АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 5929/2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Букіна О.М.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4.07.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 5 лютого 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про поділ майна подружжя

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Солом"янського районного суду м. Києва від 5 лютого 2016 р. частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1; в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2012 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 27.01.2016 р. шлюб між сторонами розірвано.

З матеріалів справи також вбачається та не заперечується сторонами, що за час перебування у шлюбі, на ім'я відповідача було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7).

Згідно ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, при спільній сумісній власності розміри часток заздалегідь не визначені, хоч і припускається, що вони рівні, тому, право кожного із співвласників однаково поширюється на все спільне майно. Вони мають рівні права володіння, користування та розпорядження ним. При цьому частки можуть бути визначені при виділі або поділі майна додержанням принципу їх рівності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Згідно ч.ч. 1, 4, 5 ст. 71 СК України вбачається, що майно, що є об'єктом права спільно сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З вимогою про реальний поділ нерухомого майна в натурі сторони не звертались, заслуговуючих на увагу суду інтересів щодо залишення майна саме їй жодна зі сторін не зазначила та попередньо не внесла на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, тому, суд першої інстанції правильно вважав необхідним визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, і частки якого за сторонами визнаються рівними, та змінити режим спільної сумісної власності подружжя на ці об'єкти на режим спільної часткової власності.

З огляду на викладене, суд обґрунтовано вважав встановленим, що придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1, відбулось в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, та в зв'язку з ненаданням сторонами доказів на підтвердження її купівлі за особисті кошти відповідача, суд приходить до висновку, що вказана квартира є спільним майном подружжя, а тому, за кожною із сторін має бути визнане право власності на зазначене майно в рівних частках, тобто по 1/2 його частині.

Що стосується квартири за адресою: АДРЕСА_4, то суд правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки, позовні вимоги не були підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст.ст.57-59 ЦПК України, і доводи позивачки не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 5 лютого 2016 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :