Справа № 203/1385/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 травня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що її матірю ОСОБА_2 було набуто право власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом внесення в повному обсязі паю в ЖБК №35 «Восток-5». 12.08.2015 мати позивача померла, а позивач фактично прийняти спадщину, до якої увійшла вказана квартира, оскільки на час відкриття спадщини мешкали у спірній квартирі, вступивши у її володіння, однак за життя мати не зареєструвала право власності на вказану квартиру, а тому за наслідками звернення позивача до державного нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої матері. За таких обставин позивач і звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд захистити її майнові права шляхом визнання за нею права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом(а.с.57-60)

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову з викладених вище підстав.

Відповідач, третя особа в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в звязку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Вислухавши позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що мати позивача ОСОБА_2, будучи членом ЖБК №35 «Восток-5», 05.02.1965 року отримала ордер на кооперативну квартиру АДРЕСА_2 (пр. ОСОБА_3) в м. Дніпропетровську, в яку вселилась разом зі своєю родиною позивачем та своїм чоловіком (батьком позивача) ОСОБА_4 (а.с.6,12-16).

Встановлено, що ОСОБА_2, як членом ЖБК №35 «Восток-5», внесено в повному обсязі (3630,77 руб.) пайовий внесок за вказану вище кооперативну квартиру (а.с.6).

Встановлено, що 09.11.2010 року помер батько позивача ОСОБА_4А.(а.с.80)

12.08.2015 року померла мати позивача ОСОБА_2, внаслідок чого відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на вищевказану квартиру, але мати позивача за життя не здійснювала державну реєстрацію свого права власності на спірну квартиру (а.с.18-19)

Бажаючи отримати свідоцтво про право власності на спадщину спірну квартиру за законом після смерті матері, а в подальшому зареєструвати за собою право власності на квартиру в цілому, позивач 25.02.2016 року звернулась до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, на підставі якої державним нотаріусом була заведена спадкова справа на померлого спадкодавця. Однак, 25.02.2016 державним нотаріусом винесено постанову, якою позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину (спірну квартиру) за законом після смерті матері та свою постанову нотаріус мотивував неподанням позивачем оригіналу правовстановлюючого документу на спірну квартиру, яким би підтверджувалось належність спірної квартири померлому спадкодавцю на час відкриття спадщини. (а.с.17)

Крім того, судом встановлено, що спірна квартира має наступні технічні характеристики: розташована на 3-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, має загальну площу 44,7 кв.м, житлову площу 28,4 кв.м, яка складається з: коридор площею 4,9 кв.м, житлова кімната площею 17,3 кв.м, житлова кімната площею 11,1 кв.м, кухня площею 6,1 кв.м, санвузол площею 2,5 кв.м, балкон площею 0,8 кв.м, комора площею 2,0 кв.м. (а.с.7-10).

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, Закону України «Про власність», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, нормою ст.13 Закону України «Про власність», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Згідно положень ст.384 ЦК України (в редакції 2003 року) у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

Положеннями ст.12 Закону України «Про власність» передбачено, що громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування.

Відповідно до ст.ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону (зокрема, право власності на квартиру), виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Правовідносини спадкування позивачем після смерті її матері, враховуючи дату смерті останньої, регулюються нормами ЦК України (в редакції 2003 року).

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Нормами ст.ст.1258, 1261 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.ст.1220, 1223, 1268, 1270 ЦК України право на спадкування виникає в день відкриття спадщини, і спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шість місяців з часу відкриття спадщини (день смерті спадкодавця) він не заявив про відмову від неї.

Положеннями ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності проводиться в тому числі на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі вказаних доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті викладених норм законодавства, чинних на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення в повному обсязі. Правова позиція суду, покладена в основу прийнятого рішення, ґрунтується на тому, що зі змісту досліджених в ході розгляду справи доказів з урахуванням на положення закону, що мати позивача внаслідок внесення до ЖБК №35 «Восток-5» в повному обсязі пайового внеску за спірну квартиру АДРЕСА_2 (пр. ОСОБА_3) в м. Дніпропетровську набула на неї право власності, не заважаючи на відсутність запису про реєстрацію права власності на таку квартиру за матірю позивача, бо чинне на 01 липня 1990 року законодавство не вимагало обовязкової державної реєстрації як нерухомого майно, так і права власності на нього за набувачем як підстави для набуття права власності на це майно. Відтак, спірна квартира увійшла до складу спадщини матері позивача

Отже, за викладених обставин та висновків суду, враховуючи, що позивач вчинила всі передбачені чинним законом дії з прийняття спадщини після своєї матері та набуття права власності на спірну квартиру, є єдиним спадкоємцем своєї матері, однак наразі не може в позасудовому порядку оформити та здійснити державну реєстрацію за собою такого права власності в порядку спадкування, а здійснення такої реєстрації вимагає цивільне законодавство як обовязкову умову для офіційного визнання і підтвердження державою факту набуття особою права власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для судового захисту майновим та спадкових прав позивача шляхом задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 328, 384, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.12, 13, 15, 27 Закону України «Про власність», ст.ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 208, 209, 212-215, 218, 223, 360-7 Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 (проспекту ОСОБА_3) у м. Дніпропетровську загальною площею 44,7 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м, яка складається з: коридор площею 4,9 кв.м, житлова кімната площею 17,3 кв.м, житлова кімната площею 11,1 кв.м, кухня площею 6,1 кв.м, санвузол площею 2,5 кв.м, балкон площею 0,8 кв.м, комора площею 2,0 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 12 серпня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур