н/п 4-с/490/90/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді - Мамаєвої О.В.,

із секретарем судового засідання Баришниковою І.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва цивільну справу за скаргою ТОВ "Технополіс-1" на дії посадових осіб ВДВС Києво-Святошинського управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області,

В С Т А Н О В И В:

08.04.2016р. ТОВ "Технополіс-1" звернулось до суду із скаргою на дії державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області, просить визнати протиправними дії (бездіяльність) відділу ДВС щодо винесення та несвоєчасного направлення боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження №50353753 від 03.03.2016 року; щодо невчинення дій із звернення до суду за роз'ясненням порядку та способу виконання рішення, виконання якого неможливо через обставини, що ускладнюють виконання. Просять визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №50353753 від 03.03.2016 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник 31.03.2016 року отримало рекомендованим поштовим відправленням постанову про відкриття виконавчого провадження № 50353753 від 03.03.2016 року. Вважають дії старшого державного виконавця Пацуріної О.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження протиправними та просить скасувати постанову, оскільки після відкриття постанови 03.03.2016 року, у порушення вимог законодавства, її копія була надіслана не наступного робочого дня, а лише 22.03.2016 року, чим позбавив можливості боржника виконати виконавчий документ добровільно. У постанові вказано боржником : "ТОВ "Технополіс-1" магазин "Ельдорадо", а у резолютивній частині постанови зазначено про стягнення заборгованості із ТОВ "Технополіс-1", а такої юридичної особи, як "ТОВ "Технополіс-1" магазин "Ельдорадо", не існує, крім того, постанова не містить відомостей про її затвердження начальником відділу або його заступником, не містить печатки.

Крім того, при постановленні рішення Центральним районним судом не враховано положень податкового законодавства. Так, боржник при оплаті споживачу грошових коштів за товар неналежної якості, зобов'язаний як податковий агент, утримувати відповідний податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, недотримання вказаних вимог призведе до накладення штрафних санкцій на боржника податковими органами. Таким чином, оскільки є обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, боржник звернувся із заявою до ДВС з проханням звернутись до суду, який видав виконавчий документ про роз'яснення рішення та встановлення порядку виконання виконавчого документу. Про державним виконавцем не вжито жодних заходів для виконання вказаної заяви.

У судовому засіданні представник заявника підтримав скаргу.

Представник суб'єкта оскарження у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не сповістив.

Суд, вислухавши представника заявника, оглянувши письмові докази по справі, прийшов до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.06.2015 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс-1" про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення суми, відшкодування моральної шкоди. Розірвано договір купівлі-продажу від 11.01.2013р., укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "Технополіс-1". Стягнено з ТОВ "Технополіс-1" на користь ОСОБА_2 23850 грн. (двадцять три тисячі вісімсот п'ятдесят грн.). В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено. Стягнено з ТОВ "Технополіс-1" на користь держави судові витрати у розмірі 487,20 грн.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13.08.2015 року змінено рішення суду першої інстанції в частині судових витрат, зменшено судові витрати до 243,60 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 року, відхилена касаційна скарга ТОВ "Технополіс-1", рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 23 червня 2015 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 13 серпня 2015 року, залишені без змін.

Позивач ОСОБА_2 отримав виконавчий лист 07 вересня 2015 року.

03 березня 2016 року на підставі заяви стягувача, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, ВП № 50353753 /а.с. 9 т.2/.

Підстави для відкриття виконавчого провадження встановлені ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове

виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересівгромадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення

іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно ч.1 ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Вказане виконавче провадження відкрито державним виконавцем на підставі заяви стягувача.

Боржником у постанові зазначено ТОВ "Технополіс-1", адреса вул.В.Кільцева, 4, с. П. Борщагівка, , як зазначено у виконавчому документі.

Також, зазначаючи про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам законодавства (відсутність відомостей щодо її затвердження начальником відділу або його заступником, відсутності печатки відповідного органу державної виконавчої служби), а саме: ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження", заявник помилково посилається на норму, яка передбачає не вимоги до постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а вимоги до виконавчого документа (Стаття 18 ЗУ "Про виконавче провадження" - вимоги до виконавчого документа).

Згідно п.1.5.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, постанова як окремий документ містить такі обовязкові реквізити:

а) вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати обєднання виконавчих проваджень у зведене;

б) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову);

в) резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого рішення державного виконавця;

прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови;

строку і порядку оскарження постанови;

г) до постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами;

ґ) постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші (копії) направляються за належністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджуються начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою;

д) у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 18 Закону.

Інші посадові особи органів ДВС у випадках, передбачених Законом та цією Інструкцією, виносять постанови з урахуванням вимог, визначених цим пунктом.

Таким чином, затвердження постанови начальником відділу або його заступником та скріплення печаткою, передбачено у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією.

Зазначених вимог до постанови про відкриття виконавчого провадження Законом не встановлено.

Згідно наданої заявником роздруківки відстеження пересилання поштових відправлень, копія постанови про відкриття виконавчого провадження була надіслана державним виконавцем на адресу боржника 22 березня 2016 року, отримана 31 березня 2016 року /а.с. 11/.

Заявник у скарзі зазначає, що у зв'язку із невчасним надісланням постанови, порушені права боржника на добровільне виконання постанови.

Відповідно до ч.5 ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження", копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 03 березня 2016 року надіслана боржнику із порушенням строків, зазначених у ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження", лише 22 березня 2016 року.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Однак, заявником не доведено суду яким чином це призвело до порушень прав чи свобод боржника. Так, із скарги та пояснень представника заявника у судовому засіданні вбачається, що боржник не має наміру на даний час виконувати рішення суду у добровільному порядку, оскільки вважає вказане рішення є таким що потребує роз'яснення, так як боржнику незрозуміло яким чином йому необхідно застосувати у даному випадку норми податкового законодавства. Також у судовому засіданні представник заявника пояснив, що йому невідомо про те, чи було розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Що стосується вимог скарги в частині визнання бездіяльності щодо невчинення дій із звернення державного виконавця до суду за роз'ясненням порядку та способу виконання рішення, вони також є необґрунтовані, виходячи із наступного.

Згідно ч.1-2 ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

У разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення змісту цього документа.

Відповідно до ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

На підтвердження своїх доводів заявником надана копія листа адресована державному виконавцю від 06 квітня 2016 року, в якому ТОВ "Технополіс-1" зазначає, що має труднощі у виконанні рішення, через необхідність застосування до правовідносин, що виникли із ОСОБА_3 податкового законодавства, та просить державного виконавця звернутись до суду, що видав виконавчий документ із заявою про роз'яснення рішення та встановлення порядку виконання виконавчого документу /а.с. 12-14/. Однак, доказів на підтвердження того, що вказаний лист був отриманий ВДВС, суду не надано, тому в даному випадку заявляти про бездіяльність державного виконавця є передчасним.

Крім того, суд враховує, що ТОВ "Технополіс-1", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, має право самостійно звернутись до суду із відповідною заявою про роз'яснення рішення та/або про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду:

у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як пояснив заявник, він дізнався про відкриття виконавчого провадження 31 березня 2016р., на підтвердження надано роздруківку відстеження пересилання поштових відправлень. Тому суд вважає, що звернувшись до суду із скаргою на дії ДВС 08 квітня 2016р. /а.с. 16/, заявник не пропустив строку на подання скарги.

Керуючись статтями ст.ст.383-389, 208, 210, 218 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс-1" на дії посадових осіб ВДВС Києво-Святошинського управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області, відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.В.Мамаєва