Справа № 202/4963/16-ц
Провадження № 2/0202/2459/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.,

за участю секретаря Величко А.А.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивачі звернулись до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позову зазначають, що ОСОБА_5, згідно договору купівлі-продажу від 22 липня 2003 року, є володаркою земельної ділянки НОМЕР_1, яка знаходиться на території садового товариства «Трубосталь», загальною площею 0,0621 га. Поруч з вищезазначеною земельною ділянкою є ділянка НОМЕР_2, якою володіє відповідач. Позивачами встановлено, що існуюча межа між суміжними земельними ділянками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 СТ «Трубосталь» встановлено не вірно і вона не відповідає фактичним розмірам ділянок, що вказані в Державних актах на право власності на земельні ділянки. Відповідач незаконно займає частину земельної ділянки позивачів та добровільно відмовляється встановити межі земельних ділянок, які б відповідали Державним актам на право власності на земельні ділянки. На підставі вищевикладеного просять суд усунути позивачам перешкоди у користуванні земельною ділянкою НОМЕР_1, зобов'язавши відповідача повернути частку землі, шляхом відновлення межових знаків та перенесення огорожі згідно Державного акту між суміжними земельними ділянками.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0621 га, розташованої на території Індустріального району м.Дніпропетровська с/т «Трубосталь», ділянка НОМЕР_1, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3.

Відповідач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, розташованої на території Індустріального району м.Дніпропетровська с/т «Трубосталь», ділянка НОМЕР_2.

Як вбачається з матеріалів справи та вимог позивачів, вимоги позивачів ґрунтуються на тому, що при обстежені земельних ділянок сторін було встановлено, що площа земельної ділянки у позивачів, якою вони користуються, є меншою ніж зазначено в Державному акті на право власності на земельну ділянку, а у відповідача - навпаки - площа земельної ділянки є більшою.

Відповідно до ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 року № 376, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин (пп.4.1-4.4).

Статтею 158 ЗК України визначені органи, що вирішують земельні спори.

За ч.2 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

За ч.3 ст.158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності й користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно зі статтями 106, 158 ЗК України спір про встановлення чи відновлення меж земельних ділянок, що перебувають у власності й користуванні громадян, не підвідомчий суду.

За ч.5 ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Як роз'яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно зі ст.158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Встановлено, що будь-якого рішення органів місцевого самоврядування щодо вирішення спору між сторонами відносно встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, немає.

Таким чином, з урахуванням викладеного, вирішення вимог позивачів щодо зобов'язання відповідача не чинити їм перешкод у встановлені огорожі на межі, що розділяє земельні ділянки сторін є передчасним.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.3,10,11,57-60,88,208,209,212-215, 224,225,294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 07 листопада 2016 року.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин