Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1763/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Кавун Т. В.
Доповідач Чельник О. І.
РІШЕННЯ

іменем України

02.11.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Фомічова С.Є., Франко В.А.

при секретареві: Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродар - Україна Плюс» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродар - Україна Плюс», третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агродар - Україна Плюс» (далі по тексту ТОВ «Агродар - Україна Плюс») про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки НОМЕР_1 площею 12,2099 га, яка розташована на території Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. 05 листопада 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, строк дії якого закінчується 31 грудня 2021 року. Зазначав, що орендна плата проводиться із запізненням, в низькому рівні та на умовах, що його не задовольняють. Вказує, що з дитинства страждає на захворювання, пов'язане з ураженням органів слуху. Постійно потребує медичного догляду та лікування. У 2015 році йому встановлено ІІІ групу інвалідності. Крім того, у жовтні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з цивільним позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Погіршення стану здоров'я, необхідність проведення медичного обстеження, лікування та боргові зобов'язання змусили підписати договір оренди, який був складений на невигідних для нього умовах та який він не мав наміру підписувати. Тому вважає, що договір оренди землі був ним підписаний під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах, що є істотним порушенням договору оренди землі. Просить визнати договір оренди землі недійсним та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 05.11.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агродар - Україна Плюс», зареєстрований у Реєстраційній службі Маловисківського районного управління юстиції 15.04.2015 року за №9381932. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що ТОВ «Агродар - Україна ПЛЮС» не мало відомостей про хворобу позивача та його заборгованість за кредитним договором, на які ОСОБА_2 посилається як на тяжкі обставини, які змусили його підписати договір оренди землі. А тому відповідач жодним чином не міг скористатись даними обставинами, які склались в житті позивача. Також вказує, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що на момент укладення договору оренди землі між позивачем та ТОВ «Агродар - Україна ПЛЮС» вже існували обтяження на земельну ділянку у вигляді додаткової угоди до Договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 18.02.2009 року. Також зазначає, що позивач свідомо ухиляється від отримання орендної плати.

Заслухавши доповідача, представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах, встановлених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що позивач є власником земельної ділянки НОМЕР_1 площею 12,2099 га, яка розташована на території Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.08.2014 року, виданим державним нотаріусом Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ліпінською С.Г. (а.с.13).

05.11.2014 року між позивачем та ТОВ «Агродар - Україна Плюс» було укладено договір оренди земельної ділянки. Договір укладено до 31 грудня 2021 року, зі сплатою орендної плати у розмірі 3,5 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (п. 2.1, 3.1 Договору). Цільове призначення відповідно до п.1 Договору визначено: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.4-6).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, ОСОБА_2 було доведено на підставі належних та допустимих доказів, що укладення договору оренди землі відбулося під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, а також про те, що позивач не мав права укладати договір оренди землі за наявності обтяження на земельну ділянку.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Статтею 233 ЦК України не передбачено обмежень чи заборон її застосування до окремих правовідносин чи договору оренди землі зокрема.

Разом з тим для кваліфікації правочину за ст.233 ЦК України необхідна обов'язкова наявність двох зазначених в ній умов: договір укладений під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах.

Виходячи зі змісту спірного договору оренди землі убачається, що сторонами у повному обсязі дотримано вимоги ст.203 Цивільного кодексу України, а саме: зміст правочину не суперечить ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; містить усі істотні умови, у тому числі строк дії договору, розмір орендної плати, яка є не нижчою, ніж встановлено законодавством України; особи, які вчинили правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі; правочин був вчинений у формі, встановленій законом та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Сторони договору підтвердили це своїми підписами під договором. Договір зареєстровано 15 квітня 2015 року у РС Маловисківського РУ юстиції Кіровоградської області за №9381932.

Посилання позивача на хворобу та наявність зобов'язань грошового характеру, які спонукали його укласти договір оренди землі, суд не приймає до уваги, оскільки, по-перше, в матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність відповідача щодо наявності таких обставин під час укладання спірного договору оренди землі, а по-друге, доказів щодо того, що відповідач скористався даними обставинами під час його укладання матеріали справи не містять.

Як на підставу своїх вимог стороною позивача також було надано довідку про те, що на земельну ділянку загальною площею 12,21 га, розташовану на території Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, наявне обтяження у вигляді договору, укладеного між ОСОБА_4 (спадкодавцем спірної земельної ділянки) та ЗАТ «АгроДар» терміном на 10 років, реєстраційний номер №04.09.374.00053 від 19.03.2009 року (а.с.225 ).

Апеляційним судом направлено запит до Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Маловисківської районної державної адміністрації №22-ц/781/1763/16 від 06.10.2016 року про надання для огляду оригіналу справи щодо державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 05.11.2014 року. Оглянута в судовому засіданні апеляційного суду реєстраційна справа свідчить про відсутність обтяжень на спірну земельну ділянку на момент здійснення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 05.11.2014 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.201-222). Даним фактом спростовується наявність обтяження на зазначену земельну ділянку, тому надана стороною позивача довідка не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ.

У зв'язку з чим колегія суддів дійшла до висновку, що на час укладення договору оренди земельної ділянки між сторонами спірна земельна ділянка не була обтяжена жодним іншим речовим правом та не перебувала в оренді у жодної іншої організації або установі, підстави для застосування положень ст.233 ЦК України та визнання спірного договору недійсним з цих підстав не убачається.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Таким чином, вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродар - Україна Плюс» задовольнити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2016 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродар - Україна Плюс», третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий суддя О.І.Чельник

Судді: С.Є. Фомічов

В.А. Франко