Провадження № 22-ц/780/2801/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 13.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Антоненко В.І., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів у подвійному розмірі та моральної шкоди,

у с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 7 липня 2011 року між ним та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду № 364755 з метою придбання автомобіля через систему «АвтоТак». На виконання умов угоди він сплатив на рахунок відповідача вступний внесок у розмірі 1 825,92 грн. та 24 646,35 грн. протягом 2011 - 2014 років.

17 лютого 2015 року позивач звернувся з вимогою про розірвання угоди у звязку із захворюванням, на що відповідач у листі від 6 березня 2015 року погодив розірвання угоди, зазначивши, що повернення сплачених коштів буде здійснюватися шляхом повернення чистих внесків згідно пріоритетів, викладених у п.п. 13.4.1-13.4.3 ст. 13 «Правил функціонування системи придбання в групах АвтоТак» та після накопичення необхідної суми коштів у Фонді групи для повернення коштів.

Посилаючись на те, що зазначена угода не відповідає вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якою забороняється здійснення нечесної підприємницької практики, яка вводить в оману, зокрема, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, ОСОБА_2 просив суд визнати угоду, укладену між ним і ТОВ «Авто Просто», недійсною, стягнути з відповідача на його користь збитки у подвійному розмірі, а саме 52 998, 54 грн., та 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

В обґрунтування своїх доводів позивач вказав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що після розірвання угоди зобовязання сторін не припиняються, вони змінюється згідно положень ст. 4 угоди та ст. «Правил функціонування системи придбання в групах АвтоТак», які є невідємною частиною договору. Вважає, що у даному випадку наявні всі три ознаки пірамідальної схеми щодо повернення сплачених споживачем коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з огляду на правовий висновок Верховного ОСОБА_3 України у подібних правовідносинах, вважав, що укладена 7 липня 2011 року між сторонами угода відповідає вимогам чинного законодавства, у тому числі й Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому відбулося припинення зобовязання шляхом розірвання договору за згодою сторін, умовами договору визначено механізм повернення внесених платежів, а тому відсутні підстави для стягнення таких платежів у подвійному розмірі.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що міськрайонний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 7 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Авто Просто» укладено угоду № 364755, предметом якої є надання учаснику програми «АвтоТак» фінансових послуг, спрямованих на придбання автомобіля в групах.

Права та обовязки сторін деталізовано в Додатках № 1 та № 2, які невідємною частиною угоди. Зокрема, згідно із п. 13.1 ст.13 Додатку № 2 до угоди, учасник, який ще не отримав автомобіль має право розірвати угоду за власним бажанням, про що має повідомити ТОВ «Авто Просто» у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки чисті внески, сплачені за угодою, з урахуванням положень викладених в цій статті.

На виконання умов угоди позивач сплатив на рахунок відповідача вступний внесок у розмірі 1 825,92 грн. та 24 646,35 грн. щомісячних платежів, а відповідачем було виконано взяті на себе зобовязання з включення позивача до системи «АвтоТак», формування груп учасників для придбання автомобіля, включення позивача до групи для придбання автомобілів, адміністрування групи, до складу якої входить позивач як учасник системи, тощо.

У відповідь на письмову заяву позивача від 17 лютого 2015 року, відповідач у листі від 6 березня 2015 року погодив розірвання угоди у звязку із захворюванням, зазначивши, що повернення сплачених коштів буде здійснюватися шляхом повернення чистих внесків згідно пріоритетів, викладених у п.п. 13.4.1-13.4.3 ст. 13 «Правил функціонування системи придбання в групах АвтоТак» та після накопичення необхідної суми коштів у Фонді групи для повернення коштів.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до Додатку № 2 угоди система «АвтоТак» - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг «Авто Просто» з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому угодою (ст. ст. 5, 6 Додатку № 2 до угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

До заперечення проти позову відповідачем долучено постанову Верховного ОСОБА_3 України від 11 вересня 2013 року, яка прийнята у цивільній справі № 6-40цс13 щодо подібних правовідносин, та в якій встановлено, що в діяльності ТОВ «Авто Просто» не вбачається наявності обману та ознак «пірамідальної схеми», оскільки це не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з нормами Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, звернувши увагу на вимоги ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність заявлених вимог про визнання угоди недійсною, оскільки в даному випадку відсутні головні ознаки «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, адже за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок обєднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобовязань.

Водночас, ТОВ «Авто Просто», отримавши відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, здійснює таку діяльність легітимно та прозоро, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності.

Судом встановлено, що відповідно до п. п. 13.4.2, п. 13.4, ст.. 13 Додатку № 2 до Угоди, у наступну чергу повертаються чисті внески тим учасникам, які розірвали угоду, не посилаючись на обставини, викладені у попередньому пункті. При цьому, пріоритет у групі надається тому учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання угоди, а в разі, коли такі заяви були подано одночасно кількома учасниками, пріоритет надається учаснику, номер угоди якого є меншим.

Пунктом 13.4. ст. 13 додатку № 2 до угоди визначено, що кошти повертаються в порядку, що повертається на принципі черговості.

Згідно листа відповідача від 6 березня 2015 року, позивач дійсно є 24 учасником, що знаходиться у черзі на повернення коштів у відповідності до умов укладеної угоди станом на дату підготовки цього листа.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, зважаючи на вказані норми матеріального права, умови угоди з додатками укладеної між сторонами щодо надання послуг системи ОСОБА_4, вірно виходив із того, що сторони чітко визначили порядок і наслідки розірвання угоди, а тому, повернення коштів позивачу повинно здійснюватися в порядку черговості, оскільки в іншому випадку будуть порушуватися права інших 23 учасників системи ОСОБА_4.

Крім цього, оскільки при розгляді справи суду не було надано належних доказів того, що внаслідок протиправних дій відповідача було порушено споживчі права позивача, суд першої інстанції правильно вважав, що в останнього відсутнє право на відшкодування моральної шкоди.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та посилання апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилаються позивач в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Антоненко

ОСОБА_3