Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/7529/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Новак А.В.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В., Качана В.Я.

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва в інтересах держави в особі: Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року в справі за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва в інтересах держави в особі: Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київська міська клінічна лікарня № 17 про відшкодування витрат.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року повернуто позовну заву заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва в інтересах держави в особі: Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київська міська клінічна лікарня № 17 про відшкодування витрат.

В апеляційній скарзі керівник Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва просить скасувати ухвалу суду направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та не відповідає нормам процесуального права. Посилається на те, що Київська міська клінічна лікарня № 17 є комунальним закладом охорони здоров'я та безпосередньо підпорядкована Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Ненадходження коштів з відшкодування витрат на стаціонарне лікування до місцевого бюджету негативно впливає на формування дохідної частини бюджету та створює перепони щодо перерозподілу коштів на витрати бюджету, що спричиняє безпосередню шкоду інтересам держави, і невжиття відповідних заходів, спрямованих на захист державних інтересів, Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), обумовлює необхідність звернення Київською місцевою прокуратурою № 1 м. Києва з позовом про відшкодування коштів на лікування потерпілого від злочину на підставі ст. ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник Київської міської клінічної лікарні № 17 та ОСОБА_1 не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом в установленному процесуальним законом порядку.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2016 року заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва в інтересах держави в особі: Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) звернувся до суду з позовомдо ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київська міська клінічна лікарня № 17 про відшкодування витрат на лікування.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито.

Примирення винного з потерпілим не звільняє його від обов'язку відшкодувати витрати, завдані закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину.

Потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується листом Київської міської лікарні № 17 від 3 березня 2016, на яке з бюджету залучено кошти у сумі 14 993 грн. 95 коп., відшкодовано лише 195 грн. 00 коп., ОСОБА_1 потрібно сплатити 14 798 грн. 95 коп.

Враховуючи те, що Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) неналежним чином здійснює покладені на нього обов'язки щодо своєчасного та повного стягнення заборгованості за стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що негативно впливає на формування дохідної частини бюджету та спричиняє безпосередню шкоду інтересам держави, просив ухвалити рішення, яким стягнути до місцевого бюджету м. Києва з ОСОБА_1 витрати, понесені Київською міською клінічною лікарнею № 17 на лікування потерпілої ОСОБА_2, в розмірі 14 798 грн. 95 коп.

Суд першої інстанції, при вирішенні питання про повернення позовної заяви прокурору, виходив з положень ст. 121 ЦПК України, зазначивши в оскаржуваній ухвалі, що звернення до суду з метою представництва інтересів територіальної громади, не можна ототожнювати з представництвом інтересів держави, правом на яке наділені органи прокуратури відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду, вважає, що він не відповідає обставинам справи та положенням процесуального закону.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнено у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито.

Потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні, на яке з бюджету залучено кошти у сумі 14 9993 грн. 95 коп., з яких відшкодовано тільки 195 грн. 00 коп., що підтверджується листом Київської міської лікарні № 17 від 3 березня 2016 року.

За змістом ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ч. 7 ст. 119 ЦПК України, у разі пред'явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Крім того, відповідно до п. 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Звертаючись з позовною заявою до суду, Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 1 просив стягнути з відповідача грошові кошти, які були витрачені з державного бюджету на лікування потерпілого, якому відповідач завдав тілесні ушкодження посилаючись на те, що Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) неналежним чином здійснює покладені на нього обов'язки щодо своєчасного та повного стягнення заборгованості за стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що негативно впливає на формування дохідної частини бюджету та спричиняє безпосередню шкоду інтересам держави.

Таким, чином прокурор обґрунтував, своє право на звернення до суду з даним позовом в інтересах держави.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не перевірив обставини, на які вказував прокурор, і помилково дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі п.3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, у зв'язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу керівника Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва в інтересах держави в особі: Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року скасувати, питання прийняття заяви направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: