Справа № 404/8604/15-ц
Номер провадження 2/404/843/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

14 червня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання права власності на майно за набувальною давністю, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3, по якій просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Братиславській № 10 за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ухвалою Кіровського народного суду м. Кіровограда, від 09 січня 1961р., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розподіл недобудованого домоволодіння по вул. Братиславській 10, визнано мирову угоду по справі між ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_2 - з іншої сторони. 09 січня 1961 року, згідно до вимог ЦПК УРСР, з метою врегулювання спору, ОСОБА_5 погодився на пропозицію своєї сестри ОСОБА_2, щодо укладання мирової угоди по спірному питанню за позовом останньої, внаслідок судом було визнано мирову угоду по вказаній цивільній справі. Після укладення мирової угоди ОСОБА_5 помер 05 січня 2008 р., а його сестра ОСОБА_2 вступила в спадщину у встановленому законом порядку та набула право власності на житло - 1/4 частки домоволодіння, на праві спільної сумісної власності, розташоване в м. Кіровограді по вул. Братиславській, буд. №10. Через суміжність належних сторонам спільних часток спадкового домоволодіння та відсутність відповідачки понад 54 роки за вищевказаною адресою, позивача було протиправно позбавлено можливості повноцінного користування та розпорядження власним житлом. Як з'ясувалося, після підписання мирової угоди, всупереч вимог ч. 1 ст.175 ЦПК України, де зазначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову, дана мирова угода призвела не до врегулювання спору, а навпаки до більш значного ускладнення при врегулюванні спору, унеможливила повноцінне користування та розпорядження житлом позивача та членів його родини, що проживають разом з позивачем. З 1961 року відповідачка виїхала за межі області, у невідомому їй напрямку, будь-яких зв'язків нею та рідними не підтримує, а її місцезнаходження в даний час невідоме. Враховуючи те, що з часу від'їзду відповідачки, вона безперервно, відкрито проживає у вказаному будинку та несе всі витрати по його утриманню, то відповідно до положень ст. 344 Цивільного кодексу України, має право заявити про давність володіння вказаною 1/4 частиною житлового будинку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. Не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявилася. Про час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку.

Третя особа в судовому засіданні зазначила, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно ухвали Народного суду м. Кіровограда від 09.01.1961 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл домоволодіння затверджено мирову угоду. Згідно мирової угоди ? частина домоволодіння по вул. Жданова, 10 розділено між сторонами по справі. Закріплено за ОСОБА_2 кімнату розміром в 14-15 кв.м. з виходом в коридор та ? частину коридору. За ОСОБА_6 закріплено кухню і кімнату розміром в 12 кв.м. та ? частину коридору (а.с.36).

05 січня 2008 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ №064588, виданим 06 січня 2008 року Міським відділом по реєстрації смертей ОСОБА_7 управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 77).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.09.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Другої ОСОБА_8 державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1704, що на підставі заповіту спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5, який помер 05.01.2008 року, є його дружина ОСОБА_1. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться в м. Кіровограді, на вул. Братиславській під № 10 (а.с.28).

Згідно архівної довідки № 14425 від 17.09.2015 року виданої ОКП «ОСОБА_8 обласне об»єднань бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно архівних даних реєстрових книг ОКП «ОСОБА_8 ООБТІ» станом на 01.01.2013 року, право власності на житловий будинок за адресою м. Кіровоград, вул. Братиславська буд. 10 зареєстровано за: ОСОБА_2 - ? ч.(приватна спільна часткова), свідоцтво про право власності від 18.01.1961 р.; ОСОБА_10 1/6 ч. (приватна спільна часткова), рішення Кіровського районного суду від 25.12.2006 р.; ОСОБА_1 ? ч. (приватна спільна часткова), свідоцтво про право на спадщину від 12.09.2008 р. № 3-1704 (ОСОБА_8 державна нотаріальна контора); ОСОБА_11 1/3 ч. (приватна спільна часткова), свідоцтво про право на спадщину від 02.03.2012 № 1-429 (ОСОБА_8 державна нотаріальна контора) (а.с.75).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставі, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 1, ч.4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справа від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в правах про захист права власності та інших речових прав», роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

За змістом ч.1 ст. 344 ЦК України, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто володілець не повинен був та не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали б найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Таким чином, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий. Тобто, право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Окрім того, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

З матеріалів справи, письмових доказів, пояснення свідка при розгляді справи в суді вбачається, що позивач добросовісно володіє будинком № 10, розташованого по вул. Братиславській у м. Кіровограді, продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном (понад 10 років), а тому набула право власності на це майно (набувальна давність).

Крім того, суд вважає, що належним та допустимим доказом того, що позивач відкрито та безперервно (понад встановлених законом 10 років) володіє житловим будинком № 10, розташованого по вул. Братиславській у м. Кіровограді є наявність в паспорті штампу щодо реєстрації ОСОБА_1 у даному жилому будинку з 14.02.1992 року, копія домової книги та письмові докази щодо отримання і оплати нею за цією адресою комунальних послуг та витрат за страхування будинку.

Вищевикладене узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_12, який вказав, що він проживає в будинку з 1968 року. Відповідач в будинку ніколи не мешкала. ОСОБА_1 здійснювала капітальний та поточний ремонти будинку, замінила вікна та систему опалення.

Таким чином судом встановлено, що позивач має законні підстави на визнання за нею право власності за набувальною давністю на 1/4 частину домоволодіння № 10 по вул. Братиславській у м. Кіровограді, оскільки вона відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном на протязі більше 54 років, зробила ремонт будинку та постійно підтримує його в належному стані, крім того, ніхто ніяких претензій щодо будинку не заявляв та на будинок не претендував.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, розташованого по вул. Братиславській у м. Кіровограді № 10.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда