Справа № 152/546/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 квітня 2016 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого Строгого І.Л.,
секретаря Коновальчука О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 11 919,80 грн за договором фінансового лізингу від 11.03.2013 № VІ00А+02009698 (далі договір фінансового лізингу).
У обґрунтування позову зазначено, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу відповідач виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правила надання банківських послуг, розміщених на сайті позивача. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають договір фінансового лізингу, укладений між відповідачем та позивачем.
Відповідач, згідно з умовами договору фінансового лізингу, отримав від позивача у платне користування автомобіль та зобовязувався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановленому у Додатку 2 - Графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.
Позивач свої зобовязання за договором фінансового лізингу виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у платне користування автомобіль. У свою чергу, відповідач зобовязання за договором не виконав, оскільки своєчасно не вносив лізингові платежі, у звязку із чим 6.06.2014 відповідно до акту прийому-передачі відповідач повернув позивачу предмет лізингу автомобіль.
Окрім того, станом на 23.02.2016 за фактичний строк користування предметом лізингу відповідач має заборгованість в сумі 11 919,80 грн.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором фінансового лізингу та судові витрати.
Представник позивача у судове засідання не зявився, проте у позовній заяві позивач просить суд розглянути справу без присутності представника, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а відтак, враховуючи згоду представника позивача слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.
Відповідно до укладеного між сторонами договору фінансового лізингу, оформленого у вигляді заяви відповідача про приєднання до умов та правил фінансового лізингу від 11.03.2013 № VІ00А+02009698 відповідач виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правила надання банківських послуг, розміщених на сайті позивача. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають договір фінансового лізингу, укладений між відповідачем та позивачем (а.с. 9).
Позивач свої зобовязання за договором фінансового лізингу виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у платне користування автомобіль, що вбачається зі специфікації та акта приймання-передачі Додаток № 1 до договору фінансового лізингу від 15.03.2013 (а.с. 9 на звороті).
У свою чергу, відповідач зобовязання за договором не виконав, оскільки своєчасно не вносив лізингові платежі, у звязку із чим 6.06.2014 було складено акт повернення предмета лізингу, згідно з яким відповідач повернув позивачу автомобіль та акт прийому в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіля (а.с. 13).
Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із договору фінансового лізингу, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про фінансовий лізинг».
Так, відповідно до ст. 806 ЦК України та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належать лізингодавцю на праві власності і було спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Статтею 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.
Відповідно до пункту 2.9.4.8.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання Події Дефолту, лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання Події Дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання у повному обсязі усіх інших грошових зобовязань за цим договором. Повернення предмета лізингу здійснюється за адресою, вказаною у повідомленні про дефолт.
Пунктом 2.9.4.8.2.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувачу не усунув подію Дефолту, лізингоодержувачу зобовязаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором, яка відповідно до розділу 2.9.4.1. «Визначення термінів та тлумачення» означає залежно від контексту грошові зобовязання лізингоодержувачу перед лізингодавцем, строк сплати за якими настав або (і) суму коштів за такими грошовими зобовязаннями.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Разом з тим, станом на 23.02.2016 відповідач має заборгованість за договором фінансового лізингу за фактичний час користування предметом лізингу в сумі 11 919,80 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4).
Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, судом установлено факт не виконання відповідачем узятих зобовязань за договором фінансового лізингу, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору, повернення суми лізингових платежів, а тому порушене право підлягає судовому захисту.
Таким чином, позов слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором фінансового лізингу в сумі 11 919,80 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України. підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1378 грн (а.с. 1).
Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 197, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором фінансового лізингу від 11 березня 2013 року № VІ00А+02009698 у розмірі 11 919 (одинадцять тисяч девятсот девятнадцять) гривень 80 копійок та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень судового збору.
Згідно зі статтями 223, 228, 294, 296 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя І.Л.Строгий