У х в а л а

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості із заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» (далі - ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву»), обґрунтовуючи вимоги тим, що з 15 липня 1966 року він працював у відповідача на посаді начальника АКБ, з вересня 2014 року відповідач не виплачує йому заробітну плату. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість із заробітної плати з вересня 2014 року по травень 2015 року включно у розмірі 12 799 грн 13 коп., а також 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» заробітну плату у розмірі 12 799 грн 13 коп., а також 800 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий апеляційний розгляд, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Судами встановлено, що відповідно до наказу від 01 вересня 2014 року № 68-к ОСОБА_4 та ряд інших працівників з 01 по 30 вересня 2014 року переведено на режим роботи неповної зайнятості один день на місяць (а. с. 23).

Відповідно до наказів від 29 вересня 2014 року № 75-к та від 24 жовтня 2014 року № 79-к у зв'язку із відсутністю доходів за основним видом діяльності й неможливістю виплати заробітної плати та інших платежів, а також для стабілізації фінансового стану ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» всі працівники товариства з 01 жовтня 2014 року по 30 листопада 2014 року переведено на режим роботи неповної зайнятості один день на місяць, робочим днем вважати перше число місяця (а. с. 21а, 22).

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки довідка про наявність заборгованості із заробітної плати не містить даних про період, за який така заборгованість виникла, підписана неповноважними особами, а також, узявши до уваги відсутність даних про вихід ОСОБА_4 на роботу у період з вересня 2014 року по березень 2015 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги є безпідставними, були предметом дослідження судів попередніх інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції й висновків апеляційного суду не спростовують, зі змісту касаційної скарги та матеріалів справи не вбачається неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Львова від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К. Парінова

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко