Справа № 203/3218/16-ц
УХВАЛА

11 липня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Маймур Ф.Ф., ознайомившись із матеріалами заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі №203/3218/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання недійсним іпотечного договору, припинення заборони відчуження нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 із вищевказаним позовом, разом із яким подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом оспорюваного позивачем договору іпотеки. В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову позивач послався на те, що частина нерухомого майна, яке є предметом договору іпотеки, за переконанням позивача належить йому, при укладенні спірного договору іпотеки нотаріально посвідчена письмова згода ним не надавалась, наразі банк вчиняє дії з продажу вказаного нерухомого майна, а тому позов з визнання недійсним договору іпотеки має бути забезпечений шляхом накладення арешту на нерухоме майно з метою забезпечення можливості виконання можливого рішення суду на користь позивача.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та матеріалами позовної заяви, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, при цьому в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Та ж норма цивільно-процесуального законодавства встановлює, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а отже встановлює обовязок для особи, яка звертається до суду із заявою про забезпечення позову, довести необхідність вчинення судом таких процесуальних дій.

Однак, зазначені вимоги процесуального закону не були виконані належним чином позивачем при поданні відповідної заяви про забезпечення позову, а викладені в цій заяві підстави для забезпечення позову, а саме твердження, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вчинення банком дій з продажу іпотечного майна, є неналежно обґрунтованими, мають характер формальних посилань, не підтверджені жодними належними і допустимим доказами, відтак можуть бути оцінені лише як припущення, які не можуть бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не обґрунтовано належним чином необхідність забезпечення позову, не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивача, не доказано, що відповідачі будуть ухилятись від виконання такого рішення суду, приходжу до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 208, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позивачу у задоволенні його заяви про забезпечення позову у цивільній справі №203/3218/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання недійсним іпотечного договору, припинення заборони відчуження нерухомого майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська до Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії оскаржуваної ухвали.

Суддя Ф.Ф. Маймур