Справа № 161/7832/15-ц
Провадження № 2/161/2613/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

В складі:головуючогосудді Івасюти Л.В.
при секретарі ОСОБА_1

з участю представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 22 травня 2015року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості .

Позов мотивує тим, що 01 лютого 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір на постачання господарських та упаковочних товарів № 100214. Відповідно до п. 1.1 укладеного між сторонами Договору Постачальник зобовязався передавати у власність Покупця товар згідно накладних відповідно до замовлень Покупця, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити товар на умовах Договору. Предметом поставки є товар (партія товару), вказаний у окремій накладній. Згідно п. 1.4 суму договору складає сума всіх накладних, відповідно до яких здійснюється постачання. В п. 1.3 Договору зазначено, що асортимент, кількість та ціна товару погоджуються Сторонами і вказуються в накладних, які є невідємною частиною Договору. Відповідно до п. 2.4 місцем поставки вважається склад Покупця. Відповідно до п. 2.7 здача-приймання товару здійснюється на місці поставки за участю представника сторін. Відповідно до п. 2.8 товар вважається прийнятим за якістю та кількістю з моменту підписання Сторонами відповідних накладних. Строк оплати за товар складає 15 банківських днів з моменту поставки товару (п. 4.1 Договору). Позивач вказує, що на виконання умов Договору постачання господарських та упаковочних товарів №100214 від 10 лютого 2014 року передав відповідачці ОСОБА_3 товар на загальну суму 51 760 (пятдесят одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 20 (двадцять) коп., що підтверджується даними видаткових накладних. Зазначає, що з боку відповідача ОСОБА_3 мало місце часткове виконання зобовязань за укладеним договором внаслідок чого сума заборгованості склала 28 710 грн. 08 коп.

Станом на 05 березня 2014 року строк для проведення розрахунку з позивачем минув, повна сума за товар сплачена не була. Таким чином, заборгованість за договором на постачання господарських та упаковочних товарів №100214 від 10.02.2014р. становить 28 710 грн. 08 коп.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором на постачання господарських та упаковочних товарів №100214 від 10.02.2014р був укладений договір поруки, поручителем у якому виступив ОСОБА_6, а кредитором - ОСОБА_4. 14 серпня 2015 року між первісним поручителем ОСОБА_6, кредитором ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір про заміну сторони у договорі поруки. Внаслідок заміни первісного поручителя в договорі поруки з 14 серпня 2015 року ОСОБА_5 став новим поручителем за зобовязаннями відповідача ОСОБА_3 за договором на постачання господарських та упаковочних товарів №100214 від 10.02.2014р.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2015 року

замінено неналежного відповідача ОСОБА_6 на належного відповідача ОСОБА_5.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 в користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 28 710 грн. 08 коп., нарахованих штрафних санкцій у розмірі 25 171, 69 грн. з яких пені 8 459, 87 грн., річних 943, 90 грн., інфляційних нарахувань 15 767, 92 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених у позовній заяві мотивів.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позову не визнала та пояснила, що договору не підписувала. Її підписи у договорі поруки є підробленими.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0000047 Млинівського районного відділу УМВС України в Рівненській області за фактом шахрайства, вчиненого відносно ОСОБА_4, за ознаками ч.1 ст.190 КК України вбачається, що ОСОБА_4 звернувся із заявою до Млинівського міжрайонного прокурора 22.10.2014 р. про вчинення злочину, а саме : про те, що 10.02.2014р. за попередньою усною домовленістю між ним та ОСОБА_7 , він мав здійснити останньому поставку товарів на загальну суму 51760,20грн. згідно договору поставки. ОСОБА_7 надав йому договір на постачання господарських та упаковочних товарів №100214, у якому покупцем зазначено зовсім іншу людину- фізичну особу-підприємця ОСОБА_3, яка була зареєстрована у Демидівському районі Рівненської області. А підписував договір та накладні на отримання товару ОСОБА_7 особисто у його присутності та в присутності свідків. На договорі стояла печатка невідомого йому підприємства. В подальшому на його дзвінки ОСОБА_7 не відповідає. ОСОБА_4 особисто приїжджав до підприємця ОСОБА_3, яка йому відповіла, що не є компаньйоном ОСОБА_7, а найманим працівником, тому грошовими коштами не розпоряджається. Просив притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за шахрайські дії , внести відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та провести слідство за даним фактом.

Постановою Млинівського районного відділу УМВС України в Рівненській області від 27 лютого 2015 року кримінальне провадження №0000047 за фактом шахрайства закрито у звязку з із встановленням відсутності в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Як слідує із вказаної постанови, ОСОБА_7 згідно договору №100214 від 10.02.2014р. взяв на себе зобовязання перед ОСОБА_4 придбати в оплатити у нього товар, який буде вказаний у накладних. ОСОБА_4 поставив товар ОСОБА_8 і виконав зобовязання по постачанню товару. ОСОБА_7 на виконання договору частково оплатив поставлений йому товар.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено? що ОСОБА_3 жодних договорів з ОСОБА_4 не підписувала.

Як слідує із змісту ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до укладеного 10 лютого 2014 року договору поруки між поручителем ОСОБА_6 та кредитором ОСОБА_4, поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання усіх зобовязань підприємцем ОСОБА_3, що виникнуть з договору на постачання господарських та упаковочних товарів №1000214 від 10.02.2014р. між підприємцем ОСОБА_4 (постачальник) та підприємцем ОСОБА_3 (покупець).

Згідно договору про заміну сторони у договорі поруки від 14 серпня 2015 року

первісний поручитель за договором поруки від 10 лютого 2014 року ОСОБА_6, та новий поручитель ОСОБА_5 уклали даний Договір про заміну поручителя у договорі поруки від 10.02.2014р., укладеного між фізичною особою ОСОБА_6 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (надалі -кредитор), згідно з даним договором поруки поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань, підприємцем ОСОБА_3, що виникнуть з Договору на постачання господарських та упаковочних товарів №1000214, укладеного 10 лютого 2014 року між підприємцем ОСОБА_4 (постачальник) та підприємцем ОСОБА_3 (покупець). Поручитель несе відповідальність перед кредитором за неналежне виконання боржником забезпеченого зобов'язання в повному обсязі, в тому числі, і за нарахованими штрафними санкціями, у звязку з невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язань за договором на постачання господарських та упаковочних товарів №100214 від 10.02.2014р. Кредитор зобовязаний предявити наявні грошові вимоги до поручителя спільно та нерозривно з вимогами до боржника, в іншому випадку кредитор втрачає право вимоги до поручителя згідно даного договору. Заявления вказаних у даному пункті вимог кредитором до первісного поручителя вважається заявленням їх, в тому числі, й до нового поручителя.

Статтею 553 ч.1 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Таким чином, аналізуючи наведене, судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 жодних договорів укладено не було, а тому підстав для стягнення з останньої заборгованості за договором на постачання господарських та упаковочних товарів, суд не вбачає.

Оскільки не виникли зобовязання ОСОБА_3 перед ОСОБА_4, тому і поручитель ОСОБА_5 не може нести відповідальність за вищевказаним договором поруки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 509, 511, 526, 527, 546, 553, 576 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта