У х в а л а

іменем україни

07 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що 13 лютого 2015 року на вул. Борщагівській у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участі автомобіля марки Opel, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, та належного їй автомобіля марки Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням її сина ОСОБА_6, в результаті якої її автомобіль зазнав технічних пошкоджень.

Зазначала, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказувала на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві Страховій компанії «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ СК «Арсенал Страхування).

Також зазначала, що висновком додаткового експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 27 лютого 2015 року визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача у розмірі 18 920 грн 61 коп., а вартість майнового збитку становить 11 924 грн 75 коп.

У рахунок відшкодування майнового збитку страховиком відповідача було сплачено на її користь грошові кошти в сумі 10 376 грн 05 коп.

Враховуючи наведене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь різницю між сумою страхового відшкодування та вартістю матеріального збитку в сумі 6 995 грн 86 коп. та понесені нею судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 6 995 грн 86 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з висновком додаткового експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 27 лютого 2015 року вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_4, складає 11 924 грн 75 коп., що не перевищує межу суми страхової виплати, зазначеної в полісі

ОСОБА_5, а отже останній не є належним відповідачем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд правильно виходив з того, що різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни пошкоджених внаслідок ДТП деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, підлягає стягненню з винної особи, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

При цьому апеляційним судом правильно зазначено, що згідно з висновком додаткового експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 27 лютого 2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 18 920 грн 61 коп., а страховою компанією виплачено страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту у сумі 6 995 грн 86 коп.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук