У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2016 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного Фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання факту проживання на певній території,-

В С Т А Н О В И В :

29 червня 2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного Фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання факту проживання на певній території.

04 липня 2016 року вказана заява була передана в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст. ст. 11-1, ч.1 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, заява суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Як вбачається з заявлених вимог, заявник просить суд: визнати той факт, що вона - ОСОБА_1 з моменту народження і до 21 вересня 1990 року постійно проживала в селищі міського типу - Вільча, Поліського району, Київської області.

Як роз'яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому, виходячи із специфіки цієї категорії справ, змісту ч. 2 ст. 256 ЦПК та правової природи окремого провадження, питання юрисдикційних повноважень суду про встановлення в порядку окремого провадження фактів, що мають юридичне значення, вирішується за наявності таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту, що має юридичне значення, не повинно бути пов'язано з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних трудових відносин.

Умовами ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Виходячи зі змісту вимог викладених у заяві, встановлення факту проживання на певній території заявника пов'язується з наступним вирішенням спору про право, а саме призначенням пенсії, визначенням її розміру, у зв'язку з чим вказана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного Фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання факту проживання на певній території.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 15, 210, 256, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного Фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання факту проживання на певній території.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: