Справа № 755/9479/16-ц
"03" жовтня 2016 р. Дніпровським районним судом в м. Києві в складі:
головуючого - судді Гаврилової О.В.
при секретарі - Томіленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності, -
До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом, в якому просить суд: припинити право власності ОСОБА_2 на частку, яка складає ? частини квартири АДРЕСА_1 та визнати право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1 за позивачем, що перебуває у власності відповідача. Також позивач просить врахувати суму заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги під час внесення позивачем вартості частки квартири на депозитний рахунок.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання неодноразово не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань не подала.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та постановити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2013р. визнано право власності ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_3 - в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_3 та визнано право власності ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_3 - в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_4 (а.с.10-15).

Право власності сторін на визначені судом частки квартири АДРЕСА_3 зареєстроване у передбаченому законом порядку (а.с.9, 89).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.05.2014р. зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні ? частини квартири АДРЕСА_4 та вирішено вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_4 (а.с.16-18).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.07.2014 р. заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення та стягнення матеріальної і моральної шкоди залишено без задоволення (а.с.19).

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим, 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому обов'язковими умовами для припинення права особи на частку в майні є наявність однієї з умов, визначених п.п. 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України та умови, вказаної в п. 4 частини 1 цієї статті.

Адвокатом Корзніковим С.В., який діяв на підставі договору в інтересах ОСОБА_2, 17.09.2014р. до ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва подано заяву про призначення добровільного виконання рішення зі сторони ОСОБА_2 на 20.10.2014 року (а.с.21).

Відповідно до акту державного виконавця від 30.09.2014 р. ОСОБА_6 вселено до квартири АДРЕСА_5 та надано ключ від вхідних дверей (а.с.22).

Відповідно до акту обстеження квартири АДРЕСА_6 від 05.11.2014 р., затвердженого начальником ЖРЕО-403, на момент обстеження встановлено, що квартира знаходиться в антисанітарному стані, при візуальному огляді, ремонтні роботи в квартирі не проводились на протязі тривалого часу, електропроводка перебуває в занедбаному стані. На час обстеження в квартирі проживає ОСОБА_2 (а.с.27).

Відповідно до акту обстеження квартири АДРЕСА_6 від 06.02.2015р., завіреного начальником ЖРЕО-403, ОСОБА_1 проведено належну йому на праві власності частину квартири до належного стану та виконано її ремонт. ОСОБА_2 в квартирі не проживає, але продовжує створювати антисанітарні умови, які унеможливлюють проживання іншого співвласника (а.с.28).

ОСОБА_2 неодноразово створювала перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною йому на праві власності часткою квартири, що підтверджується відповідними висновками Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві (а.с.29-32, 34).

Постановами державного виконавця від 19.05.2015р. та від 26.08.2015р. відновлено виконавчі провадження за виконавчими листами №755/6769/14-ц, виданими 29.08.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва, з підстав перешкоджання ОСОБА_2 проживанню ОСОБА_1 у приміщенні, в яке його вселено (а.с.36,37).

Відповідно до акту державного виконавця від 21.01.2014 р. ОСОБА_6 примусово вселено до квартири АДРЕСА_5, шляхом надання ключів від вхідних дверей, нижній замок був знятий, оскільки від нього відсутні ключі (а.с.38).

Однак, як убачається з висновку Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 25.01.2016 р. (а.с.39), 21.01.2016р. надійшло повідомлення по спецлінії «102», що за адресою: АДРЕСА_7 відповідач не впускає позивача до квартири, якого в подальшому було допущено до помешкання за допомогою співробітників поліції.

24.02.2016р. заступник начальника ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві звернувся до Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві з поданням, в якому просить відкрити кримінальне провадження за ст.282КК України за невиконання ОСОБА_2 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.05.2014р. (а.с.52-54).

Згідно технічного паспорту на АДРЕСА_3 вона складається з двох суміжних кімнат, кухні, вбиральні, ванної кімнати, балкону, двох коридорів та вбудованої шафи. Жила площа квартири - 23,1кв.м., загальна площа - 38,4кв.м. (а.с.40-42).

Згідно довідки КЦ «Центр Комунального сервісу» №2469 від 25.05.2016р. в двокімнатній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_8 проживають та зареєстровані 7 осіб, у тому числі ОСОБА_1 (а.с.43).

Згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 16.06.2016р., місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_13 (а.с.64).

Згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації від 08.09.2016р. №11739 (И-2016), згідно з даними бюро, станом на 01.01.2013р., АДРЕСА_9 на праві власності не зареєстрована (а.с.105).

Відповідно до Актуальної інформації про об'єкти нерухомого майна та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 на праві приватної власності, крім ? частка кварти АДРЕСА_2 та земельна ділянка в с/рада Никонівська, Бердичівський район, Житомирська область (а.с.89-91).

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-68цс14, відповідно до статті 365 ЦК України, зокрема пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи зазначені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірна квартира є неподільною та складається з двох кімнат, одна з яких є прохідною, спільне володіння і користування квартирою сторонами у справі є неможливим через систематичне чинення відповідачем перешкод позивачу в користуванні належною йому часткою спірної квартири, припинення права власності відповідача на належну їй на праві власності частку квартири не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника - відповідача, оскільки ОСОБА_2 має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання в м. Києві, а також має у власності житловий будинок у Житомирській області.

Таким чином, суд вбачає наявність умов, визначених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 365 ЦК України.

Згідно Звіту про незалежну оцінку, складеного ТОВ «Майнекс» від 26.05.2016р., ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_2 на дату оцінки складає 631450,00грн. або 25145,00 доларів США по курсу НБУ на дату оцінки (а.с.44-45).

Відповідно вартість ? частки відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі становить 315725,00грн.

Сума у розмірі 315725,00грн. внесена позивачем на депозитний рахунок суду, відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України (а.с.95,96).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині припинення права власності ОСОБА_2 на ? частку квартири АДРЕСА_1 та визнання за позивачем права власності на цю частку квартири - підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає визначених законом підстав для врахування суми заборгованості за житлово-комунальні послуги при внесенні позивачем коштів на депозитний рахунок, як про це зазначено у позовній заяві, оскільки таке врахування не передбачене діючим законодавством. Отже позов у цій частині задоволенню не підлягає.

При цьому, позивач не позбавлений права звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 за оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3157,25грн.

На підставі викладеного ст.ст. 355-358, 365 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності - задовольнити частково.

Припинити право власності ОСОБА_2 на ? частку квартири АДРЕСА_10.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_10.

В рахунок виплати компенсації вартості ? частки квартири АДРЕСА_10, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки майна в розмірі 315725,00грн., що внесена ОСОБА_1 загальною сумою 315725,00грн. на депозитний рахунок Дніпровського районного суду міста Києва на підставі прибутково-видаткового касового ордеру №343014811 від 31.08.2016 року на р/р №3058, МФО 820019 , отримувач Дніпровський районний суд м. Києва, в сумі 315575,00грн. та на підставі квитанції №4 від 01.09.2016 року на р/р №3058, МФО 820019 , отримувач Дніпровський районний суд м. Києва, в сумі 150,00грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3157,25грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя