________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4614/16-ц
Провадження № 2/520/3044/16
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

07.07.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі :

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

22 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг згідно розписки у розмірі 30 000 дол. США, що складає 806 562, 57 гривень.

Свої вимоги мотивував тим, що між ним та ОСОБА_2 22 квітня 2014 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу у борг грошові кошти у сумі 30 000 дол. США строком до 01.01.2015 року.

Позивач стверджує, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконати умови договору, однак відповідач від зустрічі ухиляється, борг до теперішнього часу не повернув. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді від 29.04.2016 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання.

В ході судового засідання, яке відбулось 07.07.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме й нерухоме майно відповідача, закрити виїзд за кордон та заборонити займатися господарською діяльністю.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст. 152 ч.1 п. 1 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться в нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, клопотання позивача, вважає, що в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Так в своєму клопотанні позивач просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2, однак доказів, які б підтвердили належність відповідачу будь-якого майна, позивачем надано не було.

З метою встановлення належності відповідачеві ОСОБА_2 нерухомого майна судом було здійснено запит до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та як вбачається з Інформаційної довідки № 62949351 від 07.07.2016 року за вказаними параметрами запиту у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості.

Суд бере до уваги, що позивач не скористався своїм правом витребувати докази та не заявляв клопотання про витребування відомостей щодо того, чи наявне у відповідача будь-яке рухоме чи нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності зі ст. 151 ч. 3 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Стосовно обмеження боржника у праві виїзду за кордон, суд вважає, що такі вимоги, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, задоволенню не підлягають.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в ухвалі від 01.06.2011 року, тимчасове обмеження у виїзді за кордон у зв'язку з порушенням цивільної справи не може застосовуватися як спосіб забезпечення позову.

Крім того, в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Верховний Суд України зазначив, що вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 371 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII).

Також, відсутні підстави для заборони відповідачеві займатися господарською діяльністю, оскільки таке формулювання, застосоване позивачем, є не конкретним, при цьому суд може накласти арешт на частку боржника в статутному капіталі при обов'язковій наявності в тому числі належних даних про дійсну участь боржника у конкретному господарському товаристві та наявності доказів розміру його частки.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що подана заява задоволенню не підлягає, так як доказів належності рухомого та нерухомого майна відповідачу суду надано не було, вказані докази позивачем не витребувались та заходи забезпечення позову, про які просить позивач не ґрунтуються на нормах закону.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.