Справа №521/8361/16-ц
Провадження №2/521/3660/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецької І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить суд стягнути з відповідача суму в розмірі 9 968,66 гривень, а також судовий збір у розмірі 1 378,00 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 01.06.2014 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування транспортних засобів №АМ.086666, предметом якого є страхування автомобіля НОМЕР_1. 29.03.2015 року в м. Одесі по вул. Олександра Невського трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1. 20.04.2015 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. До ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся страхувальник з заявою про пошкодження транспортного засобу в звязку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування транспортних засобів №АМ.086666. 24.04.2015 року позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із рахунку-фактури № ЧПС-000919 від 07.04.2015 року та рахунку-фактури № АС-0004744 від 07.04.2015 року, враховуючи звіт про оцінку здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 9 968,66 гривень. Позивач звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування в якій запропонував відповідачу в добровільному (позасудовому) порядку відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок ДТП, що трапилась з його вини, в розмірі 9 968,66 гривень, але жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутися до суду з наведеним позовом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив суд провести судове засідання за відсутності представника позивача, розглянути справу за відсутності представника позивача та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду письмові заперечення проти позову про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в яких просив суд у задоволені позову відмовити частково, також відмовити у стягненні витрат по сплаті судового збору. В своїх запереченнях відповідач зазначив, що цивільний позов на його думку, підлягає задоволенню частково. Пошкодження, описані в акті огляду транспортного засобу який позивач надає в якості доказів розміру збитку, не співпадають із переліком пошкоджень зазначених в довідці ДАІ. Згідно наданому позивачем рахунку-фактурі №ЧПС-000919 від 07.04.2015 року окрім зрозумілих для відповідача видів робіт з якими він погоджується п. №1 значиться «мийка зовнішня ручна + прибирання салону», вважає, що ця процедура не повязана з причиненими ним збитками по ДТП. Просить звернути увагу на те, що не надано жодного доказу того, що весь вищезгаданий перелік деталей які підлягають зміні дійсно пошкоджені в результаті неправомірних дій відповідача. Отже, розмір збитків, заявлених позивачем, не відповідає фактичному. Крім того, відповідач зазначив, що він неодноразово робив спроби врегулювати питання компенсації збитків в телефонному режимі та направив відповідь на претензію від 15.02.2016 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01.06.2014 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 уклали договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.086666 предметом якого є страхування автомобіля НОМЕР_1, період відповідальності з 01.06.2014 року по 31.05.2015 року.

29.03.2015 року о 17 годині 40 хвилин водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_4, рухаючись у м. Одесі по вул. Олександра Невського, напроти будинку № 80Б, під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно та не завдасть перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем НОМЕР_5, який належить водію-власнику ОСОБА_2 В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси, справа №521/5093/15-п, провадження №3/521/1909/15 від 20 квітня 2015 року, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 374 гривень.Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає в АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 36,54 гривень. (Отримувач коштів: УК у місті Одесі/Малиновський район; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38016923; банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО): 828011; рахунок отримувача: 0007; код класифікації доходів бюджету: 22030001; призначення платежу судовий збір за постановою про накладення адміністративного стягнення, Малиновський районний суд м. Одеси, , пункт 5).

Відповідно до ст. 61 ЦК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1, який було застраховано на підставі договору № АМ.086666 між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2.

31.03.2015 року працівниками ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було оглянуто пошкоджений автомобіль НОМЕР_6 та складено акт огляду транспортного засобу.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UA011/L02/01 від 23.04.2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_6 становить 9968,66 гривень.

В подальшому, керуючись умовами укладеного договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатили на користь Страхувальника суму страхового відшкодування в розмірі 3128,37 гривень згідно платіжного доручення №32145 від 24.04.2015 року та 6840,20 гривень згідно до платіжного доручення №32144 від 24.04.2015 року, а всього на загальну суму 9 968,66 гривень.

У відповідності зі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика (позивач), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (відповідач). Відповідно до п.27 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.

Згідно встановлених судом обставин, які не заперечувалися сторонами при розгляду справи, правовідносини позивача, як Страховика, та ОСОБА_2 як Страхувальника, ґрунтуються на договорі добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів № АМ.086666 від 01.06.2014 року. Із позовної заяви вбачається, що позовні вимоги заявлені з підстав, передбачених ст. 993 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що укладений Договір є договором майнового страхування, а відтак вимоги позивача ґрунтуються на суброгації.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В своїх запереченнях відповідач вказав, що згідно наданому позивачем рахунку-фактурі №ЧПС-000919 від 07.04.2015 року окрім зрозумілих для відповідача видів робіт з якими він погоджується п. №1 значиться «мийка зовнішня ручна + прибирання салону», вважає, що ця процедура не повязана з причиненими ним збитками по ДТП. Суд погоджується з таким твердженням відповідача та вважає за можливе виключити суму за «мийку зовнішня ручна + прибирання салону» у розмірі 87,88 гривень. Суд критично оцінює заперечення відповідача, що позивачем не надано жодного доказу того, що деякі деталі, що підлягають заміні дійсно пошкоджені в результаті його неправомірних, а саме відповідач не погоджується з тим, що йому необхідно компенсувати страховику затрати на придбання: - молдинга бамперу заднього на суму 2199 гривень 57 копійок; ліхтаря заднього протитуманного правого на суму 1275 гривень 85 копійок; емблеми на суму 228 гривень 56 копійок; емблеми на суму 259 гривень 57 копійок; емблеми на суму 311 гривень 60 копійок, тому що пошкодження вказаних деталей відображено у акті огляду транспортного засобу, складеного 31.03.2015 року. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути грошову суму у розмірі 9 880,78 гривень.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 гривень 00 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166 ЦК України, Законом України «Про страхування», суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_7) на користь Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Артема, 40, , р/р 4127 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528)грошову суму у розмірі 9 880 (девять тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 78 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_7) на користь Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Артема, 40, , р/р 4127 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528)витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.

Головуючий: