія». Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 50000 грн. На виконання вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач 27 травня 2014 року письмово повідомив відповідача - Акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» про настання страхового випадку та надав усі передбачені Законом документи. 28 квітня 2014 року позивач звернувся до експерта-автотоварознавця про проведення автотоварознавчої експертизи. Згідно висновку експерта № 1504/14/14 розмір матеріального збитку завданий автомобілю «Ягуар», номерний знак НОМЕР_1 складає 47754 грн. 28 коп. 30 вересня 2014 року на адресу відповідача АТ «УОСК» була надіслана заява з проханням здійснити виплату страхового відшкодування. Таким чином, відповідача АТ «УОСК» у строк до 27 серпня 2014 включно повинен був здійснити страхове відшкодування у розмірі 47754 грн. 28 коп. Однак, всупереч вимогам Закону, відповідача АТ «УОСК» не здійснив виплату страхового відшкодування вчасно. На рахунок позивача були перераховані наступні кошти: 17 вересня 2014 року 2000 грн.; 18.10.2014 року 9853 грн.; 20.10.2014 року 20 000 грн.; 21.10.2014 року -1089 грн. 50 коп., а всього - 31853 грн. Оскільки, відповідача АТ «УОСК» прострочив виплату страхового відшкодування, за період з 27 серпня 2014 року по 28 жовтня 2014 року пеня склала 1770 грн. 06 коп. Однак, оскільки відповідачем АТ «УОСК» було частково сплачено пеню, заборгованість по пені склала 680 грн. 56 коп. Також, позивач вважав, що відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідача АТ «УОСК» підлягає стягненню 3% річних у розмірі 239 грн. 35 коп. Таким чином, позивач вважав, що відповідач АТ «УОСК» зобовязаний сплатити йому 16821 грн.19 коп. Також вважав, що понесені витрати на проведення додаткової експертизи повинен відшкодувати відповідач-Перепелиця Ю.Ю. у розмірі 800 грн. 00 коп.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 15901 грн. 28 коп., пеню в розмірі 680 грн. 56 коп., 3% річних в розмірі 239 грн. 35 коп., судові витрати в розмірі 121 грн. 80 коп. а всього 16942 грн. 99 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату товарознавчого дослідження у розмірі 800 грн., а також судові витрати в розмірі 121 грн. 80 коп., а всього 921 грн. 80 коп.

У апеляційній скарзі ПрАТ «УОСК» просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що автомобіль «Ягуар», номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 996153 (а.с.7).

28.03.2014 року близько 14 год. 40 хвл. відбулася дорожньо-транспортна пригода по пр. Пушкіна, 61 у м. Дніпропетровську між автомобілем «Ягуар», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобілем «Вольво 760», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 Дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок того, що під час руху водій ОСОБА_3 відволікся від керування та скоїв наїзд на попереду зупинившийся автомобіль «Ягуар», номерний знак НОМЕР_1. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративного стягнення. Постанова суду не оскаржувалася та набрала законної сили 12.05.2014 року (а.с.8).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою.

Таким чином, вина водія ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/0827658 застрахована в АТ «Українська охоронно-страхова компанія», правонаступником якого є ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн. Дорожньо-транспортна пригода спричинена на момент дії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Пунктами 34.1., 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Судом було встановлено, що 12.04.2014 року відповідачам були надіслані телеграми з проханням зявитися особисто або забезпечити явку представника для участі в огляді пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Ягуар», номерний знак НОМЕР_1,який відбудеться 16.04.2014 року, що підтверджується відповідними копіями телеграм та фіскальними чеками. Дана телеграма була отримана уповноваженим представником відповідача- ПрАТ «УОСК» 14.04.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення телеграми.

Ствердження відповідача- ПрАТ «УОСК» про те, що 16.04.2014 року проводився огляд пошкодженого транспортного засобу без виклику відповідача не відповідають дійсності і спростовуються доказами долученими до матеріалів справи.

Таким чином, акт огляду транспортного засобу від 16.04.2014 року складений відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

16.04.2014 року був складений протокол огляду транспортного засобу, де були відображені пошкодження транспортного засобу (а.с.18-19).

18.04.2014 року була складена калькуляція № 1504/14/14, де зазначена вартість ремонту, яка складає 82 450 грн. 88 коп.(а.с.20-21).

28.04.2014 року судовим експертом, автотовароведом ОСОБА_5, було складено висновок № 1504/14/14, згідно якого величина матеріального збитку, причиненого власнику транспортного засобу автомобіля «Jaguar Х-Туре 2.5», реєстраційний номер НОМЕР_3, пошкодженого внаслідок ДТП складає 47 754 грн. 28 коп. (а.с. 12-33).

Згідно квитанції з оплати наданих послуг від 28.04.2014 року ОСОБА_2 сплатив надані експертні послуги у розмірі 800 грн.(а.с.11 зворот).

Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, а також документи, перелік яких визначений у п. 35.2. вказаної статті Закону.

Позивач ОСОБА_2 27.05.2014 року направив відповідачу- ПрАТ «УОСК» заяву на виплату страхового відшкодування та надіслав усі, передбачені Законом документи для виплати страхового відшкодування, що підтверджується експрес-накладною № 8062 (а.с. 8зворот).

30.05.2014 року ОСОБА_2 звернувся до АТ «Українська охоронно-страхова компанія» про здійснення виплати страхового відшкодування по страховому випадку та надіслати детальний розрахунок суми страхового відшкодування (а.с.9).

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 9 Закону України від 07.03.1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» - розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Проте, ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у строк визначений Законом не виплатила розмір страхового відшкодування, а 16.06.2014 року провів оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу автомобіля «Jaguar Х-Туре 2.5», реєстраційний номер НОМЕР_3, згідно якого вартість майнової шкоди на дату оцінки 16.04.2014 року складає - 37671 грн. 84 коп.

Згідно повідомлення про прийняте рішення по події, яка мала місце 28.03.2014 року датованого 10.07.2014 року за № НОМЕР_4 «Українська охоронно-страхова компанія» повідомила позивача про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 31 853 грн. 20 коп., де було вираховано суму ПДВ. Франшиза по даному полісу становить 1 000 грн. 00 коп.

Проте, відповідач- ПрАТ «УОСК» не надав доказів відправлення та отримання позивачем даного повідомлення, оскільки позивач звернувся 29.09.2014 року зі скаргою до Голови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг з вимогою дати йому письмову відповідь стосовно того, що на дату даної скарги страхове відшкодування не сплачено та зобовязання відповідача- ПрАТ «УОСК» надати детальний розрахунок суми страхового відшкодування (10-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки, ані позивач ані відповідач не спростовують той факт, що відповідач- ПрАТ «УОСК» перерахував позивачу у період з 17.09.2014 року по 21.10.2014 року суму страхового відшкодування у розмірі 31 853 грн., то ця обставина не підлягає доказуванню.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт від 26.08.2014 року вартість ремонту автомобіля «Jaguar Х-Туре 2.5», реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 81610 грн.

Згідно квитанцій до приходного касового округу ОСОБА_2 сплатив вартість ремонту автомобіля у розмірі 81610 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивач просив стягнути різницю між сумами страхового відшкодування, визначеною висновком експерта № 1504/14/14 від 28.04.2014 року у розмірі 47 754 грн. 28 коп., а не сумою відновлювального ремонту та фактично перерахованою йому відповідачем - ПрАТ «УОСК» у розмірі 31853 грн., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача - ПрАТ «УОСК» на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 15901 грн. 28 коп.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно розрахунку, наданим позивачем сума прострочки виплати страхового відшкодування за період з 27.08.2014 року по 28.10.2014 року складає 1770 грн. 06 коп.

Відповідачем - ПрАТ «УОСК» визнано факт того, що страхове відшкодування було виплачено позивачу з порушенням строків визначених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки 21.10.20114 року ними було складено страховий акт № 14201/1 відповідно до якого розрахував суму пені у розмірі 1089 грн. 50 коп.

Позивачем визнано той факт, що відповідач - ПрАТ «УОСК» сплатив йому пеню у розмірі 1089 грн. 50 коп., у звязку з чим, слід стягнути різницю несплаченої пені, яка складає 680 грн. 56 коп.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» прострочило зобовязання перед позивачем з виплати страхового відшкодування, що є грошовим зобовязанням, а тому на користь позивача підлягають стягненню суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги, про те що суд хибно взяв до уваги висновки експертизи, наданої позивачем, колегія суддів не може взяти до уваги. оскільки, дослідження проводилося судовим експертом-автотоварознавцем, який має відповідну кваліфікацію та його зареєстровано в Державному реєстрі оцінювачів як оцінювача, який має право здійснювати оцінку майна та майнових прав у тому числі і оцінку машин, обладнання, та окремих видів транспортних засобів, що підтверджується Свідоцтвом Фонду державного майна України про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 331 від 11 травня 2002 року (а.с.33), крім того на його ім»я видано сертифікат вищого ступеню Союзу експертів України, яким ОСОБА_5 визнаний судовим експертом вищого професійного рівня та визано Свідоцтво сертифікованого судового експерта Союзу експертів України. Зазначений суб»єкт оціночної діяльності діє на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 р.№2658-ІІІ.

Розрахунки здійснювалися на підставі: ОСОБА_4 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Фонду Державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, в редакції наказу Міністерства юстиції України і Фонду Державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 серпня 2009 року під № 724/16740 зі змінами; Закону України «Про судову експертизу» ; Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 р.№2658-ІІІ; Інструкції про признаенчння та проведення судових експертиз та експертних досліджень та науково-методологічних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень»; Інструкції щодо особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, які не працюють у державних спеціалізованих експертних установах» (наказ МЮ України від 24.12.2003 року №170/5 зі змінами та доповненнями , внесеними наказом МЮ України від 14.07.2010 року № 1549/5); Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою КМУ від 10.09.2003р. №1440; Довідника "Бюлетень автотоварознавця" ДНДІСЕ ІОЦ СЕУ випуск № 76/2014; Ліцензійного програмного продукту "AUDAТЕХ", Німеччина.

Як убачається з матеріалів справи, апелянтом не було заявлено клопотання про призначення судової експертизи на спростування висновків експертизи зі сторони позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв як доказ висновок спеціаліста, оскільки, він був отриманий у передбаченому порядку ліцензованим судовим експертом. Звіт про оцінку вартості майнової шкоди від 16.06.2014 року, здійснений суб»єктом оціночної діяльності ФОП «ОСОБА_6І.», що був наданий відповідачем не спростував висновків експертного дослідження про оцінку вартості матеріальної шкоди від 28.04.2014 року, здійснених судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_5, відповідачем -1 переконливих аргументів чи доказів на спростування вказаного висновку до суду не надано, вказаний висновок узгоджується з іншими матеріалами справи і не протирічить їм.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, колегія суддів вважає, що відповідачем допущене власне трактування вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, а саме, що дія ч.2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв»язку із завданням шкоди, тоді як дійсно вказана норма права є наступною: положення статті 625 ЦКне застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_7