Справа №589/4967/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сінгур В. О.
Номер провадження 22-ц/788/1198/16 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області

на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2016 року

у справі за скаргою представника заявника ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції про поновлення строку на подання скарги, визнання незаконними дій та бездіяльності відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції в особі начальника відділу ОСОБА_5 та державного виконавця відділу ОСОБА_6 щодо забезпечення виконання рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2012 року, рішення апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року по зведеному виконавчому провадженню №34454292 та щодо ненадання відповіді на скарги від 10 квітня 2015 року, 11 квітня 2015 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян», внесення змін в частині заявлених вимог від 17 березня 2016 року в частині збільшення грошових зобов'язань,

в с т а н о в и л а:

16 жовтня 2015 року ОСОБА_3, який є піклувальником і діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду зі скаргою, мотивуючи її тим, що з вересня 2012 року у відділі ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження №34454292 по примусовому стягненню з ОСОБА_7 боргу по невідшкодованій моральній шкоді та матеріальній шкоді, завданій злочином.

Не зважаючи на його численні заяви та скарги до відділу ДВС та до суду на незаконні дії та бездіяльність начальника відділу, державних виконавців відділу ДВС та ухвалені судові рішення, зокрема, ухвали Шосткинського міськрайонного суду від 08 липня 2013 року, від 30 грудня 2013 року, від 16 червня 2014 року, 26 грудня 2014 року, незаконні дії та бездіяльність посадових осіб відділу ДВС продовжуються. З ОСОБА_7 не стягнуто жодної копійки, хоча були можливості своєчасно і в повному обсязі стягнути з боржника кошти на відшкодування заподіяної шкоди.

До часу звернення до суду з даною скаргою начальник відділу ДВС ОСОБА_5 не надав відповіді на його скарги від 10 квітня 2015 року та 11 квітня 2015 року.

17 квітня 2015 року він звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з позовом до відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції, в якій одночасно оскаржував дії та бездіяльність начальника відділу та державного виконавця, але позовна заява не розглянута.

Не виконання рішень Шосткинського міськрайонного суду від 25 червня 2012 року та апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року по стягненню з ОСОБА_7 коштів на відшкодування шкоди, які знаходяться на виконанні у відділі ДВС у зведеному виконавчому провадженні №34454292, призвело до знецінення стягнутих на відшкодування заподіяної шкоди сум, що підтверджується рішенням апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року у справі № 589/4873/14-ц, провадження № 22-ц/788/2237/14, рішенням апеляційного суду Сумської області від 28 травня 2015 року у справі №589/1268/15ц, ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19 серпня 2015 року у справі № 589/2800/15ц, провадження № 22-ц/788/1561/15.

25 серпня 2015 року на його адресу від відділу ДВС надійшов акт визначення вартості майна від 19 серпня 2015 року разом із супровідним листом №10371 від 20 серпня 2015 року, ознайомившись з яким він 02 вересня 2015 року звернувся до відділу ДВС з скаргою, так як вважав незаконними подальші дії та бездіяльність державного виконавця ОСОБА_6. по виконанню виконавчого провадження №34454292, та просив скасувати акт визначення вартості майна від 19 вересня 2015 року, вжити належних заходів по усуненню недоліків по оцінці майна боржника та надати відповіді на поставлені запитання.

06 жовтня 2015 року він отримав лист в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_8, в якому його повідомлено про те, що його скарга не відповідає вимогам ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», а тому була розглянута в порядку звернення громадян, проте не було роз'яснено, яким конкретно вимогам не відповідає його скарга. Акт від 19 вересня 2015 року не був визнаний і скасований як незаконний, в той же час був призначений експерт для визначення вартості описаного майна, а саме «металевого контейнера, сірого кольору, 5 п. м».

12 жовтня 2015 року він звернувся до відділу ДВС з проханням надати копії листа, постанови про призначення експерта по проведенню оцінки металевого контейнера та постанови про накладення на нього арешту, проте йому були надані лише копії постанови про накладення арешту на металевий контейнер, акта опису й арешту майна від 19 серпня 2015 року, в якому не було зазначено постанови про арешт майна боржника, а зазначено - ЗВП № 34338590, в той час як на виконанні відділу ДВС знаходиться зведене виконавче провадження №34454292 з примусового виконання трьох виконавчих листів, виданих Шосткинським міськрайонним судом, що підтверджується ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 16 червня 2014 року, справа № 589/2966/14ц.

Посилався на п. 3 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», який встановлює, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Зазначав, що державний виконавець ОСОБА_6., реагуючи на його скаргу від 02 вересня 2015 року, винесла 08 вересня 2015 року постанову ВП № 34338944 про призначення експерта, а договір на проведення незалежної оцінки майна №220-15 був укладений 30 вересня 2015 року, що підтверджується копією висновку про вартість майна. В постанові відсутній підпис експерта про ознайомлення.

Вважав не можливим визначити вартість металевого контейнера із зазначеним розміром «5 п. м», оскільки для оцінки контейнера необхідні інші дані: висота, довжина, ширина, товщина металу і рік виготовлення.

12 жовтня 2015 року йому стало відомо про те, що державний виконавець ОСОБА_6. перейшла на іншу роботу.

Посилався на те, що, всупереч вимогам ч. ч. 1 - 3 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснює начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, начальник відділу ДВС не реагує на його скарги належним чином і не надає відповіді на скарги від 10 та 11 квітня 2015 року.

Зазначав, що бездіяльність і незаконні дії державних виконавців по виконанню зведеного виконавчого провадження по примусовому стягненню боргу та незаконна бездіяльність начальника відділу по забезпеченню контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішення призвели до того, що за три роки відділом ДВС не було стягнуто жодної копійки на відшкодування шкоди, заподіяної злочином, хоча ОСОБА_7 як фізична особа-підприємець отримував і отримує певні доходи, які мають бути задекларовані протягом спірного періоду. До цього часу ОСОБА_9, який є сином ОСОБА_7, не сплатив 39 121 грн. за придбаний у батька автомобіль, що підтверджується ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року справа № 589/6877/14ц.

Фіктивне відчуження легкового автомобіля відбулося 13 вересня 2011 року, і лише в липні 2014 року відділом ДВС було встановлено наявність майна у ОСОБА_7 на суму 183 510 грн., що підтверджується копією актів визначення вартості майна від 16 липня 2014 року на суму 70 985 грн. та 112 525 грн., лише в серпні 2015 року відділом ДВС було проведено опис та арешт майна (металевого контейнера), вартість якого складає нібито 36 340 грн., що підтверджується копією висновку про вартість майна.

Це відбулося, не зважаючи на його постійні звернення з заявами та скаргами протягом трьох років безпосередньо до відділу ДВС на незаконні дії та бездіяльність державних виконавців та начальника відділу.

При встановленні наявності майна на суму 258 971 грн. боржник ОСОБА_7, отримуючи певні доходи, сплатив лише 2292 грн., а відділ ДВС не притягнув його до адміністративної та кримінальної відповідальності за те, що він ухиляється від відшкодування заподіяної шкоди і, маючи всі можливості, свідомо не сплачує борг.

Просив поновити строк подання скарги в разі його пропущення; визнати незаконною бездіяльність начальника відділу ДВС Шосткинського місьрайонного управління юстиції ОСОБА_5 по забезпеченню виконання судових рішень Шосткинського міськрайонного суду від 25 червня 2012 року, апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року щодо забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження № 34454292 та щодо ненадання відповіді на його скарги від 10 квітня 2015 року, 11 квітня 2015 року відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_6 по забезпеченню виконання зазначених судових рішень, по забезпеченню виконання зведеного виконавчого провадження №34454292, що призвело до збільшення заподіяної шкоди в результаті інфляційних втрат, які стягнуті за рішенням суду (т. 1, а. с. 1 - 8).

22 жовтня 2015 року ОСОБА_3 доповнив вимоги скарги, посилаючись на те, що 20 жовтня 2015 року він отримав лист від відділу ДВС з повідомленням від 15 жовтня 2015 року № 02-42/13693, підписаним державним виконавцем Осовиком К.М., та висновок незалежної оцінки про вартість майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_10, які відділ ДВС, довідавшись про те, що 16 жовтня 2015 року він звернувся до суду з скаргою, надіслав йому з метою частково виправдати зволікання, незаконні дії та бездіяльність, намагаючись довести, що вказані документи були надіслані йому до звернення його з скаргою до суду. Проте з поштового штемпеля на конверті вбачається, що документи були надіслані йому лише 17 жовтня 2015 року.

В скарзі від 16 жовтня 2015 року до суду він зазначав, що 12 жовтня 2015 року звертався з заявою про надання постанови про призначення експерта по проведенню оцінки металевого контейнера, яку йому було надано лише після його звернення.

Посилаючись на те, що державний виконавець ОСОБА_6., призначаючи експерта для участі у виконавчому провадженні постановою ВП № 34338944 від 8 вересня 2015 року, не надала достовірних даних про об'єкт оцінки - про габаритні розміри контейнеру, рік виготовлення, не описала, що собою представляє металева конструкція, яка товщина металу, вважав, що неможливо провести об'єктивно оцінку цього майна.

Просив додатково до вимог, викладених в скарзі від 16 жовтня 2015 року, визнати незаконною постанову ВП № 34338944 від 08 вересня 2015 року державного виконавця відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції як необґрунтовану та скасувати її, а також скасувати висновок про вартість майна, здійснений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_10 (т. І, а.с.60-64).

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року була визнана незаконною бездіяльність начальника відділу ОСОБА_5 по забезпеченню виконання судових рішень Шосткинського міськрайонного суду від 25 червня 2012 року, апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року щодо забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження № 34454292 та щодо ненадання відповіді на скарги ОСОБА_3 від 10 квітня 2015 року, 11 квітня 2015 року відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України « Про звернення громадян»; визнана незаконною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_6 по забезпеченню виконання зазначених судових рішень щодо забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження № 34454292, що призвело до збільшення заподіяної шкоди в результаті інфляційних втрат, які стягнуті рішеннями суду; визнана незаконною та скасована постанова ВП № 34338944 від 08 вересня 2015 року державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_6 як необґрунтована, а також скасований висновок про вартість майна, здійснений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_10, від 30 вересня 2015 року (т. ІІ, а. с. 55-66).

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року ухвалу Шосткинського міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року було скасовано, а справа ОСОБА_3 з заявлених питань повернута на новий розгляд до суду першої інстанції (т. ІІ, а.с.156-158).

17 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з додатковим обґрунтуванням вимог скарги, посилаючись, зокрема, на те, що йому не надіслана постанова про арешт металевого контейнера, не скасована за його скаргою від 29 жовтня 2015 року постанова державного виконавця від 8 вересня 2015 року про призначення експерта - суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні, висновок про оцінку майна якого є незаконним, оскільки грунтується на неповних даних про цей об'єкт, який безпідставно зазначений як об'єкт нерухомого майна. Після постановлення ухвали суду про визначення ? частки боржника у автомобілі дії по її реалізації проводились майже два роки та йому безпідставно запропоновано залишити її за собою, йому не надані відповіді на його скарги до відділу ДВС від 10 та 11 квітня 2015 року

Зазначав, що бездіяльність начальника відділу ДВС та державного виконавця призвела до збільшення розміру заподіяної шкоди неповнолітній ОСОБА_3 на суму 83203,07 гр., в тому числі збільшення шкоди в зв'язку з втратою годувальника - на суму 9008, 48 гр., стягнутих рішенням суду інфляційних втрат на суму 74194 гр. (т. 2, а. с. 236 - 245).

05 квітня 2016 року ОСОБА_3 надав заяву про внесення змін до додаткових обґрунтувань скарги від 16 жовтня 2015 року, посилаючись на те, що невиконання відділом ДВС судових рішень потягло збільшення суми заборгованості боржника до 83 479,12 гр. та, відповідно, 9277,53 гр. (а. с. 8-10, т.3).

В заяві посилався на те, що під час здійснення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні №34454292 в результаті незаконних дій та бездіяльності посадових осіб відділу ДВС протягом тривалого періоду, станом на 01 квітня 2016 року розмір невідшкодованої шкоди, заподіяної неповнолітній ОСОБА_3 втратою годувальника, по нестягнутих коштах збільшився на суму 9 277 грн. 53 коп., а також на суму 74 194,59 грн. збільшився розмір невідшкодованої шкоди, яку рішенням суду було стягнуто на відшкодування знецінених сум по заподіяній шкоді.

Станом на 1 квітня 2016 року загальний розмір заподіяної шкоди становить 83 479, 12 гр., на підтвердження чого надав копію облікової картки на зведене виконавче провадження № ЄДРВП 34454292 та копію рішення апеляційного суду Сумської області від 2 березня 2016 року.

Просив внести зміни до додаткових обґрунтувань вимог скарги від 17 березня 2016 року, зазначивши замість суми 83 203,07 гр. суму 83 479,12 гр., а замість суми 9 008,487 гр. - суму 9 277,53 гр. (т. ІІІ, а.с.8-10).

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 31 травня 2016 року поновлено ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, строк на подання скарги.

Скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність начальника відділу ОСОБА_5 по забезпеченню виконання судових рішень Шосткинського міськрайонного суду від 25 червня 2012 року, апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року щодо забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження №34454292.

Зобов'язано начальника відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 надати відповіді на скарги ОСОБА_3 від 10 квітня 2015 року, 11 квітня 2015 року відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Визнано незаконною та скасовано постанову ВП № 34338944 від 08 вересня 2015 року, а також скасовано висновок про вартість майна, здійснений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_10, від 30 вересня 2015 року.

В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Шосткинський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

Посилається на необґрунтованість ухвали в частині визнання незаконною бездіяльності начальника відділу ДВС по забезпеченню виконання судових рішень у зведеному виконавчому провадженні № 34454292 в зв'язку з відсутністю посилань в ухвалі на норми чинного законодавства, що є порушенням норм процесуального права. З ухвали незрозуміло, в чому полягає бездіяльність начальника відділу щодо забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження №34454292.

Суд не взяв до уваги, що ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 16 червня 2014 року у справі № 589/2966/14ц визнано незаконною бездіяльність в.о. начальника відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 по забезпеченню виконання зведеного виконавчого провадження №34454292, ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 26 грудня 2014 року по справі № 589/6603/14ц визнано незаконною бездіяльність в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_5 щодо неналежного контролю за дотриманням виконавчої дисципліни державним виконавцем ОСОБА_6. по забезпеченню виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду від 05 лютого 2014 року про визначення частки майна боржника ОСОБА_7 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у зведеному виконавчому провадженні №34454292.

Вважає, що судом визнано незаконною бездіяльність начальника відділу за одне і те ж саме декілька разів, що є порушенням норм процесуального права.

Суд не врахував, що начальником відділу ДВС ОСОБА_5 була надана відповідь на скарги ОСОБА_3 у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», яка відправлена поштою простою кореспонденцією, що підтверджується наданою суду копією сторінки журналу вихідної кореспонденції, який пронумерований, прошнурований та скріплений печаткою і з якого вбачається реєстрація відповіді на адресу ОСОБА_3

Суд, зазначивши, що номер вихідної кореспонденції в журналі вказує лише на факт реєстрації листа у журналі вихідної документації і не підтверджує факту його відправлення, оскільки кореспонденцію можна відправити або не відправити, не прийняв до уваги належні докази, надані відділом ДВС, а безпідставно врахував лише твердження скаржника, яке документально не підтверджене, про те, що він не отримав відповіді на скарги.

Жодний нормативний акт не зобов'язує відділ ДВС перевіряти отримання скаржником запитуваної інформації, в даному випадку - відповіді на скаргу, та надсилати відповіді скаржникам рекомендованими листами чи кур'єрами, крім того, у відділу обмежена фінансова можливість надсилання таких листів.

З інших підстав ухвала суду не оскаржується.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника відділу ДВС - державного виконавця, в провадженні якого знаходиться спірне зведене виконавче провадження, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши оскаржувану ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з доведеності факту бездіяльності начальника відділу ДВС та незаконності оскаржуваної постанови державного виконавця щодо оцінки майна боржника, зазначивши, що всі дії державного виконавця щодо забезпечення виконавчого провадження були проведені після численних звернень ОСОБА_3 або оскарження ним бездіяльності чи допущених порушень при виконанні судових рішень, і державний виконавець та начальник відділу ДВС не реагують на ухвалені судові рішення та скарги, зокрема, скарги ОСОБА_3 від 10 та 11 квітня 2015 року залишились без відповіді.

Суд зазначив, що посилання на відмітку в журналі про направлення відповіді ОСОБА_3 як на доказ своєчасного реагування на його скарги є безпідставним, оскільки керівник відділу ДВС зобов'язаний був діяти у визначений законом термін та спосіб щодо направлення та отримання інформації особою, яка подала звернення, відділ ДВС не надав цьому доказів, оскільки номер вихідної кореспонденції в журналі вказує лише на факт реєстрації листа у журналі вихідної кореспонденції і не підтверджує достовірно факту його відправлення.

Суд зазначив, що 18 вересня 2013 року, згідно ст. ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем надіслані запити до відповідних органів, підприємств та установ щодо виявлення майна боржника, однак запити були зроблені не своєчасно, що потягло зволікання у виконанні судових рішень; згідно ст. 57 вказаного Закону державним виконавцем проведено опис майна боржника ОСОБА_7 за місцем його проживання, проте така дія не була проведена своєчасно, не проводиться опис та оцінка майна, зокрема, металевого контейнера, довідка щодо вартості якого втратила чинність, відсутні документи на контейнер.

Суд виходив з того, що лише в кінці 2014 року частина первинно виявленого арештованого майна боржника передана на реалізацію та знята з реалізації в зв'язку із відсутністю покупців, належним чином не перевірено та не витребувано інформацію про наявність іншого майна у боржника від підприємницької діяльності, зокрема, інших торгових місць на продовольчому ринку, орендних місць.

Суд, крім того, зазначив, що державний виконавець ОСОБА_6. звільнилась з роботи, відносно державного виконавця Осовика К.М. заявник не вважає, що його дії підпадають під ознаки бездіяльності, а тому відсутні підстави для визнання дій державного виконавця ОСОБА_6. такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Такі висновки суду узгоджуються з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Шосткинського міськрайоного суду Сумської області від 25 червня 2012 року у справі №2-1167 за позовом ОСОБА_3, неповнолітньої ОСОБА_3, в інтересах яких діє ОСОБА_3, до ОСОБА_7, ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, позов ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. та 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неповнолітній ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 витрати на поховання в сумі 2728,39 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 шкоду, завдану малолітній ОСОБА_3, яка перебувала на утриманні померлої, за період з 14 листопада 2003 року по червень 2012 року в сумі 12 436,38 грн., а в подальшому, тобто з липня 2012 року, стягнуто щомісячно по 231,22 грн. до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року рішення Шосткинського міськрайоного суду від 25 червня 2012 року в частині вирішення позову про стягнення 2728,39 грн. майнової шкоди, пов'язаної з відшкодуванням витрат на поховання, на виготовлення та установку пам'ятника, на поминальний обід, а також в частині вирішення позову про застосування індексу інфляції до спірних сум скасовано і в цій частині ухвалене нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 6594,53 грн. на відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з витратами на поховання, на виготовлення та установку пам'ятника, на поминальний обід та 4179,79 грн. - шкоди, пов'язаної зі знеціненням спірних сум, всього 10 774,32 грн. (т. ІІ, а.с.35 - 42).

З вересня 2012 року на виконанні у відділі ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження № 34454292 з примусового виконання виконавчих листів, виданих на підставі рішень Шосткинського міськрайонного суду від 25 червня 2012 року і апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року по стягненню боргу з ОСОБА_7 (а.с. 79, т.1).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 неодноразо звертався з скаргами на бездіяльність посадових осіб відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції (т. 1, а. с. 9 - 18).

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 8 липня 2013 року визнана незаконною бездіяльність в.о. начальника відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_12 щодо ненадання своєчасної відповіді на заяву ОСОБА_3 від 16 січня 2013 року (а.с. 9-11, т.1).

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 25 січня 2014 року у справі №589/254/14 за поданням державного виконавця відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції відмовлено державному виконавцю Городничій А.В. в задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_7 у праві виїзду за межі України з вилученням у нього паспортного документа для виїзду за кордон.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19 березня 2014 року ухвалу Шосткинського міськрайонного суду від 25 січня 2014 року в даній справі скасовано.

Подання державного виконавця відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції задоволено частково.

Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_7 у праві виїзду за межі України до виконання рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2012 року, яке набрало чинності 15 серпня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 і неповнолітньої ОСОБА_3 вищезазначених грошових сум на відшкодування шкоди, завданої злочином (т. 1, а.с. 91-100).

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 16 червня 2014 року у справі № 589/2966/14-ц за скаргою ОСОБА_3, який за довіреністю діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано незаконною бездіяльність в.о. начальника відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 по забезпеченню виконання виконавчого провадження № 34454292 та щодо ненадання відповіді на скаргу від 17 квітня 2014 року відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Визнано незаконною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 по забезпеченню виконання виконавчого провадження №34454292 щодо виконання ухвали Шосткинського міськрайоного суду від 05 лютого 2014 року про визначення частки майна боржника ОСОБА_7 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, та ухвали апеляційного суду Сумської області від 19 березня 2014 року про обмеження права виїзду боржника за межі України (т. І, а.с.13-15).

23 липня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 складено акт опису й арешту майна боржника, зокрема, металевого контейнеру сірого кольору, розміром 5 п. м (т. ІІ, а.с.101-108).

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 12 листопада 2014 року у справі №589/4873/14-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних на суму боргу та збільшення розміру відшкодування позов ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 333,58 грн. в рахунок недоплачених сум по періодичних платежах по відшкодуванню шкоди, завданої втратою годувальника, за період з 01 липня 2012 року по 01 вересня 2014 року у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 255,49 грн. щомісячно в рахунок відшкодування шкоди, завданою втратою годувальника з 01 вересня 2014 року до досягнення нею повноліття.

В задоволенні інших позовних вимог неповнолітньої ОСОБА_3 відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за необгрунтованістю (т.І, а.с. 34-35).

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року змінене рішення Шосткинського міськрайонного суду від 12 листопада 2014 року в частині індексації 100 000 грн., 50 000 грн. та 10 774,32 грн., судових витрат і постановлено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовів.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 21 468,01 грн.; на користь ОСОБА_3 13073,26 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 518,10 грн. судового збору на користь держави (т. І, а.с.34-35).

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 26 грудня 2014 року у справі № 589/6603/14ц за скаргою ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, визнано незаконною бездіяльність в.о. начальника відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 щодо неналежного контролю за дотриманням виконавчої дисципліни державним виконавцем ОСОБА_6. по забезпеченню виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду від 05 лютого 2014 року про визначення частки майна боржника ОСОБА_7 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у зведеному виконавчому провадженні № 34454292.

Визнана незаконною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_6 по забезпеченню виконання зведеного виконавчого провадження №34454292 щодо виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду від 05 лютого 2014 року про визначення частки майна боржника ОСОБА_7 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами (т. І, а.с.16-18).

Постановою № 12/02-09/02/2015 від 01 квітня 2015 року заступника начальника головного управління юстиції у Сумській області постановлено провести перевірку законності зведеного виконавчого провадження № 34454292, яке перебуває на виконанні у відділі ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції (т. ІІ, а.с.25), а постановою від 17 квітня 2015 року встановлені порушення, допущені державним виконавцем при виконанні зведеного виконавчого провадження, зокрема, встановлено несвоєчасне вчинення виконавчих дій, запропоновано в.о. начальника відділу забезпечити контроль за виконанням зведеного виконавчого провадження (а.с.246 - 252, т.1).

10 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до в.о. начальника відділу ДВС з скаргою, в якій просив притягнути до відповідальності винних осіб за бездіяльність, витребувати кошторис по витратах, які стосуються оцінки та продажу автомобіля боржника для подальшого прийняття рішення щодо доцільності чи недоцільності проведення таких робіт, вжити належних заходів по забезпеченню дій виконавчого провадження та надати відповідь. Скарга мотивувалась тим, що державний виконавець ОСОБА_6. звернулась до нього з листом щодо доцільності оцінки автомобіля, належного боржнику, запропонувала повідомити про згоду авансувати вказані витрати, проте не зазначила у листі суму авансу, відділ ДВС не стягнув з боржника в примусовому порядку жодної копійки на підставі судових рішень, що знаходяться на примусовому виконанні, а з листа оцінювача автомобіля ОСОБА_10 вбачається недоцільність проведення оцінки, оскільки вартість робіт буде складати вартість продажу автомобіля. (а.с.19 - 22, т.1).

11 квітня 2015 року ОСОБА_3 надіслав до відділу ДВС ще одну скаргу, в якій посилався на те, що він отримав від державного виконавця лист від 23 березня 2015 року, в якому пропонується надати відповідь щодо залишення за собою нереалізоване майно боржника, що неможливо, оскільки відсутні для цього підстави, зокрема, і з огляду на те, що стягувачем є неповнолітня ОСОБА_3, просив притягти державного виконавця до відповідальності та провести повторні торги щодо вилученого та нереалізованого майна, передати його на реалізацію на комісійних умовах відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» або передати його для реалізації боржнику, який є підприємцем і торгує одягом на ринку, під контролем державного виконавця (а.с.23- 25, т.1).

27 квітня 2015 року складено оцінювачем висновок про вартість майна - ? частини автомобіля, належного боржнику - 6485 гр. двічі проведена його уцінка (а.с.16 -24, т.1)

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 28 травня 2015 року рішення Шосткинського міськрайонного суду від 23 квітня 2015 року у цивільній справі № 589/1268/15-ц за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_3, в інтересах яких діє ОСОБА_3, до ОСОБА_7 про стягнення інфляційних втрат змінене, зменшено суму стягненої індексації розміру відшкодування шкоди та стягнених судових витрат на користь ОСОБА_4 до 30 014,62 гр., а суму індексації на користь ОСОБА_3 - до 13697,36 гр., відмовлено у стягненні суми індексації, нарахованої на розмір індексації, стягненої рішенням апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року (а.с. 36 - 38, т.1).

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 9 липня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19 серпня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_7 інфляційні втрати на користь ОСОБА_4 в сумі 19665,83 гр., на користь ОСОБА_3 9999,61 гр. (а.с. 39- 40, т.1).

16 липня 2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_13 складені акти визначення вартості майна боржника ОСОБА_7 на загальну суму 70 985 грн. та 112525 грн. (т. І, а.с.52-53).

23 липня 2015 року відділ ДВС запропонував ОСОБА_14 залишити за собою описане і нереалізоване майно боржника на суму 183 510 гр. - товар, яким боржник торгує на ринку як приватний підприємець, в зв'язку з тим, що торги не відбулись і воно зняте з реалізації (а.с.115, т.1).

З копій матеріалів зведеного виконавчого провадження вбачається також, що 19 серпня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_6 описано і арештовано належний боржникові металевий контейнер сірого кольору розміром «5 п. м» (т. І, а. с.47-48).

Згідно акта визначення вартості майна від 19 серпня 2015 року, загальна вартість металевого контейнеру сірого кольору 5 п. м становить 40 000 грн. (т. І, а.с.41 - 42).

2 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до відділу ДВС з скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, в якій просив скасувати акт визначення вартості металевого контейнера від 19 серпня 2015 року як незаконний та визначитись в подальшому стосовно визначення об'єктивної вартості контейнера з врахуванням всіх необхідних даних про нього, вжити заходів по усуненню недоліків, які були допущені при складанні вказаного акта, притягти винних осіб до відповідальності (а.с. 43 - 44, т.1).

Постановою державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_6 від 08 вересня 2015 року призначено ОСОБА_10 експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-1167/11, виданого 12 вересня 2012 року Шосткинським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої малолітній ОСОБА_3 (т. І, а.с.49).

30 вересня 2015 року відділ ДВС в особі в.о. начальника відділу повідомив ОСОБА_14 про те, що його скарга не відповідає вимогам ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», розглянута в порядку звернення громадян, та повідомив, що державний виконавець призначила експерта ОСОБА_10 для визначення вартості металевого контейнера (а.с. 45 - 46, т.1)

Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_10 від 30 вересня 2015 року оціночна вартість металевого контейнера сірого кольору, розміром 5 п. м, за адресою: АДРЕСА_1, станом на дату оцінки складає 36 340 грн. (т. І, а.с.50).

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 22 вересня 2015 року відмовлено боржнику ОСОБА_7 у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (а.с.85, т.1)

29 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до начальника відділу ДВС з скаргою, в якій просив визнати не законною постанову ВП № 34338944 від 8 вересня 2015 року державного виконавця як незаконну та призначити повторно експерта для проведення незалежної оцінки майна (контейнера), надавши основні об'єктивні вихідні дані щодо об'єкта оцінки (а.с.195, т.1).

Рішенням Шосткинского міськрайоного суду від 23 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати за червень - вересень 2015 року та 3% річних з 1 жовтня 2012 року по 1 жовтня 2015 року в сумі 3453,49 гр., всього 7094,57 гр., нарахованих на невідшкодовану матеріальну та моральну шкоду, на користь неповнолітньої ОСОБА_3 інфляційні втрати в сумі 3249,64 гр. за період червень - вересень 2015 року та 3% річних в сумі 11325,36 гр. з 1 липня 2012 року по 1 жовтня 2015 року в сумі 14571 гр., нарахованих на невідшкодовану шкоду та 289,05 гр. щомісячно з 1 вересня 2015 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 2 березня 2016 року скасоване рішення Шосткинського міськрайонного суду від 23 грудня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_7 3% річних та ввідмовлено в задоволенні позову в цій частині. Змінене рішення суду в частині стягнення інфляційних сум на користь ОСОБА_4 та стягнуто на її користь 3046,13 гр. (а.с.11-12, т.3).

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 66 ЦПК України.

Частинами 1, 2 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до положень ст. ст. 57 - 61 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із ст. ст. 383, 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частинами 1, 3 ст. 386 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 цього Закону визначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

За змістом положень ст. 11 цього Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі

виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку,встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Згідно статті 57 Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії останови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони та його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього решту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п'ять днів після накладення

арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

Частиною 1, 3, 4 статті 82 зазначеного Закону, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглядає виключно скарги на рішення, дії чи бездіяльність начальників управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції іністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, оловних управлінь юстиції в областях, містах Києві таевастополі.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до керівництва органів державної виконавчої служби, якщо їх оскарження передбачено цим Законом.

Скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (ім'я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження(для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

Стаття 83 цього Закону визначає, що контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Постанови, зазначені в частинах другій - четвертій цієї статті, можуть бути оскаржені в десятиденний строк з дня їх винесення у порядку, встановленому цим Законом

З врахуванням встановлених судом обставин справи та вищенаведених норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції зробив вірний висновок про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_3, оскільки матеріалами цивільної справи доведена несвоєчасність вчинення виконавчих дій, що потягло зволікання у виконанні судових рішень, та їх проведення після неодноразових усних та письмових звернень представника стягувачів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд визнав незаконною бездіяльність начальника відділу ДВС з врахуванням одних і тих самих обставин, які були предметом розгляду у попередніх справах, є безпідставними, з огляду, зокрема, на те, що в справі відсутні докази тому, що після ухвалення попередніх судових рішень за скаргами ОСОБА_3 відділ ДВС вжив заходів по усуненню недоліків в роботі по виконанню зведеного виконавчого провадження на користь стягувачів, представником яких є ОСОБА_3

Крім того, з скарг ОСОБА_3 до начальника відділу ДВС вбачається, що їх підставою стали, зокрема, дії державного виконавця по оцінці металевого контейнера, належного боржнику, і начальник відділу ДВС не скасував за його скаргою постанову державного виконавця від 8 вересня 2015 року та акт оцінки цього майна, які скасовані оскаржуваною ухвалою суду. Апеляційна скарга відділу ДВС не містить доводів щодо незаконності оскаржуваної ухвали в частині скасування постанови державного виконавця та акту оцінки, про що просив у своїй скарзі ОСОБА_3, звернувшись з скаргою до начальника відділу ДВС, посилаючись, зокрема, на неповноту та невідповідність даних про цей об'єкт та безпідставність його оцінки як нерухомого майна.

Зазначені обставини не були предметом розгляду судом у попередніх справах за скаргами ОСОБА_3

Не спростовують висновків суду і посилання в скарзі на те, що суд безпідставно прийшов до висновку про те, що ОСОБА_14 не направлялись відповіді на його скарги від 10 та 11 квітня 2015 року.

З врахуванням положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, саме відділ ДВС повинен був довести факт отримання ОСОБА_3 відповіді на його скарги. З огляду на те, що вказана обставина є предметом спору, суд обґрунтовано послався на те, що таким доказом не може бути запис про направлення скаржнику відповіді на скаргу в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, без надання доказів про те, що ОСОБА_3 дійсно отримав вказану відповідь (а.с.47, т.2)

Вирішуючи скаргу в частині зобов'язання начальника відділу ДВС до надання відповіді на скарги ОСОБА_3, суд послався на положення ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» , згідно яких громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Розгляд скарг громадян на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статті 18 та 19 вказаного Закону передбачають право громадянина одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги та визначає обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Переглядаючи в межах доводів апеляційної скарги оскаржувану ухвалу суду, колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що після звернення ОСОБА_3 з скаргами до начальника відділу ДВС з приводу незаконності дій державного виконавця, він отримав відповідь про те, що його скарга не відповідає вимогам ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» і розглядається в порядку звернення громадян, а тому просив в скарзі до суду зобов'язати начальника відділу ДВС надати відповідь за Законом України «Про звернення громадян», і суд задовольнив в цій частині його вимогу, обґрунтовано не погодившись з доводами відділу ДВС про те, що відповідь йому була надіслана. В цій частині щодо недоведеності факту надання відповіді колегія погоджується з висновками суду, хоча вважає, що скарга до відділу ДВС містила відомості, необхідні для розгляду її в порядку ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що в частині визначення характеру скарг ОСОБА_3 до начальника відділу ДВС ухвала суду не оскаржується, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що начальник відділу ДВС повинен надати відповідь на скарги ОСОБА_3 в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області відхилити.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2016 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -