АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 550/119/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1970/16Головуючий у 1-й інстанції Ланна Я.О. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Акопян В.І.

Суддів: Абрамова П.С., Гальонкіна С.А.

при секретарі: Маладиці Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 20 травня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса Чутівської державної нотаріальної контори, Махринської Оксани Володимирівни про визнання дій нотаріуса неправомірними та зобов"язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 20 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання дій нотаріуса Чутівської нотаріальної контори Махринської О, В. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4( а.с.8)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06.11.2013 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належний йому на праві власності будинок по АДРЕСА_1.

Спадкоємці померлого дружина ОСОБА_2 та його син ОСОБА_5 27 грудня 2013 року звернулися до Чутівської державної нотаріальної контори з заявами про відмову від спадщини та відповідно про прийняття спадщини за законом.

Також, заяву про прийняття спадщини за законом 29 квітня 2014 року подав ОСОБА_6, який є сином померлого ОСОБА_4 від попереднього шлюбу.

Згідно ст.ст. 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу.

Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

ОСОБА_2 ,як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_4 написала в нотаріальній конторі заяву про відмову від спадщини.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання дій нотаріуса неправомірними та зобов"язання вчинити дії зазначала, що вона звернулась до Чутівської державної нотаріальної контори з метою скласти заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь сина - ОСОБА_5 Державний нотаріус Махринська О.В., не роз'яснила їй змісту заяви про відмову від спадщини, яку вона підписала не читаючи. Вважає, що нотаріус спотворила зміст заяви та поза її волею вказала в заяві, що вона відмовляється від спадщини взагалі, а не на користь іншого спадкоємця.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції надав належну оцінку доказам, які були надані сторонами в судовому засіданні та врахував висновки суду, зазначені в ухвалі Апеляційного суду Полтавської області від 20.07.2015 р., ухваленої у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа Чутівська державна нотаріальна контора про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною, відповідно до яких колегія суддів зауважила, що підписуючи заяву про відмову від спадщини ОСОБА_2 свідомо позбавила себе права на частку в спадщині, дії відповідача(нотаріуса) не суперечили її волевиявленню. Звернувшись до нотаріуса 27.12.2013 р. з заявою про відмову від прийняття спадщини, позивач мала можливість протягом усього строку, встановленого для прийняття спадщини відкликати її, проте не скористалася цим, а звернулась до суду тоді, коли дізналася про подання іншим сином померлого ОСОБА_6 заяви про прийняття спадщини. Судом було встановлено, що в діях ОСОБА_2 була відсутня помилка щодо здійснення нею правочину по відмові від прийняття спадщини.

Суд прийшов до висновку, що доказів неправомірної дії нотаріуса під час подання ОСОБА_2 заяви про відмову від прийняття спадщини позивачкою суду не надано, а тому не знайшов підстав для задоволення даного позову .

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу

Як роз'яснено в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК ), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Враховуючи встановлені судом обставини та вищезазначені норми права, колегія суддів вважає, що підписуючи заяву про відмову від спадщини ОСОБА_2 свідомо позбавила себе права на частку в спадщині, дії відповідача(нотаріуса) не суперечили її волевиявленню.

Звернувшись до нотаріуса 27 грудня 2013 року з заявою про відмову від прийняття спадщини, позивач мала можливість протягом усього строку встановленого для прийняття спадщини відкликати її, проте не скористалася цим, а звернулася до суду тоді, коли дізналася про подання іншим сином померлого ОСОБА_6 заяви про прийняття спадщини.

При винесенні рішення судом першої інстанції було враховано те, що вказаному позову передувало звернення спадкоємця ОСОБА_5 до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення від спадщини, за результатами якого 8 вересня 2014 року Апеляційний суд Полтавської області постановив рішення про відмову в задоволенні позову та звернення ОСОБА_2 з позовом про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною, рішенням Чутівського районного суду від 19 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду від 20 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Позивачка ОСОБА_2 не надала суду належних доказів того, що нотаріус Чутівської державної нотаріальної контори при прийнятті від неї заяви допустив порушення норм цивільного Кодексу України та Закону України «Про нотаріат» чи Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Спір про спадкове майно та оспорювання заяви про відмову від спадщину і оскарження дій нотаріуса виник після подачі заяви про прийняття спадщини іншим спадкоємцем, сином померлого від першого шлюбу, ОСОБА_6

Вірно встановивши обставини справи та дійшовши правильного висновку про відсутність в діях нотаріуса порушень вимог закону при прийнятті заяви від ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власної переоцінки апелянтами зібраних у справі доказів.

Крім того, твердження апелянта про те, що вади зору та слуху унеможливлювали отримання нею повноцінно інформації від нотаріуса під час написання заяви про відмову від спадщини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки жодних застережень щодо вад здоров'я, які б утруднили нею сприйняття інформації чи могли б об'єктивно впливати на розуміння обставин під час укладання правочину, у справі не має.

Обставини з приводу наявності у позивача вікової хвороби очей - катаракти, яка впливала на якість її зору, суд першої інстанції дав вірну правову оцінку, зазначивши, що позивач в 2008 році була прооперована та виписана додому в задовільному стані з рекомендаціями носити окуляри, наявність яких надавала їй можливість прочитати виготовлений нотаріусом текст заяви про відмову від прийняття.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий: В.І.Акопян

Судді: П.С.Абрамов

С.А.Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян