ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1250/16-ц
Провадження № 2/362/1179/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання об'єкта незавершеного будівництва спільною сумісною власністю,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання спільною сумісною власністю сторін об'єкта незавершеного будівництва - житлового будинку в АДРЕСА_1

Позовні вимоги вона мотивувала тим що, відповідно до рішення №192 сімнадцятої сесії 5 скликання Барахтівської сільської ради від 02.04.2009 року, вона отримала в приватну власність дві земельні ділянки площею 0,12 га (для будівництва) та 0,12 га (для ведення особистого селянського господарства) в с. Барахти Васильківського району Київської області.

На земельній ділянці, яка була їй надана для ведення особистого селянського господарства почалося будівництво власного житлового будинку за рахунок коштів, які вона отримала після продажу земельної ділянки та об'єкту незавершеного будівництва, що розташований в АДРЕСА_1

Самочинне будівництво по АДРЕСА_1 було розпочато нею разом з сином - відповідачем по справі ОСОБА_2 та його дружиною відповідачем ОСОБА_3, з метою забезпечення їх житлом.

На початку 2011 року, маючи на меті «узаконити» будівництво житлового будинку та відповідно змінити цільове призначення земельної ділянки з «особистого селянського господарства» на «для будівництва та обслуговування житлового будинку» вона звернулась до сільської ради, де їй було роз'яснено, що оскільки вона вже раніше використала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва їй необхідно переоформити її ділянку на сина або невістку.

Оскільки ОСОБА_2 вже раніше використав своє право на безоплатну приватизацію - сторонами було прийнято рішення передати дану земельну ділянку співвідповідачеві ОСОБА_3

В період з 2009 по 2012 рік за її кошти було побудовано майже повністю готовий будинок в якому залишилось провести лише внутрішні та зовнішні оздоблювальні роботи, вартість будівельних матеріалів та робіт склала приблизно 260 тис. грн., але оскільки в 2012 році сімейні відносини в родині відповідачів різко погіршились, вони перестали проживати однією родиною, а в подальшому шлюб взагалі було розірвано - будівництво було призупинено. Вона неодноразово зверталась до відповідачів з проханням щодо здійснення дій, які спрямовані на узаконення самочинного будівництва у вигляді спільної сумісної або часткової власності, проте ОСОБА_3 категорично відмовляється проти таких дій.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав, просив його задовольнити.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, вважаючи його вимоги незаконними та необґрунтованими, оскільки документи надані позивачкою до позову не підтверджують фактичної участі у будівництві, а як наслідок не підтверджують її права на частку у недобудованому будівництві, між сторонами у справі відсутня письмова домовленість щодо здійснення спільної діяльності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення вимог позову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст.3 СК України та ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено поняття члена сім'ї, яку складають особо, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого мана до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з часу державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна ) особа вважається власником матеріалів, які були використані в процесі цього будівництва.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 04.10.1991 року «Про судову практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» (із змінами та доповненнями) право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній і прийнятий в експлуатацію, виникає із часу його реєстрації у виконкомі. За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом житлового будинку, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю вважається спільна власність двох чи більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Майно,набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти саме членів сім'ї,є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

З постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», п.4 вбачається, що не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови.

Судом достовірно встановлено, що відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2003 року (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 15 листопада 20013 року) до його розірвання у липні 2014 року (рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2014 року).

Відповідно до рішення сімнадцятої сесії Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області № 192 від 2 квітня 2009 року про безкоштовну передано безкоштовну у приватну власність земельну ділянку площею 0,12 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,12 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1.

Рішенням п'ятої сесії VІ Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області № 43-5-VІ-2011 від 10.03.2011 року, надано дозвіл громадянці ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для передачі в приватну власність для будівництва, обслуговування житлових будівель та господарських споруд загальною площею 0,12 га в АДРЕСА_1

Рішенням п'ятої сесії VІ Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області № 37-5-VІ-2011 від 10.03.2011 року вилучено з користування громадянки ОСОБА_1 неприватизовану земельну ділянку по АДРЕСА_1

Відповідно до договору купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва від 03 вересня 2010 року позивач ОСОБА_1 продала громадянці ОСОБА_4 за 201 213 грн., що еквівалентно 25438 доларів США, об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок готовністю 48% та загальною площею 91,4 кв. м., і криницю, а також земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 на земельній ділянці (кадастровий № НОМЕР_2), за ціною 60000 грн., яка дорівнює 7585 доларам США за курсом НБУ.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1848 від 19.08.2016 року, встановлена ступінь будівельної готовності незавершеного будівництвом об'єкта по АДРЕСА_1 яка становить 60,62%, з ринковою вартістю 262920 грн. при неможливості визначення варіантів розподілу.

Таким чином, з огляду на зібрані у справі докази суд вважає, що об'єкт незавершеного будівництва - спірний житловий будинок, набутий в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти саме членів сімі'ї ОСОБА_1, необхідно визнати об'єктом їх спільної сумісної власності.

Суд також звертає увагу, що в судовому засіданні укладення між сторонами у письмовій формі договору про встановлення спільної сумісної власності на спірне майно в іншому поряду, ніж це зазначено в положеннях ч.4 ст.368 ЦК України, не встановлено.

Ухвалюючи у справі рішення суд також враховує положення п.17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7.02.2014 року щодо практики застосування положень ст.368 ЦК України.

Одночасно з ухваленням рішенням, суд у відповідності до положень ст.88 ЦПК України вирішує питання стягнення з сторін судові витрати у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.331, 368, 376 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218, 223, 294 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати об'єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1, її сина - ОСОБА_2 та колишньої невістки - ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1325 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.