У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

ЧерненкоВ.А., Журавель В.І., ХоптиС.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 23 лютого 2008 року між сторонами укладено кредитний договір на суму 11 516 грн 61 коп. зі сплатою за користування кредитом 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 2 лютого 2015 року має заборгованість 27 777 грн 72 коп., яка складається з наступного: 6 849 грн 01 коп. - заборгованість за кредитом; 5 грн 39 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20 923 грн 32 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором.

За відрахуванням від вказаної суми заборгованості у розмірі 15 863 грн 99 коп., яка була задоволена рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2013 року та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року, різниця становить 11 913 грн 73 коп.; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 595 грн 69 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 23 лютого 2008 року у розмірі 13 009 грн 42 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн 60 коп.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» пеню у розмірі 2 тис. грн. за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині визначення розміру стягнутої суми та прийняти у цій частині нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суд, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши до відносин, які склалися між сторонами ст. 1054 ч. 1, 526, 527, 599, 610, 611 ЦК України, врахувавши роз'яснення, вказані в абз. 1, 2, п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», дійшов правильного висновку про те, що в суму заборгованості у розмірі 27 777 грн 72 коп., що визначена станом на 2 лютого 2015 року, також зараховано складові суми заборгованості за кредитним договором, яку визначено станом на 17 жовтня 2013 року, та стягнуто заочним судовим рішенням від 10 грудня 2013 року.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що стягненню з відповідача підлягає лише пеня, яка склалась за період з 18 жовтня 2013 року по 2 лютого 2015 року та складає 4 936 грн 03 коп.

Апеляційний суд врахував, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, з урахуванням того, заочним рішенням стягнуто заборгованість за кредитним договором з відповідними складовими, та дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 тис. грн.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком апеляційної інстанції по їх оцінці.

Таким чином, доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом під час апеляційного провадження було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта