У Х В А Л А

31 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Романюка Я.М., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Вінницька міська рада, про поділ житлового будинку, припинення права спільної власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Вінницька міська рада, про визначення часток у праві спільної часткової власності, поділ житлового будинку в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою,

встановила:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2015 року позов ОСОБА_5 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визначено частку ОСОБА_5 у праві спільної часткової власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в розмірі 36/100 або 9/25 часток та визначено частку ОСОБА_4 у праві спільної часткової власності на цей будинок в розмірі 64/100 або 16/25 часток. Здійснено поділ спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно до додатку № 1 висновку № 122 судової будівельно-технічної експертизи від 20 жовтня 2014 року та визнано право власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно до їх часток. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на спірний будинок. Встановлено порядок користування земельною ділянкою, площею 0, 0594 га між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно до варіанту № 3 додатку висновку № 122 судової будівельно-технічної експертизи від 20 жовтня 2014 року, згідно якого ОСОБА_5 користується земельною ділянкою, площею 0, 0244 га, а ОСОБА_4 земельною ділянкою, площею 0, 0350 га. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 210 грн 45 коп.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2016 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Здійснено поділ спірного житлового будинку по Ѕ частині кожному, згідно із правовстановлюючими документами. Виділено ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в натурі на праві власності частини спірного будинку з господарськими будівлями і спорудами, відповідно до додатку 1 варіанту № 1 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 26 березня 2015 року № 162. Зобов'язано ОСОБА_5 за власні кошти виконати ремонтні будівельні роботи по переобладнанню приміщень в будинку. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки в спірному будинку, в сумі 53 249 грн 50 коп. Встановлено порядок користування спірною земельною ділянкою, загальною площею 0, 0594 га, відповідно до додатку 2 варіанту 1 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 26 березня 2015 року № 162, згідно якого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виділено у користування земельні ділянки площами по 297 кв. м кожному. Припинено право спільної часткової власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. В решті позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 1 216 грн 92 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2016 року залишено без змін.

У жовтні 2016 року від ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року з підстав пункту 1 частини 1 статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 115, 119 Цивільного кодексу Української РСР, статей 357, 367 Цивільного кодексу України, статті 152 Житлового кодексу Української РСР.

Для прикладу наявності зазначеної підстави заявниця додає ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року, від 29 жовтня 2014 року, від 12 лютого 2014 року та від 6 липня 2016 року, в яких, на її думку, зазначені норми матеріального права застосована по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку виходив з того, що визначальним для виділу (поділу) частки будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року в справі № 6-12 цс 13.

Разом з тим, надані для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року, від 29 жовтня 2014 року, від 12 лютого 2014 року та від 6 липня 2016 року не можуть бути прикладом неоднакового застосування норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направив справи на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України у зв'язку з порушенням судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Вінницька міська рада, про поділ житлового будинку, припинення права спільної власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Вінницька міська рада, про визначення часток у праві спільної часткової власності, поділ житлового будинку в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук