У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Бондаренка Ю.О.,

суддів Павліченка С.В., Собослоя Г.Г.,

при секретарі Сочка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1, якою просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі розмірі 3000 щомісячно, до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.01.2015 року з відповідачем ОСОБА_1 вона уклала шлюб у виконкомі Вільховецько-Лазівської сільської раді Тячівського району. 05.01.2014 року у них народилася донька - ОСОБА_3 , яка перебуває на утриманні позивачки.

Посилається на те, що відповідач проживає окремо не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки та не бере участі в її вихованні. Враховуючи його працездатний вік, стан здоровя та матеріальне становище вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки. Вона не має можливості працювати, так як веде догляд за дитиною і крім того вагітна від відповідача.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2016 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі девятсот гривень щомісячно, починаючи з 21.12.2015 року і до її повноліття. В решті позовних вимог відмовлено, вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2016 року як таке , що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх обставини справи, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в сумі 600 гривень на місяць. В апеляційній скарзі посилається на те, що зараз ніде не працює, батько в нього інвалід 2-ої групи, потребує постійного догляду та лікування, також в нього були переломи кісток, що ускладнює його роботу при важких умовах праці, у звязку із цим не має можливості сплачувати присуджений йому судом першої інстанції розмір аліментів.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу і просила задовольнити з підстав зазначених в ній.

Позивач та її представник заперечила щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши сторони, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 05.01.2014 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 (а.с.6). 26 січня 2015 року сторони у виконкомі Вільховецько-Лазівській сільській раді Тячівського району зареєстрували шлюб, актовий запис 9 (а.с.5). На даний час сторони проживають окремо. ОСОБА_2 проживає з донькою у своїх батьків. Малолітня донька ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері (а.с.7,8). Відповідач на державній роботі не працює та проживає зі своїми батьками в с. Вільхівці-Лази, Тячівського району (а.с.26,27). Згідно акту обстеження від 16 лютого 2016 року ОСОБА_1 з листопада 2015 року не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини (46). ОСОБА_3 хворіє (а.с.45). Позивачка на даний час знаходиться на 25-26 місяці вагітності (а.с.47).

Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За твердженням позивачки, відповідача їздить на заробітки до Росії, однак участі в утриманні доньки не приймає.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Проживання відповідача з батьком , який є інвалідом 2 групи, не доводить того, що він перебуває на утриманні відповідача. Будь-яких даних про наявність у відповідача на утриманні інших осіб, матеріали справи не містять. Сам факт отримання відповідачем переломів кісток в наслідок ДТП, яка мала місце в 2009 році, що підтверджується випискою з медичної картки №3482 та витягом із історії хвороби №5348 (а.с.28,29), не доводить перебування на даний час відповідача в стані який не позволяє відповідачу повноцінно працювати, або ускладнює його роботу при важких умовах праці.

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вірно встановив обставини справи, які виникли між сторонами і ухвалив правильне по суті і справедливе рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції , за таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення районного суду залишення без змін.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді