Єдиний унікальний номер №243/3956/16-ц
Номер провадження №2/243/2127/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

04 липня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Носовської Л.О.

при секретареві Воліковій О.О.,

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права користування житловим приміщенням, зобовязання укладення договору найму,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_2, про визнання права користування житловим приміщенням, зобовязання укладення договору найму. Позов мотивує тим, що його бабуся, ОСОБА_4, була наймачем квартири АДРЕСА_1, до якої вселилася у 1956 році на підставі ордеру, виданого житловим комунальним господарством Словянського содового комбінату. На той час, теперішня вулиця Ветеранів смт. Райгородок носила назву провулок Жданова, та у 1990 році у звязку із впорядкуванням території було перейменовано на вулицю Ветеранів та змінено номер будинку з номера 9 /девять/ на номер 17 /сімнадцять/. На теперішній час квартира АДРЕСА_2 перебуває на балансі Райгородоцької селищної ради, відповідно до рішення Райгородоцької селищної ради від 18.11.2004 року № 24/17-415 «Про затвердження актів прийому - передачі обєктів, інженерних споруд та відомчого житлового фонду у комунальну власність Райгородоцької територіальної громади».

ОСОБА_4, будучи літньою особою, часто хворіла, мала незадовільний стан здоровя, потребувала допомоги по господарству та стороннього догляду. З січня 2002 року на прохання бабусі він переїхав до неї у квартиру АДРЕСА_3 для постійного проживання, щоб доглядати за нею та вести сумісне господарство. 10 серпня 2002 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті позивач разом зі своєю матірю, ОСОБА_5, здійснили її поховання та організували поминальний обід. З січня 2002 року по теперішній час позивач постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснює догляд як за будинком так і за господарчими спорудами, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні послуги за квартиру. У спірній квартирі зареєстровані рідні брати позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_2, які не заперечували проти його поселення та спільного проживання із бабусею ОСОБА_4 При цьому ОСОБА_3 з 2001 року постійно проживає десь на території Російської Федерації, а ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 2011 року. Жодних стосунків із братами позивач не підтримує, і їх місцезнаходження невідомо. Вважає, що вселившись в квартиру до бабусі більш ніж за півроку до її смерті як член сімї і ведучи з нею спільне господарство, він набув право користування квартирою № 1 будинку № 17 по вулиці Ветеранів смт. Райгородок Словянського району Донецької області. В звязку з викладеним, просив визнати за ним право користування житловим приміщенням квартирою № 1 в будинку № 17 по вулиці Ветеранів смт. Райгородок Словянського району Донецької області та зобовязати Райгородоцьку селищну раду Словянського району Донецької області укласти з ним договір найму житла - квартири АДРЕСА_1.

Позивач, ОСОБА_1, в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач, Райгородоцька селищна рада Словянського району Донецької області, в судове засідання не зявився, суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника ради, проти задоволення позову не заперечують.

Треті особи, ОСОБА_2, ОСОБА_2, належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, до суду не зявилися, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , бабуся позивача,була наймачем квартири АДРЕСА_4, до якої вселилася у 1956 році на підставі ордеру №12 від 07.01.1956 року, виданого житловим комунальним господарством Словянського содового комбінату.

10.08.2002 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО №668348.

Згідно довідки від 01.04.2016 року, наданої головою Райгородоцької селищної ради ОСОБА_6, до 1990 року в звязку з впорядкуванням території селищної ради провулок Жданова було перейменовано на вулицю Ветеранів та змінено номер будинку з номера 9 /девять/ на номер 17 /сімнадцять/.

Відповідно до довідки Райгородоцької селищної ради від 01.04.2016 року, квартира №1 в будинку за №17 по вулиці Ветеранів в смт. Райгородок Словянського району Донецької області перебуває на балансі Райгородоцької селищної ради. Квартиронаймачем даного житла була ОСОБА_4, яка померла 10.08.2002 року. Архівна картотека про надання житла працівникам ВАТ «Содовий завод» даним підприємством при прийнятті на баланс селищної ради не передавалось, тільки загальні списки квартиронаймачів.

Згідно акту від 04.04.2016 року, складеного депутатом Райгородоцької селищної ради ОСОБА_7, ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з січня 2002 року по теперішній час. З моменту вселення здійснював догляд за своєю бабусею, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, із якою утримував та вів господарство. Після смерті ОСОБА_4, що наступила у 2002 році, здійснив її поховання та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 по сьогодні. Здійснює догляд за будинком, господарчими будівлями та присадибною ділянкою. Обробляє земельну ділянку, вирощує овочі, доглядає за фруктовими деревами та іншими насадженнями. За весь цей час неодноразово проводив косметичні ремонти будинку, ремонтував паркан. Підтримує в належному стані двір, присадибну ділянку та ділянку, прилеглу до домоволодіння.

Відповідно до довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 29.04.2016 року ОСОБА_1 знято з реєстрації за адресою смт. Райгородок, пров. ІІІ Центральний, 8, у звязку із вибуттям до нового місця проживання в межах смт. Райгородок.

Згідно довідки Райгородоцької селищної ради від 16.05.2016 року, за адресою: смт. Райгородок, вул. Ветеранів, 17/1, зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2011 року і по теперішній час; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 2001 року і по теперішній час.

Проте, відповідно до акту депутата Райгородоцької селищної ради ОСОБА_7 від 16.05.2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично не мешкає за вказаною адресою з 2011 року і по теперішній час; та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не мешкає за вказаною адресою з 2001 року і по теперішній час.

ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, дата реєстрації: 12.10.2004 року. На даний час місце знаходження ОСОБА_2 не відоме, що підтверджується довідкою Райгородоцької селищної ради від 02.12.2015 року.

ОСОБА_1, який мешкає за адресою: смт. Райгородок, вул. Ветеранів, 17/1, користується комунальними послугами за особовим рахунком №2186, що підтверджується довідкою КП «Комунальник» за №68 від 27.05.2016 року. На підтвердження зазначеного позивачем надано ксерокопії квитанцій про оплату комунальних послуг.

Судом встановлено, що в 2011 році ОСОБА_1 було відмовлено в реєстрації за адресою: смт. Райгородок, вул. Ветеранів, 17/1, у звязку з тим, що основний квартиронаймач ОСОБА_8 померла в 2002 році, а правовстановлюючі документи на дану квартиру не були оформлені, що підтверджується довідкою Райгородоцької селищної ради від 30.06.2016 року.

Допитана в судовому засіданні свідок, ОСОБА_9, повідомила, що є сусідкою позивача, по вул. Ветеранів, 17, смт. Райгородок живе з 1997 року, позивач мешкає по вул. Ветеранів 17/1 приблизно з 1997 року.Деякий час проживав у батьків жінки , а з 2002 року живе у спірній квартирі. Мешкав за цією адресою з бабусею та матірю, які померла. Його братів ніколи не бачила, він самостійно доглядає за квартирою та оплачує комунальні послуги.

Свідок, ОСОБА_10, яка є сусідкою позивача, пояснила, що за спірною адресою мешкала ОСОБА_8, яка померла в 2002 році. За життя за нею доглядав її онук, позивач по справі, який після її смерті продовжує жити за цією адресою.

Свідок, ОСОБА_11, пояснив, що з позивачем знайомий з дитинства, він мешкає по вулиці Ветеранів, 17/1, жив в цій квартирі разом з бабусею, доглядав за нею, після її смерті продовжив жити за цією ж адресою. Місцезнаходження братів позивача йому невідоме, вони вели аморальний образ життя.

Відповідно до вимог ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно ст..63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно дост.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Згідно ч.2ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За змістом ст.106 ЖК Української РСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Відповідно до ч.1ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

В силу п.4ст.3 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-ІУ від 11.12.2003 року, місце проживання є адміністративна-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік. Відповідно до ч.2ст.2 того ж Закону, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно дост.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року по справі №1-31/2001, положення підпункту 1 пункту 4 Положення про паспортну службу органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Ураїни від 10 жовтня 1994 року № 700, щодо прописки (виписки), згідно з яким паспортна служба органів внутрішніх справ застосовує як загальне правило дозвільний порядок вибору особою місця проживання, визнано таким, що не відповідає Конституції України(є неконституційним), тому відсутність прописки не може бути підставою для відмови у визнанні права на користування.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, в п.15 Постанови від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя" зазначено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням або ж для відмови їй у цьому.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні факти дають підстави вважати, що позивач правомірно набув право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги в частині визнання за позивачем права користування на вказану квартиру обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобовязання Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області укласти з ним договір найму житла, суд вважає їх передчасними та такими що не підлягають задоволенню, оскільки укладення договору найму в даному випадку є компетенцією Райгородоцької селищної ради, куди позивач з даною вимогою не звертався. Оскільки рішенням суду за позивачем визнано право користування спірною квартирою, відсутні перепони в реалізації позивачем права на таке звернення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права користування житловим приміщенням, зобовязання укладення договору найму задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН: НОМЕР_1, право користування житловим приміщенням квартирою №1 в будинку №17 по вулиці Ветеранів смт. Райгородок Словянського району Донецької області

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 08 липня 2016 року.

Суддя Л.О. Носовська