Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-2104/12 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І.
Категорія 59 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району до ОСОБА_1, з участю третіх осіб Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства, ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 представника територіальної громади смт. Гуйва на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року прийнято відмову представника позивача від позову Новогуйвинської селищної ради до ОСОБА_1, з участю третіх осіб Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства, ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, а провадження у справі закрито. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, 3-я особа - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, зазначає, що суд неправильно встановив обставини, які мають значення для справи та постановив ухвалу якою порушено права громадян-мешканців, які проживають у спірному будинку. Крім того вважає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про забезпечення позову у справі з посиланнями на розгляд вказаної заяви в порядку адміністративного судочинства .

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2012 року Новогуйвинська селищна рада Житомирського району звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобовязання вчинення певних дій та просила зобовязати відповідача за власні кошти замовити виготовити технічну документацію по відновленню фундаменту житлового будинку та за власні кошти виконати ці роботи. Вимоги обгрунтовувала тим, що ОСОБА_1 без належного дозволу та без виготовлення технічної документації проведено ремонті роботи у належній йому квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.02.2015 року скасовано ухвалені у цій справі рішення: Житомирського районного суду Житомирської області від 08.07.2014 року та апеляційного суду Житомирської області від 18.09.2014 року.

Вищий суд, зокрема, вказав, що суди у порушення статей 214,303,309,316 ЦПК України не зясували характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб /т.2 а.с.35-37/.

20.05.2016 року на адресу Житомирського районного суду Житомирської області надійшло клопотання Новогуйвинської селищної ради про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України у звязку з відмовою позивача від позову /т.2 а.с.178/. При цьому позивач посилався на те, що відмова від позову є наслідком рішення 6-ї сесії Новогуйвинської селищної ради сьомого скликання №78 від 30 березня 2016 року, яке підтверджено рішенням 7-ї сесії Новогуйвинської селищної ради сьомого скликання від 14 квітня 2016 року №102.

У судовому засіданні 24 травня 2016 року представник позивача заявлене клопотання підтримав, просив його задоволити, пояснив, що наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст. 206 ЦПК України йому зрозумілі.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Нормативне визначення принципу диспозитивності надає сторонам право вільно розпоряджатися предметом спору і процесу, зокрема, позивач має право відмовитися від позову.

Відмова позивача від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу.

Причини відмови від позову повинні оцінюватися судом з урахуванням обставин справи.

У випадку прийняття судом відмови від позову він постановляє про це ухвалу, якою одночасно закриває провадження в справі.

Така ухвала після набрання законної сили виключає можливість розгляду судом тотожної справи.

Ураховуючи те, що позивач використав своє диспозитивне право на відмову від позову, обізнаний з наслідками такої відмови, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про закриття провадження у справі.

Проте відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК закриття провадження в справі у зв'язку з відмовою від позову не є перешкодою для пред'явлення аналогічного позову іншою особою.

А тому третя особа ОСОБА_2, як представник територіальної громади, або мешканці будинку не позбавлені права звернення до суду з аналогічним позовом, як позивачі, за відновленням саме свого порушеного права, якщо вважають таке право порушеним, оскільки кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів /ч.1 ст.3 ЦПК України/.

Суд першої інстанції також правильно вважав, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, а саме заборонити Новогуйвинській селищній раді виконувати рішення №78 6-ї сесії сьомого скликання від 30.03.2016 року до вирішення судом адміністративної справи про скасування зазначеного рішення має розглядатись адміністративним судом разом із позовною заявою про скасування вказаного рішення сесії. Окрім того заходи забезпечення позову не можуть бути застосовані після закриття провадження у справі.

З огляду на наведене відповідно до ст.312 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 209, 303, 307, 312, 313, 314, 315 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника територіальної громади смт. Гуйва відхилити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді