Провадження №: 2/752/1985/16
29.06.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Лебедєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
28.12.2015 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу до ОСОБА_3
В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що 14.11.2014 року між ним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики на виконання якого він передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 50 000, 00 дол. США, що підтверджено розпискою. Строк повернення позики було визначено до 01.02.2015 року. Однак свої зобов»язання щодо повернення боргу ОСОБА_3 не виконав. У зв»язку з пропущенням строку виконання зобов»язання, просив стягнути з ОСОБА_3 у примусовому порядку неповернену позику у розмірі 50 000, 00 дол. США, що станом на день звернення в суд з позовом відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 175 900, 00 грн., з підстав невиконання зобов»язання - 3 % річних у розмірі 30 602, 97 грн.
28.03.2016 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_3 1 335 000, грн. боргу та 3 % річних у розмірі 45 256, 20 грн.
У судове засідання позивач та його представник не з»явилися, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 про час, день та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення про виклик у пресі.
З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений до ОСОБА_3 позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.11.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою (а.с. 3).
Відповідно до змісту зазначеної вище розписки, ОСОБА_3 14.11.2014 року позичив у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 000, 00 дол. США, які зобов»язався повернути позикодавцеві до 01.02.2015 року.
Відповідно до вимог статтей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Звертаючись в суд з позовом, позивач зазначив, що у визначені договором позики строки, відповідач не виконав свої зобов»язання щодо повернення позики.
За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Крім того, відповідно до правил ст. 533 ЦК України, грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Як встановлено судом, між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до змісту розписки, яка підтверджує укладення договору позики, предметом договору були грошові кошти в іноземній валюті - долар США.
Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує про невиконання відповідачем умов договору позики, укладеного 14.11.2014 року.
Наразі, зазначені позивачем вимоги про повернення грошових коштів, отриманих за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 1 175 900, 00 грн. визначеному позивачем у національній валюті відповідно до офіційного курсу валюти долар США в якій надавалася позика.
З підстав невиконання позивачем зобов»язань за зазначеним вище договором, позивач має право на отримання штрафних санкцій, яке передбачені ст. 625 ЦК України, а саме - 3 % річних, розмір яких зазначений позивачем, суд приймає до уваги, оскільки вважає наведений ним розрахунок правильним.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати за розгляд справи судом стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 533, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 213, 224 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 1 335 000, 00 грн., 3 % річних у розмірі 45 256, 20 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі - 1 380 256 (один мільйон триста вісімдесят тисяч двісті п"ятдесят шість) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 (індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 6 090 (шість тисяч дев»яносто) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановления ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Плахотнюк К.Г.