РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/12517/15-ц

Провадження № 2/643/2082/16

02.11.2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Арестовій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_1 про припинення договору поруки,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Позовні вимоги, які в ході розгляду справи були уточнені, позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № HAEEGA14360003 від 12.04.2007 р. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 45 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом на термін до 11.04.2017 р. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 27.05.2015 р. вона має заборгованість у розмірі 290 794,56 доларів США, яка складається з наступного: 35 303,54 доларів США - заборгованість за кредитом; 93232,01 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8139,78 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 154119,23 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У зв'язку з тим, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, то банк просить стягнути з відповідачів заборгованість у сумі 211308,27 доларів США, що за курсом 25,09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.05.2016 року складає 5 301 724 грн., яка складається з наступного: 35 303,54 доларів США - заборгованість за кредитом; 93232,01 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8139,78 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 74632,94 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом, в якому просить припинити договір поруки.

Свій позов обґрунтовує тим, що 12.04.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір. 12.04.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір іпотеки та договір поруки,за яким вона виступала поручителем перед банком за борговими зобов'язаннями ОСОБА_1. 22.05.2012 р. Московським районним судом винесено рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. На даний час ПАТ КБ «Приватбанк» пропустило передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя, а тому вважає договір поруки припиненим. Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» за користування кредитними коштами було підвищено проценти з 11,04 % на 13,08 % , тобто було збільшено обсяг відповідальності поручителя, але в порушення положень ч.1 ст. 559 ЦК України її згоди, як поручителя, не було отримано.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2, а також просив задовольнити зустрічну позовну заяву та припинити договір поруки.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини неявки в не повідомила, заяву про відкладення розгляду справи та заперечення на позов не надала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до укладеного договору відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 45000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом на термін до 11.04.2017 р.

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, видав кредит у розмірі 45000 доларів США.

Однак, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 27.05.2015 р. він має заборгованість у розмірі 290 794,56 доларів США, яка складається з наступного: 35 303,54 доларів США - заборгованість за кредитом; 93232,01 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8139,78 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 154119,23 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У зв'язку з тим, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, таким чином заборгованість до стягнення становить 211308,27 доларів США, що за курсом 25,09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.05.2016 року складає 5 301 724 грн., яка складається з наступного: 35 303,54 доларів США - заборгованість за кредитом; 93232,01 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8139,78 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 74632,94 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.(а.с.133-136)

Зобов'язання позичальника за кредитним договором забезпечено порукою, а саме: договором поруки, укладеним 12.04.2007 р. з поручителем ОСОБА_2 (а.с. 16,17).

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно до п. 13 умов вказаного договору поруки, зміни і доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної угоди.

Згідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні судами спорів, що виникають з кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 18 червня 2012 року у справі №6-73цч12, до припинення поруки призводить такі зміни умов основного зобов'язання, без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення ( збільшення розміру ) неустойки, встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язанні, в яких беруть участь поручителі,збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Як свідчить наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, з 17.11.2008 року відповідачем за користування кредитними коштами були підвищені проценти з 11,04 % на 13,08 % , тобто було збільшено обсяг відповідальності поручителя.

При цьому, доказів, які б свідчили, що ОСОБА_2 як поручитель надавала згоду на таке підвищення процентів за користування кредитом, матеріали справи не містять.

Вказані обставини справи, вимоги норм матеріального та процесуального права свідчать про припинення дії укладеного між сторонами 12.04.2008 року зазначеного договору поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України та п. 13 вказаного договору поруки, що виключає відповідальність ОСОБА_2 як поручителя за неналежне виконання ОСОБА_1 умов зазначеного кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України), підлягають захисту судом за позовом поручителя шляхом припинення правовідношення на підставі п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

З вимог ст. ст. 553, 543 ЦК України вбачається, що поручитель відповідає перед кредиторами за порушення зобов'язання боржником. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників, так і будь-кого з них окремо.

З вимог ст. 543 ЦК України вбачається, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків, передбачених ст.624 ЦК України.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що при порушенні зобов'язань наступають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

У зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у сумі заявленій позивачем, яка відповідає наданим суду розрахункам (а.с.133-136). Представлений суду розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

Відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» заборгованість у розмірі 211308,27 Доларів США, що за курсом 25,09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.05.2016 року складає 5 301 724 грн. (п'ять мільйонів триста одна тисяча сімсот двадцять чотири) гривень 40 копійок, за кредитним договором №НАEEGA14360003 від 12.04.2007 року.

В іншій частині позову відмовити.

Зустрічну позовну заяву задовольнити.

Припинити договір поруки № НАEEGA14360003 від 12.04.2007 року, в якому в якості поручителя виступила ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судовий збір у розмірі 3 654 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Я.М. Горбунова