Справа № 161/1360/16-ц
Провадження № 2/161/1384/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 липня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Олексюка А.В.

при секретарі Педич Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

05.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.06.2014 року він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 грн., які останній зобовязався повернути до 01.02.2015 року або на першу вимогу.

Проте, до цього часу відповідач зобовязання не виконав.

Позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь заборгованість за позикою в розмірі 37622,67 грн., з яких: 20000,00 грн. основний борг, 6033,16 грн. -відсотки, 784,11 грн. - сума трьох відсотків річних відповідно до ст. 625 ЦК України, 10805,40 грн. - інфляційні нарахування.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь понесені судові витрати по справі.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Проте, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами справи. Просив суд позов задовольнити.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не зявились за наявними матеріалами справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 553, 554, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що ОСОБА_2А відповідно до договору позики укладеного 24.06.2014 року позичив у ОСОБА_1 суму в розмірі 20000,00 грн., яку зобовязувався повернути до 01.02.2015 року або на першу вимогу (а.с. 4).

Ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

12.09.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів в строк до 12.10.2014 року.

Однак, суму боргу за договором позики в розмірі 20000,00 грн. до цього часу відповідач не повернув тобто, умови договору не виконав.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, розмір процентів згідно облікової ставки НБУ за період з 13.10.2014 року по 01.02.2016 року складає 6033,16 грн.

Ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу з врахуванням індексу інфляції за період з 13.10.2014 року по 01.01.2016 року становить 10805,40 грн. (20000,00 грн. (сума боргу) х 1.540 (середній індекс інфляції).

Сума трьох процентів річних з 13.10.2014 року по 01.02.2016 року становить 784,11 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Отже, з відповідача слід стягнути в користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 37622,67 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача суму в розмірі 551,20 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 84, 88, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 553, 554, 1046, 1047, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 37622 (тридцять сім тисяч шістсот двадцять дві) гривень 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_4