Ухвала

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - відділ органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради, про встановлення факту батьківства та зміну прізвища, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, - батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3; внести зміни в актовий запис від 03 листопада 2010 року № 607 про народження ОСОБА_7 та від 03 листопада 2010 року № 608 про народження ОСОБА_8, зазначивши їх батьком ОСОБА_6; змінити прізвища дітей із «ОСОБА_7», «ОСОБА_8» на «ОСОБА_7» та «ОСОБА_8» відповідно; видати нові свідоцтва про народження дітей.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вона народила від ОСОБА_6, який є їхнім біологічним батьком і за свого життя він їх визнавав, забезпечував необхідним та виховував. Після народження дітей вона разом із ОСОБА_6 обговорювали питання стосовно внесення відомостей у свідоцтва про народження при реєстрації та у зв'язку з життєвими обставинами вони вирішили зазначити відомості, які на теперішній час у них містяться, однак в майбутньому планували відомості змінити, зазначивши дійсні.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2015 року позов задоволено у повному обсязі.

Встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Костянтинівка Донецької області, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Костянтинівка Донецької області, є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. КостянтинівкаДонецької області, та є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Костянтинівка Донецької області.

Суд ухвалив: органу РАЦС внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_7 від 03 листопада 2010 року за № 607, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, в графу «Відомості про батька», зазначити батьком цієї дитини ОСОБА_6 та видати нове свідоцтво про народження, а також внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_8 від 03 листопада 2010 року за № 608, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, в графу «Відомості про батька», зазначити батьком цієї дитини ОСОБА_6 та видати нове свідоцтво про народження.

Додатковими рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2016 року доповнено резолютивну частину рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 27 жовтня 2015 року наступними абзацами: «Органу РАЦС внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_7 за № 607 від 03 листопада 2010 року, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, а саме: змінити прізвище «ОСОБА_7» на прізвище «ОСОБА_7»; «Органу РАЦС внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_8 за № 608 від 03 листопада 2010 року, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, а саме: змінити прізвище «ОСОБА_8» на прізвище «ОСОБА_8».

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 27 січня 2016 року змінено рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, позов задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Костянтинівка Донецької області, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Костянтинівка Донецької області, є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. КостянтинівкаДонецької області, та є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Костянтинівка Донецької області.

Суд ухвалив: внести зміни до актового запису від 03 листопада 2010 року № 607 про народження дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. КостянтинівкаДонецької області, здійсненого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, зазначивши ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України батьком ОСОБА_7, змінивши прізвище дитини з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7»; внести зміни до актового запису від 03 листопада 2010 року № 608 про народження дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Костянтинівка Донецької області, здійсненого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, зазначивши ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України батьком ОСОБА_8, змінивши прізвище дитини з «ОСОБА_8» на «ОСОБА_8».

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції відповідають зазначеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 135 СК Українипередбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_4 із 2007 року мала стосунки з ОСОБА_6 та проживала з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1.

У період сумісного проживання із ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 народила дітей: сина ОСОБА_7 та дочку ОСОБА_8.

Запис про батька у Книзі реєстрації народжень вчинено за прізвищем матері, а його ім'я та по батькові записано за її вказівкою відповідно до вимог ст. 135 СК України.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 46 років ОСОБА_6 помер.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2015 року заяву ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства та зміну прізвища залишено без розгляду, оскільки при розгляді вказаної заяви виник спір про право.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду про задоволення позову у зв'язку з доведеністю та обґрунтованістю вказаних позовних вимог.

На підставі наявних у справі доказів, а саме: показів свідка ОСОБА_11, яка є хрещеною матір'ю дітей, та свідка ОСОБА_12, яка є тіткою ОСОБА_6; відтвореного звукозапису судового засідання за участю батька ОСОБА_6 - ОСОБА_13, який на час розгляду справи в позовному провадженні помер; фотокарток із зображенням позивача, дітей, померлого ОСОБА_6 та його матері і тітки, суд обґрунтовано вважав установленим факт, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 58-60, 212, 303 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 316 ЦПК України.

Зокрема, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не надано суду доказів про реєстрацію дітей згідно зі ст. 135 СК України, оскільки, як зазначив суд, позивачем подано до апеляційному суду оригінали витягів від 28 лютого 2014 року № № 1 та 4 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, копії яких долучено до матеріалів справи, крім того, в судовому засіданні позивач пояснила, що вказані документи в оригіналі вона надавала суду першої інстанції ще при розгляді її заяви про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження і матеріали цієї справи в суді були оглянуті.

На спростування доводів представника відповідача про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права внаслідок дослідження та залучення до матеріалів справи витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дітей позивача із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, апеляційний суд правильно зазначив, що вказані документи не є новими доказами у справі із врахуванням змісту ст. 130 СК України.

Крім того, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги про незастосування судом позовної давності, оскільки, як правильно зазначив суд, установлена ст. 20 СК України позовна давність не застосовується до вимог про встановлення факту батьківства за рішенням суду (ст. 130 СК).

На спростування доводів апеляційної скарги про те, що представник позивача звертався до суду першої інстанції з вимогою з'ясувати можливість проведення генетичної експертизи, проте після отримання відповіді від експертної установи про неможливість проведення експертизи без наявності біологічного матеріалу від померлого (зразки крові, тканини, гістологічні препарати, кісткові залишки тощо) сторона позивача не стала вчиняти дій, які б надали змогу провести експертизу, суд правильно зазначив, що відповідно до журналу судового засідання від 10 липня 2015 року саме відповідач ОСОБА_5 порушила питання щодо направлення запиту стосовно проведення експертизи ДНК; у подальшому жодна сторона не заявляла клопотання про призначення експертизи як суду першої інстанції, так і апеляційному суду; в апеляційному суді ОСОБА_5 наполягала на тому, що таку експертизу повинна була провести позивачка.

При цьому апеляційний суд правильно урахував роз'яснення, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції наданих представником відповідача письмових документів, оскільки вони спростовуються змістом рішення суду першої інстанції та наявними у справі доказами.

Надану представником відповідача копію довідки сільського голови від 15 грудня 2014 року, згідно з якою на день смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 - у АДРЕСА_2 були зареєстровані та проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_13, апеляційний суд обґрунтовано не прийняв як доказ у справі, оскільки ця копія завірена представником відповідача ОСОБА_14, що не є належним засвідченням відповідності оригіналу. Разом із тим апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказана довідка не спростовує тверджень позивача про сумісне проживання з ОСОБА_6 із 2007 року та народження від нього дітей у жовтні 2010 року, як і відсутність реєстрації останнього за адресою позивача не спростовує факту його батьківства.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що заява про призначення усіх видів соціальної допомоги та декларація про доходита майновий стан позивача, які містять надані нею відомості про непроживання з батьком дітей, подання яких до відповідних установ мало місце наприкінці грудня 2010 року та у січні 2011 року, а також неподання позову про стягнення аліментів та неотримання їх, не спростовують наданих позивачем доказів щодо народження дітей від ОСОБА_6 При цьому апеляційний суд належно оцінив пояснення позивача про те, що внаслідок скрутного матеріального становища вказані документи вона подавала для отримання соціальної допомоги як матері одиначки та оформлення субсидії.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції у частині написання резолютивної частини, виходячи із положень ст. 134 СК України, яка передбачає, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження, а також відповідно до ст. ст. 1, 21 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану», п. п. 2.13.1, 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212, 303 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі відповідача доводи були предметом розгляду в судах першої й апеляційної інстанцій, і суди їх обґрунтовано спростували, крім того, вони на правильність висновків не впливають, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Донецької області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак