Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення - Запорізького обласного управління, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення - Запорізького обласного управління до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа - Приватне підприємство «Зернодар», про визнання припиненим договору іпотеки,

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення - Запорізького обласного управління (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 27 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та Приватним підприємством «Зернодар» (далі - ПП «Зернодар») укладений договір кредиту, відповідно до якого останньому наданий кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 650 000 грн. 05 вересня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачами укладений договір іпотеки, відповідно до якого останні передали в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Позичальник порушив умови виконання кредитного договору у зв'язку з чим станом на 12 березня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 430 778 грн 92 коп., у рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідачів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 липня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2016 року ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 липня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості у розмірі 430 778 грн 92 коп. Визначений спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», а саме шляхом укладання ПАТ «Державний ощадний банк України» договору купівлі-продажу предмету іпотеки з будь-якою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, встановивши ціну продажу вказаної квартири у розмірі 320 303 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Державний ощадний банк України» - ХалтобінО.Л., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виселення та зняття з реєстраційного облік та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог в частині виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку, оскільки банком не зазначалося наявність іншого приміщення, яке б могло бути надано відповідачам.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення - Запорізького обласного управління на рішення апеляційного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення - Запорізького обласного управління до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа - Приватне підприємство «Зернодар», про визнання припиненим договору іпотеки, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік