Справа № 459/3925/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Червонограді цивільну справу справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_6 з участю третіх осіб Червоноградської державної нотаріальної контори, відділу опіки і піклування Червоноградської міської ради Львівської області про припинення права на частку у спільному майні,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 мати малолітнього ОСОБА_4 звернулася в суд із вказаним позовом до відповідача неповнолітнього ОСОБА_5 В обґрунтування позову вказала, що у 2015 помер її чоловік, у шлюбі з яким в них народився у 2010 році син ОСОБА_4 та було придбано квартиру за адресою м. Червоноград, вул. Стуса, 51/27. Вона є власником ? частини даної квартири. Спадкомцями померлого стали його два сини, народженні у різних шлюбах. Її сину ОСОБА_4 належить 3/5 спадкового майна, а сину від колишньої дружини ОСОБА_5 2/5. Зазначила, що відповідач з його матір'ю ніколи не проживали й не були зареєстровані у спірному житлі, частка останнього є незначною й неподільною, спільне користування квартирою є неможливим через неприязні відносини між сім'ями. Вважає, що припинення частки відповідача у спільному майні не порушить його житлових прав. Згідна сплатити компенсацію за 2/5 частки спадкового майна у розмірі 119 049 грн. Тому просила припинити право неповнолітнього ОСОБА_5 на 2/5 частки спадкового майна, а саме на частку у спірній квартирі; стягнути з неї в користь останнього грошову компенсацію за дану частку квартири; визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину цієї квартири.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, покликаючись на доводи й аргументи, що в цілому зводяться до тих, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та вказав, що для задоволення позову відсутні підстави, передбачені ст. 365 ЦК України. Зокрема, вважає, що спільне користування квартирою є можливим, а припинення права неповнолітнього відповідача на належну йому частку у житлі завдасть шкоди його майновим інтересам, оскільки іншого житла у власності він не має.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від органу опіки й піклування Червоноградської міської ради Львівської області 06.04.2016 року та 25.03.2016 року надійшли листи, згідно яких на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, мати відповідача повідомила, що жодних дій щодо відчуження успадкованого сином майна до досягнення ним повноліття здійснювати не буде. Обидва листи не містять висновків чи позиції органу опіки й піклування щодо даного спору.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини спору та оцінивши наявні докази у справі, суд прийшов на наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони справи між собою перебувають у родинних відносинах. Батьком обох неповнолітніх позивача й відповідача був ОСОБА_7, котрий помер 29.03.2015 року.

Спір виник навколо частки у спільному майні неповнолітнього ОСОБА_5, а саме квартири, що за адресою м. Червоноград, вул. Стуса, 51/27.

Встановлено, що дане житло було придбано у шлюбі ОСОБА_7 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2010 року № 1079 й належало їм на праві спільної часткової власності у рівних долях по ?.

Після смерті ОСОБА_7 частку останнього у спірній квартирі успадкували по закону його два сини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, так як інші спадкоємці першої черги батько, мати й дружина покійного ОСОБА_7 відмовилися від своєї частки.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 20.10.2015 року, позивач ОСОБА_4 успадкував 3/5 частки спадкового майна, що складалося з 1/2 частини вище вказаної квартири.

Натомість відповідач ОСОБА_5 успадкував 2/5 частки у зазначеному спадковому майні, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину від 23.03.2016 року.

Таким чином, спірна кватира перебуває у спільній частковій власності трьох осіб: ОСОБА_4 належить 3/10 частки (молодший син), ОСОБА_5 2/10 (старший син) і ОСОБА_1 належить 1/2 (5/10) частки (дружина у іншому шлюбі).

Згідно висновку про вартість майна від 27.11.2015 року, наданого СОД ПП ОСОБА_8, спірна квартира оцінена у 595242,00 грн.

Встановлено, що квартира складається із двох житлових кімнат, кухні, коридору, санвузла, двох кладових, трьох балконів. Загальна площа 53,5 кв.м., житлова 28,1 кв.м.

Представником позивача попередньо внесено на депозитний рахунок суду кошти у сумі 119049 грн., що відповідає розміру частки відповідача (595242:10?2).

Згідно ст.47 Конституції України,- кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Правові позиції Європейського Суду з прав людини, пункт 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Власник згідно зі ст.319 ЦК України,- володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів ст. 365 цього Кодексу, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенніпозову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Із позовними вимогами щодо виділу в натурі частини майна, сторони до суду не зверталася. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір, й таке не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження про неможливість спільного використання даної квартири не знайшли свого підтвердження, докази про наявність суперечок і непорозумінь у сторін суду не надано, а висновки у даному питанні не допустимо робити на основі припущень.

На думку суду, припинення спільної часткової власності неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 у цьому випадку суперечитиме його інтересам та завдасть істотної шкоди його правам як співвласника.

З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Кошти, внесені на депозитний рахунок суду, підлягають поверненню платнику.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_6 з участю третіх осіб Червоноградської державної нотаріальної контори, відділу опіки і піклування Червоноградської міської ради Львівської області про припинення права на частку у спільному майні відмовити.

Кошти, внесені на депозитний рахунок суду в сумі 119049 (сто девятнадцять гривень сорок девять гривень) повернути ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. Д. Новосад