Провадження № 2/761/2286/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту неприйняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт не прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4.

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дідусь - ОСОБА_3. Після його смерті, його дружиною та її бабою - ОСОБА_4 було прийнято спадщину, оскільки вони проживали однією родиною. Першою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 1146/2009. На момент смерті діда вона також проживала з ними. Відповідачка є їх донькою та зареєстрована з ними в квартирі, хоча проживає за кордоном.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 не встигнувши оформити спадщину після смерті ОСОБА_3 З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась вона.

Відповідачка з заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк не зверталась.

До України відповідачка потрапила внаслідок екстрадиції з Бельгії, за вчинення в Україні злочину. 03 вересня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області відповідачка була засуджена до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Достроково вийшовши з в'язниці відповідачка вирішила подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Вважає, що відповідачка не прийняла спадщину після смерті своїх батьків, а тому просить встановити даний факт.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позивачкою пропущено строк позовної давності на звернення до суд уз даним позовом, який він просив застосувати.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка є донькою відповідачки ОСОБА_2 та онукою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2, серії НОМЕР_1, виданого печерським РАГСом м. Києва; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 20травня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2, після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7; свідоцтвом про народження ОСОБА_1, серії НОМЕР_2, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї від 22.10.2010 року, відповідно до якого ОСОБА_1 змінила після реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 прізвище на ОСОБА_1, даний факт також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11

Згідно довідки форми № 3 від 01.06.2010 року № 8, виданої ТОВ «Карпати М» ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки форми № 3 від 17.01.2012 року виданої ТОВ «Карпати М» ОСОБА_1, вона разом з дядьком, донькою та матір'ю - ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 24.09.2009 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Відповідно до довідки виданої ТОВ «Карпати М» від 01.06.2010 року №7 ОСОБА_1, ОСОБА_3 був зареєстрований і мешкав за адресою: АДРЕСА_1 в період з ІНФОРМАЦІЯ_2 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3, знятий з реєстрації 14.01.2010 року.

09.10.2009 року до відповідної Державної нотаріальної контори м. Києва з заявою про прийняття спадщини після чоловіка ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 08.09.2011 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м. Києві.

За час життя ОСОБА_4 11.03.2009 року було складено заповіт на ім'я ОСОБА_1, відповідно до якого вона заповіла все її майно, де б воно не знаходились і з чого не складалось, а також все те, що буде належати їй на день її смерті та на що вона за законом матиме право.

Відповідно до довідки виданої ТОВ «Карпати М» від 17.01.2012 року ОСОБА_1, ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, в період з 06.05.1972 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 05.06.2015 року № 124/02-33, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсно проживали в АДРЕСА_2 з 2000 року по день їх смерті.

01.02.2012 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до Першої Київської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_1.

29 травня 2015 року до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_2.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1270 ЦК України).

Згідно п.п. 3.21, 3.22 п. 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

В статті 3 вищевказаного закону, міститься поняття термінів, відповідно до якої довідка про реєстрацію місця проживання - це документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Місце перебування це - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік . Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що у ОСОБА_2 у відповідності до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України виникло право на прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки на момент її відкриття була зареєстрована разом з ними за однією адресою; докази того, що ОСОБА_2 зверталась з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду не надано.

Суд також звертає увагу на те, що з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 в квартирі за її місцем реєстрації в порядку ст. 405 ЦК України батьки не звертались.

Посилання позивачки на те, що ОСОБА_2 більше 20 років не проживає в Україні, а тому не прийняла спадщину після смерті батьків, судом не приймаються до уваги, оскільки спростовуються вищевикладеним. З урахуванням викладеного показання свідківОСОБА_10, ОСОБА_11 щодо фактичного не проживання відповідачки на день смерті з батьками не впливають на сутність вирішення спору.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 було складено заповіт на ім?я онуки (позивачки в даній справі) на все належне їй майно та те, на яке вона матиме право за законом на день її смерті. При цьому доказів відносно того, що відповідачка має право на обов?язкову частку у спадщині згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України суду не надано. Більш того, з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, вбачається, що у зв?язку з цим вона не була включена до кола спадкоємців. За таких обставин встановлення факту неприйняття спадщини відповідачкою після смерті своєї матері взагалі не впливає на виникнення, зміну чи припинення її особистих чи майнових прав; порядок його встановлення визначений законом, а тому не підлягає встановленню як факт, що має юридичне значення відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту неприйняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду міста Києва протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: