АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 679/671/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1439/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Заїки В.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю позивача та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Нетішинської міської ради „Житлово комунальне обєднання, про визнання права на проживання в квартирі з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31 травня 2016 року,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до комунального підприємства Нетішинської міської ради „Житлово комунальне обєднання (далі підприємство) про визнання права на проживання в квартирі № 82, яка розташована по провулку Миру, 14, в м. Нетішині Хмельницької області.

На обґрунтування позову зазначила, що власник квартири, ОСОБА_2, яка померла 09.10.2015 року, була її хрещеною матірю.

В звязку з погіршенням стану здоровя ОСОБА_2, в кінці лютого місяця 2015 року вона переїхала проживати до помешкання останньої, в квартиру № 82, яка розташована по провулку Миру, 14, в м. Нетішині, де постійно проживала з померлою до її смерті.

Після смерті ОСОБА_2 вона провела обряд її поховання та продовжує проживати у спірній квартирі.

За таких обставин, відповідно до ст. 29 ЦК України, ст. 65 ЖК України, вважає, що у неї виникло право на проживання у спірному житлі.

Рішенням Нетішинського міського суду від 31 травня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначила, що судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки його висновки суперечать фактичним обставинам справи, подані нею докази досліджені поверхнево та однобоко.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що 09.10.2015 року померла ОСОБА_2, одноособовий власник квартири № 82, що по провулку Миру, 14 в м. Нетішині.

Згідно даних паспорту громадянина України, ОСОБА_1 в період з 29.08.2006 року по 15.02.2016 року була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, з 15.02.2016 року зареєстровано не значиться.

Відмовляючи у задоволенні позову суд прийшов до правильного висновку про те, що в даному випадку відсутні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права на проживання у спірній квартирі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обовязки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Як вбачається з письмових доказів, зокрема, акта № 9 від 24.02.2016 року, ОСОБА_1 станом на 24.02.2016 року перебувала в квартирі № 82, що по провулку Миру, 14 в м. Нетішині.

01.03.2016 року між підприємством та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по провулку Миру, 14 в м. Нетішині. Місцем проживання ОСОБА_1 визначено квартиру № 82 у вказаному будинку.

З квитанцій про оплату вбачається, що протягом січня-лютого 2016 року позивачем було здійснено декілька платежів по оплаті комунальних послуг за вищевказаною адресою.

Оскільки між покійною ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не існувало договірних відносин щодо найму квартири АДРЕСА_1, тому можливість проживання в ній позивача на правах наймача виключається.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким є, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 08.04.2016 року Нетішинською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_3, зареєстрованою нотаріусом м. Москви, РФ.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Звертаючись в суд з позовом, в якості відповідача ОСОБА_1 було визначено КП Нетішинської міської ради „Житлово комунальне обєднання.

Однак дане підприємство не допустило і не могло допустити порушення житлових прав позивача, оскільки не наділено жодними повноваженнями щодо вирішення питань, повязаних з правом на проживання в спірній квартирі, і є лише підприємством, яке надає комунальні послуги.

Як правильно зауважив суд, наявні в справі документи свідчать про те, що після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3, в звязку з чим було зареєстровано спадкову справу, однак питання щодо залучення її до участі в справі в якості сторони (третьої особи) судом вирішено не було.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 303 ЦПК України, усунути цей недолік апеляційний суд позбавлений можливості.

При цьому, враховуючи, що така помилка суду першої інстанції не призвела до неправильного вирішення справи, діючи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення рішення суду без змін.

Слід також зауважити, що 29.06.2016 року, після подання вказаної апеляційної скарги, ОСОБА_1 була зареєстрована в квартирі № 82, що в будинку № 14, по провулку Миру, в м. Нетішині, про що апелянт повідомила апеляційний суд, надавши паспорт громадянина України з відповідною відміткою про місце реєстрації.

Таким чином в справі не встановлено обставин, які б вказували на порушення житлових прав апелянта з боку інших осіб.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія 43