УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Завгородньої І.М., Кадєтової О.В.,

ПаріновоїІ.К., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Львівського обласного управління Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,

за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», поданою представником Лисенком Дмитром Вячеславовичем, на рішення Личаківського районного суду

м. Львова від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Львівського обласного управління Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія») про стягнення страхового відшкодування.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 15 квітня 2014 року по вул. Шевченка, 5 в м. Новий Розділ Миколаївського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), під час якої транспортний засіб - автомобіль марки «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 здійснив зіткнення з автомобілями марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 та автомобілем марки «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 28 квітня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєній ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Вказував, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі поліса від АС/7030239.

15 вересня 2014 року ОСОБА_3 вручив поштою відповідачу повідомлення про настання страхового випадку. Однак, незважаючи на його звернення, відповідачем у визначений законом строк не було скеровано свого представника за місцем знаходження автомобіля для визначення вартості страхового відшкодування, внаслідок чого позивач був вимушений проводити експертне дослідження розміру заподіяних збитків самостійно, несучи додаткові витрати у розмірі 774 грн. Після встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля, що становить без урахування податку на додану вартість 25 012 грн 54 коп., ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою від 02 жовтня 2014 року про виплату страхового відшкодування в розмірі заподіяних збитків, що складаються із вартості відновлювального ремонту без урахування податку на додану вартість та вартості проведеного експертного дослідження. Оскільки відповідач свої зобов'язання з виплати страхового відшкодування не виконав, а відтак існують підстави для стягнення з нього страхового відшкодування в судовому порядку разом з інфляційними втратами та трьома відсотками річних, передбаченими ч. 2

ст. 625 ЦК України, та пені, згідно з положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_3, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 25 012 грн 54 коп., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 774 грн, інфляційні втрати в розмірі 10 181 грн 90 коп., 3 % річних в розмірі 425 грн 56 коп., пеню в розмірі 7 435 грн 24 коп.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28 серпня

2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 25 012 грн 54 коп., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 7 740 грн, пеню в розмірі 7 435 грн 24 коп., інфляційні втрати у розмірі 10 181 грн 90 коп. та 3 % річних у розмірі 425 грн 56 коп., всього стягнуто 43 829 грн 24 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 листопада

2015 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 серпня

2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - ЛисенкоД.В. - просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ДТП, що сталася, відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовʼязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача настає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування. Крім того, судом зазначено, що страхова компанія належним чином була повідомлена позивачем про страховий випадок, а відтак не була позбавлена можливості встановити, чи є дана подія страховим випадком, направити свого представника на місце настання страхового випадку для визначення причини ДТП та розміру збитків.

Проте погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна, оскільки останні зроблені із неповним з'ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що зазначеним вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають із наступних підстав.

Судами встановлено, що 15 квітня 2014 року по вул. Шевченка, 5

в м. Новий Розділ Миколаївського району Львівської області сталась ДТП за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, автомобіля марки «Фольксваген-Транспортер», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля марки «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням

ОСОБА_3, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу перебував у власності ОСОБА_3

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від

28 квітня 2014 року винним у скоєнні зазначеної ДТП визнано ОСОБА_5 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі

340 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 забезпеченого транспортного засобу автомобіля марки «Мерседес-Бенц Спрінтер» була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі поліса добровільного страхування транспортного засобу № АС/7030239.

29 серпня 2014 року ОСОБА_3 надіслав ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» повідомлення про ДТП, яке вони отримали 15 вересня 2014 року.

02 жовтня 2014 року ОСОБА_3 надіслав ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування, яка отримана останніми 06 жовтня 2014 року.

Згідно зі звітом про оцінку автомобіля вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні автомобіля марки «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_3, без ПДВ становить 25 012 грн 54 коп.

Так, частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до п. 22.1, ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з пп. 33.1.4. п. 33.1, ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до пп. пп. 34.1, 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно зі ст. 35. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

З огляду на викладене колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України надав невірну оцінку обставинам справи, зокрема не вірно встановив проміжок часу, в період якого позивач звернувся із повідомленням до страхової компанії про настання страхового випадку.

Крім того, частиною 2 статті 31 ЦПК України визначено, що, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 31 ЦПК України, подав до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог (а. с. 65-66), згідно з якою остаточно просив стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування в розмірі 25 012 грн 54 коп., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 774 грн, інфляційні втрати в розмірі 10 181 грн 90 коп., 3 % річних в розмірі 425 грн 56 коп., пеню в розмірі 7 435 грн 24 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги та стягуючи витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 7 740 грн, у порушення положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, всупереч вимогам ст. 303 ЦПК України на зазначені положення закону та обставини справи уваги не звернув, не перевірив законність ухваленого рішення та не усунув у межах своїх повноважень допущених судом першої інстанції недоліків.

Допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права мають суттєве значення для правильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 серпня 2015 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2015 року підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», подану представником Лисенком Дмитром Вячеславовичем, задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: І.М. Завгородня

О.В.Кадєтова

І.К. Парінова

О.М. Ситнік