Справа № 464/1425/16-ц
пр.№ 2/464/770/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/додаткове /

17.06.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.,

при секретарі Довгун Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05.04.2016 року частково задоволено позов ОСОБА_1; вирішено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 73 009 гривень 04 коп. заборгованості за договором позики (розпискою) від 22.08.2015р. (в т.ч. три проценти річних та індекс інфляції) та 740 гривень 10 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору; в решті позовних вимог відмовлено. Ухвалою суду від 06.05.2016р. заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.04.2016р. у справі за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишено без задоволення.

Вказане рішення суду від 05.04.2016р. оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 шляхом подачі до Апеляційного суду Львівської області відповідної апеляційної скарги. В процесі розгляду даної скарги, встановлено відсутність в резолютивній частині рішення вирішення питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Так, згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30.05.2016 року, цивільну справу за скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.04.2016р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

З огляду на положення ч.3 ст.220 ЦПК України та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, з причин неявки учасників процесу (сторін), фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Оглянувши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до змісту ст.214, п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання розподілу між сторонами судових витрат, результат вирішення якого повинен бути зазначений, зокрема, і у резолютивній частині рішення суду.

Як вбачається з тексту рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.04.2016р. (в т.ч. його резолютивної частини), ухваленого за результатами розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд належним чином не вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Згідно ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до п.1.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

З матеріалів цивільного позову вбачається, що позивач сплатив судовий збір лише за вимогу матеріального характеру в сукупному розмірі 740,10 грн., в той час як позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди залишилась неоплаченою судовим збором. З заявою у відповідності до ст.82 ЦПК України позивач не звертався.

Виходячи зі змісту законодавчих положень, які закріплені зокрема в ст.88 ЦПК України та Законі України «Про судовий збір» можна зробити висновок, що у разі відмови позивачу в задоволені його позову (в даному випадку в частині позовних вимог, що стосуються стягнення відшкодування моральної шкоди) понесені ним витрати не відшкодовуються та справляються в дохід держави.

Оскільки рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05.04.2016р. позов ОСОБА_1 задоволено частково та зокрема, відмовлено в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, а судовий збір за вимогою немайнового характеру при подачі даного позову позивачем не сплачувався, суд вважає за необхідне додатково вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі, а саме стягнути з позивача ОСОБА_1 в користь держави 551,20 грн. судового збору.

На підставі Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України та керуючись ст.ст.197, 213-218, 220 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) в дохід держави 551 гривню 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий: