11 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сватівська олія», третя особа - Сватівський районний центр зайнятості, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Луганської області від 21 квітня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сватівська олія» (далі - ТОВ «Сватівська олія»), третя особа - Сватівський районний центр зайнятості, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 18 липня 1986 року вона працювала на посаді інженера технолога Сватівського маслоекстракційного заводу, який у подальшому був реорганізований у ТОВ «Сватівська олія» і з 17 грудня 2010 року її було переведено на посаду інженера відділу головного енергетика.
Наказом відповідача від 14 серпня 2014 року її було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скорочення штату працівників. Вважала, що її звільнення проведено у порушення вимог трудового законодавства, за відсутності згоди профспілкового комітету первинної профспілкової організації і без урахування вимог ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України про її переважне право на залишення на роботі.
Ураховуючи наведене, позивачка просила поновити її на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 44 432 грн 44 коп., 5 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 8 140 грн витрат на проведення науково-технічного дослідження.
Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від

06 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_4 на посаді інженера відділу головного енергетика ТОВ «Сватівська олія». Стягнуто з ТОВ «Сватівська олія» на користь

ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 17 269 грн 44 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішення апеляційного суду Луганської області від 21 квітня 2016 року рішення Сватівського районного суду Луганської області від

06 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Луганської області від 21 квітня 2016 року та залишити в силі рішення Сватівського районного суду Луганської області від 06 серпня 2015 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивачки за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося з порушенням трудового законодавства, вимог ст. ст. 40, 49-2 КЗпП України. При цьому зазначив, що відповідач повинен був провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, якою є ОСОБА_4, посада якої скорочується, за її заявою на іншу посаду - інженера відділу головного енергетика (еколога), звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника, якою є ОСОБА_5

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із недоведеності заявлених позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 18 липня

1986 року працювала на посаді інженера технолога Сватівського маслоекстракційного заводу, який у подальшому був реорганізований у ТОВ «Свтівська олія», а з 17 грудня 2010 року її було переведено на посаду інженера відділу головного енергетика.

29 квітня 2014 року адміністрація підприємства звернулася до профсоюзного комітету ТОВ «Сватівська олія» з поданням щодо скорочення посади інженера відділу головного енергетика з метою скорочення витрат на заробітну плату.

Згідно з протоколом засідання профсоюзного комітету від 13 травня 2014 року подання було розглянуто.

Наказом від 03 червня 2014 року № 193 з 15 серпня 2014 року посада інженера відділу головного енергетика скорочується, затверджується штатний розклад.

04 червня 2014 року ОСОБА_4 була ознайомлена з цим наказом. Одночасно їй були запропоновані вакантні посади, від переведення на які вона відмовилася. ОСОБА_4 була попереджена про звільнення за скороченням штату. Ці обставини позивач не оспорює.

Наказом ТОВ «Сватівська олія» від 03 червня 2015 року № 193 «Про внесення змін до штатного розкладу та скорочення чисельності працівників» посада інженера відділу головного енергетика, яку обіймала позивач, була скорочена.

04 червня 2015 року ОСОБА_4 була ознайомлена з цим наказом і повідомлена про її звільнення за скороченням штату, а також про існуючі вакансії на підприємстві, які були їй запропоновані, а саме: лаборанта 3р.ВТЛ (на період відпустки по догляду за дитиною до 3 років); сторожа-двірника я/с «Сонечко»; тимчасового (сезонного) пробовідбірника 3р. ВТК; лаборанта хіманаліза 5р. ВТК (на період відпустки по догляду за дитиною до 3 років). Позивач від них відмовилася.

Наказом ТОВ «Сватівська олія» від 14 серпня 2014 року ОСОБА_4 була звільнена з посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на відповідачеві також лежить процесуальний обов'язок доказування своїх доводів і заперечень.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 40 КЗпП України звільнення у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно зі ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки встановив, що на ТОВ «Сватівська олія» мали місце зміни в організації виробництва. 29 квітня

2014 року адміністрація підприємства звернулася до профсоюзного комітету ТОВ «Сватівська олія» з поданням щодо скорочення посади інженера відділу головного енергетика з метою скорочення витрат на заробітну плату відповідно до п. 3 ст. 64 Господарського кодексу України, де зазначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність робітників і штатний розклад.

Крім того, судом встановлено, що 07 липня 2014 року генеральний директор ТОВ «Сватівська олія» звернувся до профсоюзного комітету з поданням щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_4 за скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та згідно з протоколом профсоюзного комітету від 18 липня 2014 року подання розглянуто і вирішено відмовити у звільненні інженера, однак зазначений протокол адміністрація отримала лише 11 серпня 2014 року, а тому висновок суду апеляційної інстанції про правомірність не прийняття до уваги висновок профсоюзного комітету є вірним, оскільки якщо протягом 18-денного строку власник не одержить рішення про відмову в дачі згоди звільнення, він може вважати, що профспілковий орган дав таку згоду.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів та до не згоди з висновком суду апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Луганської області від 21 квітня 2016 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 21 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сватівська олія», третя особа - Сватівський районний центр зайнятості, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня О.М. Ситнік