Справа № 362/4335/16-ц
Провадження № 2/362/2493/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в інтересах свого малолітнього сина, у якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1, який належав його батьку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті свого колишнього чоловіка - батька її сина, вона звернулася до нотаріальної контори для прийняття дитиною спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна. Однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через відсутність правовстановлюючих документів на дане спадкове майно.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у заяві.

Відповідач надав суду заяву який не заперечив щодо вимог позову та просив розглянути справу у відсутності його представника.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи Свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок від 09 лютого 1979 року, виданого на підставі рішення виконкому Калинівської селищної ради від 17 січня 1979 року № 3, на ім'я ОСОБА_4 було оформлено право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.02.2006 року (а.с. 9).

Спадкоємцями померлого ОСОБА_4 були його дружина ОСОБА_5 й син ОСОБА_6, які успадкували після померлого ОСОБА_4 вказаний житловий будинок АДРЕСА_1 у відповідних частинах даного нерухомого майна, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 294 до майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року та наявними у ній Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 29.11.2022 року (а.с. 15, 16, 18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 13.02.2012 року (а.с. 8).

Спадкоємцем померлої ОСОБА_5 був її син ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 20 січня 1978 року (а.с. 18).

Про факт спадкоємства ОСОБА_6 після померлої матері також свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 18.03.2013 року, який міститься в матеріалах спадкової справи до майна ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 07 грудня 2015 року (а.с. 7).

Факт родинних відносин між малолітнім в інтересах якого подано позов і спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) серії НОМЕР_5 від 17 листопада 2009 року (а.с. 19).

Змістом свідоцтва про народження малолітнього ОСОБА_3, свідоцтва про розірвання шлюбу (повторне) серії НОМЕР_6 від 20 листопада 2009 року та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 від 08 жовтня 2009 року підтверджується той факт, що позивач є матір'ю сина померлого ОСОБА_6 (а.с. 19, 20, 21).

Позивач в інтересах малолітнього сина звернулася до нотаріуса з метою прийняття та оформлення за ним спадщини за законом після померлого батька.

Постановою нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Остранициної О.Б. від 08.07.2016 року № 730/02-31, позивачу, як законному преставнику малолітньої дитини відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого батька, оскльки спадкоємцем не подано документу на підставі якого право власності зареєстроване за спадкодавцем (а.с. 24 - 25).

Норми статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачають, що державна реєстрація прав є обов'язковою; інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав; права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Зазначений закон набрав чинності в серпні 2004 року.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як вбачається із досліджених судом матеріалів технічного паспорту на спадковий житловий будинок, його було побудовано у 1975 році (а.с. 10 - 14).

Тобто, на момент виникнення у померлого ОСОБА_4, після якого спадкували ОСОБА_5 й ОСОБА_6 прав на спірне нерухоме майно - 1975 рік, діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, положення якого не передбачали обов'язкової реєстрації прав на нерухоме майно.

Отже, суд приходить до висновку, що права ОСОБА_4 і усіх його спадкоємців на нерухоме майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 - були дійсними, оскільки на момент виникнення вказаних прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тому, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, пункт перший Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, що діяла станом на час набуття спадкодавцем домоволодіння, передбачав, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

На копії Свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок від 09 лютого 1979 року, що міститься в матеріалах справи, є відмітка про його реєстрацію у Фастівському міжміському бюро технічної інвентаризації.

Рішенням Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області № 30-02-VII від 26 листопада 2015 року АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 (а.с. 26).

До складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно із частиною п'ятою статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому суд враховує, що спадкодавець не встиг оформити право власності на спадкове нерухоме майно відповідно до вимог законодавства, що діяло станом на дату його смерті.

Отже, та обставина, що ОСОБА_6 за життя не встиг оформити право власності на вказаний житловий будинок належним чином не є достатньою підставою для відмови у визнанні за його спадкоємцем права власності на вказане нерухоме майно, яке залишились після смерті його батька.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право малолітньої особи, в інтересах якої звернулась позивач щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за дитиною права власності на даний житловий будинок.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 3, 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 549 ЦК УРСР, ст. ст. 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 1 - 11, 57 - 62, 64, 169, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий