У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л.,Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № TECNGA, укладеного 07 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6 Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_6 станом на 08 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 244,95 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 10 163,30 доларів США, з процентів за користування кредитом в розмірі 1 013,15 доларів США, заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 242,19 доларів США, пені в розмірі 227,88 доларів США, 16,11 доларів США штрафу (фіксована частина), 582,33 доларів США - штраф (процентна складова).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №TECNGA від 07 липня 2008 року в розмірі 12 244,95 доларів США, що еквівалентно 258 011 грн, а також судовий збір у розмірі 1900 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем заборгованості за кредитним договором, у останньої виникла заборгованість, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_6 укладено кредитний договір №TECNGA, згідно умов якого остання отримала кредитні кошти у вигляді не поновлювальної лінії в розмірі 13 386,79 доларів США на споживчі цілі, із сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим строком повернення до 07 липня 2028 року.

Відповідно до умов п. 8.1 кредитного договору, відповідачка зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом щомісячними платежами з 10 по 15 число кожного місяця у сумі 172,12 доларів США.

Згідно умов п.8.2. договору, для виконання договору банк відкрив позичальнику рахунок за № НОМЕР_1.

Положеннями п. 8.4 договору сторони погодили, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 грн.

За змістом п. 5.1 договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який визначений у п. 8.4 договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит/виплат видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором станом на 08 грудня 2014 року заборгованість ОСОБА_6 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитом становить 10 163,30 доларів США, заборгованість за процентами - 1013,15 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 242,19 доларів США, фіксована частина штрафу - 16,11 доларів США, процентна складова штрафу - 583, 33 дол. США. Розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язання становить 227,88 дол. США.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, судами попередніх інстанцій було перевірено доводи позивача та заперечення відповідача щодо заявлених до неї позовних вимог, при цьому суди виходили з положень ст. 204 ЦК України, якими закріплено презумпцію правомірності правочину та обґрунтовано враховано, що відомостей про визнання недійсними кредитного договору або його окремих положень матеріали справи не містять.

Разом із цим за змістом ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» порядок виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тобто наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією.

Однак, вказані положення можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Судами попередніх інстанцій, залишена поза увагою валюта, в якій нарахована пеня і постановлено рішення про стягнення пені в доларах США з визначенням суми еквівалентній у гривні, що суперечить також положенням п. 5.1 договору.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог про стягнення пені не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року в частині стягнення пені скасувати, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова