Ухвала

іменем україни

13 липня 2016рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Мостової Г.І., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з уточненим згодом позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання боржником ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в солідарному порядку, як з боржника так і з поручителя ОСОБА_5

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й позов публічного акціонерного товариства, правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором № 0 від 29 березня 2007 року в розмірі 287 072, 07 доларів США та 200 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 просить рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 553 ЦК Українивстановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України ).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Судом установлено, що 29 березня 2007 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 199 000 доларів США зі сплатою 12 % річних строком до 29 березня 2038 року.

У забезпечення цього договору, 22 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2009 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 0 від 29 березня 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме належну відповідачу нерухомість, яке було виконано лише 19 квітня 2012 року й виручена за продаж майна грошова сума була зарахована на рахунок банку з метою погашення частини кредитної заборгованості.

Звертаючись до суду з даним позовом публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» зазначало, що кредитна заборгованість у повному обсязі не погашена. Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги позивач зазначав, що розмір кредитної заборгованості станом на 10 червня 2015 року становить 287 072, 07 доларів США та 1 122 666 грн 56 коп. пені, яка підлягає солідарному стягненню з боржника та поручителя.

Разом з тим, згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК Українипорука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 квітня 2009 року банк звернувся до ОСОБА_4 з вимогою про дострокове повернення суми кредиту через невиконання ним зобов'язань за договором кредиту.

29 червня 2009 року аналогічна вимога була надіслана поручителю ОСОБА_8

Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року за № 6-1077цс15, який згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів власних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, установивши, що через неналежне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором щодо його своєчасного й повного погашення виникла заборгованість, яка частково була погашена за рахунок реалізації іпотечного майна дійшов вірного й обґрунтованого висновку, що наявна станом на 10 червня 2015 року заборгованість підлягає стягненню на користь банку лише з боржника, оскільки зобов'язання ОСОБА_5 за договором поруки припинилися у зв'язку з тим, що кредитор протягом шести місяців від дня порушення позичальником встановленого кредитором строку для дострокового повернення кредиту не пред'явив позову до поручителя. При цьому, судом вірно зазначено про відсутність подвійного стягнення вказаної заборгованості, про своєчасне звернення позивача до суду.

Також є правильним висновок суду апеляційної інстанції щодо зменшення розміру пені з урахуванням вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

Г.І. Мостова

О.В.Попович