Справа № 472/1263/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2016 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Матевосян К.М.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2, про стягнення збитків та безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2015 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про стягнення збитків та безпідставно отриманих коштів, проценти за користування грошовими коштами та стягнення вартості поліпшень на яку збільшилась вартість майна.

Згодом уточнив позовні вимоги, де просив залучити в якості співвідповідача у вимогах стягнення вартості поліпшень на яку збільшилась вартість майна з ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Ухвалою суду від 11.01.2016 року в якості співвідповідача залучено ОСОБА_5.

Під час розгляду справи Позивач подав заяву про залишення позовних вимог без розгляду в частині стягнення вартості поліпшень на яку збільшилась вартість майна з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Ухвалою суду від 28.04.2016 року позовну заяву Позивача до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в частині солідарного стягнення вартості поліпшень у розмірі 13098,50 грн. та судового збору в розмірі 487,20 грн. залишено без розгляду.

В обґрунтування своїх вимог до відповідача ОСОБА_2 (далі - Відповідач) вказав, що згідно договору купівлі-продажу від 02.11.2005 року - Позивач придбав у Відповідача квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1.

Згодом рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 01.06.2013 року за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_5 та орган опіки та піклування Веселинівської селищної ради Миколаївської області було задоволено позовні вимоги про витребування квартири АДРЕСА_2 з володіння добросовісного набувача ОСОБА_1

Посилаючись на ст.ст. 23, 661, 623 ЦК України просить стягнути з Відповідача на його користь завдані збитки в розмірі 354854,43 грн.

Також посилаючись на норми ст.ст. 1212 ЦК України просить стягнути з Відповідача отриманні останнім за договором купівлі-продажу від 02.11.2005 року квартири кошти в розмірі 15000 грн., як безпідставно набуті, та відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК України стягнути проценти за користування чужими коштами в розмірі 13282,44 грн.

Загалом Позивач просить стягнути з Відповідача суму в розмірі 383136,87 гривень та судовий збір в розмірі 3831,37 гривень.

В судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з тих же підстав, зокрема вказав, що він є добросовісним набувачем квартири за адресою АДРЕСА_1. Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 01.06.2013 року було витребувано з його власності вищевказану квартиру. Просить суд задовольнити його вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду цивільної справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується оголошеннями в газеті «Рідне Прибужжя». Про причини неявки суд не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не надходило.

Також судом неодноразово викликався Відповідач в судові засіданні через оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» та через Виконавчий орган місцевого самоврядування Веселинівської селищної ради згідно вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, заслухавши пояснення Позивача, дійшов до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом для всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи з архіву суду було витребувано справу №2/1406/125/12 про поділ спільного майна між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, а також справу №472/10/13-ц про витребування майна із добросовісного набувача.

В судовому засіданні встановлено, що 26.01.2005 року Веселинівським районним судом Миколаївської області винесено ухвалу по справі № 2-61/2005 р. за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання квартири загальною спільною власністю та переведення права покупця на позивача, якою затверджено укладену між сторонами мирову угоду про переведення прав покупця по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 на ОСОБА_2, на підставі чого остання зареєструвала своє право власності на вказану квартиру у Веселинівській філії Миколаївського МБТІ від 01.11.2005 року за № 1651.

02.11.2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив квартиру та зареєстрував право приватної власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8868863 від 07.11.2005 року. Відповідно до п. 2 вказаного Договору продаж вчинено за 15000 грн., які продавець одержав від покупця до його підписання. Тобто, між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено відплатний договір.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18.06.2012 року про затвердження мирової угоди за ОСОБА_6 визнано ? частини у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, на підставі чого ОСОБА_6 зареєструвала своє право приватної спільної часткової власності на нерухоме майно у частці ?, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 35509931 від 16.09.2012 року. При цьому, було здійснено поділ спільного майна (резюмовано факт), набутого ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за час спільного проживання, що витікає із змісту зазначеної ухвали суду.

ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 оскаржив ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26.01.2005 року по справі № 2-61/2005 р., якою було затверджено укладену між сторонами мирову угоду про переведення прав покупця по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 на відповідача ОСОБА_2, та яка була скасована 26.06.2012 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області. При цьому, справу передано до того ж суду для продовження розгляду. Але, 27.09.2012 року ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 01.06.2013 року по справі №472/10/13-ц за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_5 та орган опіки та піклування Веселинівської селищної ради Миколаївської області було задоволено позовні вимоги про витребування квартири АДРЕСА_2 з володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_6. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 01.10.2013 року, рішенням суду першої інстанції змінено, виключено із рішення посилання на перебування ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 та зміну нею прізвища «Житнік» на «Прадєдову», в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», у разі якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.

Згідно ч. 1 ст. 661 ЦК України, у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 623 ЦК України, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно Звіту про вартість 3-и кімнатної квартири розташованої за адресою АДРЕСА_4., вартість квартири станом на 25.04.2016 року складає 382 135 гривень.

В позовних вимогах, Позивач просить стягнути на його користь збитки в розмірі 354 854,43 гривні.

Виходячи з вищенаведеного, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, так як квартира, яка була витребувана з володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_6, належала кожному в рівних долях по ?, тому на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню вартість ? квартири на день ухвалення рішення суду, що складає 191067,50 гривень.

Позовні вимоги, щодо стягнення з Відповідача коштів, як безпідставно набуті, які він передав за відплатним договором відчуження майна (квартири) в розмірі 15000 гривень, не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як встановлено вище, 02.11.2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив квартиру та зареєстрував право приватної власності на нерухоме майно.

На час розгляду справи вказаний договір не визнаний недійсним та не скасований. Тому відсутні правові підстави стягнення з Відповідача на користь Позивача суму в розмірі 15000 гривень, як безпідставно отриману.

Вразі одночасного задоволення позову щодо відшкодуванням збитків та стягнення коштів у зв'язку з тим, що у Позивача було витребувана з володіння квартира, суд одночасно застосує до Відповідача подвійне стягнення в одних і тих самих обставинах, тому в частині позовних вимог щодо стягнення коштів, як безпідставно набуті, - слід відмовити.

Оскільки вимоги позову про стягнення процентів за користування грошей є похідними від позовних вимог, щодо стягнення коштів як безпідставно набуті, у їх задоволенні також слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач проси суд задовольнити позовні вимоги на загальну суму 383136,87 гривень, судом задоволено позовні вимоги частково в розмірі 191067,50 гривень, що складає 49,9% від загальної суми.

Керуючись ст.ст. 57-60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, збитки в розмірі 191067 /сто дев'яносто одна тисяча шістдесят сім/ гривень 50 /п'ятдесят/ копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 1911 /одна тисяча дев'ятсот одинадцять/ гривень 85 /вісімдесят п'ять/ копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області П. О. Чаричанський