У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», ОСОБА_8 про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків, спричинених внаслідок вчинення ДТП, за касаційною скаргою ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 9 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що 7 грудня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота Кемрі», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, який належить позивачу, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8, якого визнано винним у ДТП.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_8 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ІншурансГруп»).

Згідно з висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 21 лютого 2014 року розмір завданих збитків становить 206 203 грн 23 коп. Проте ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовило позивачу у відшкодуванні завданої шкоди.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 9 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 106 203 грн 23 коп. на відшкодування завданих збитків та 1 000 грн на відшкодування витрат за проведення експертного дослідження.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6, просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 20 листопада 2013 року між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» (далі - ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_8 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7981139 строком дії з 21 листопада 2013 року по 20 листопада 2014 року (а. с. 104).

5 грудня 2013 року ОСОБА_8 уклав з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8030428 строком дії з 6 грудня 2013 року по 5 грудня 2014 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, складає 100 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн, франшиза - 500 грн (а. с. 8).

В той же день, 5 грудня 2013 року, ОСОБА_8 уклав з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № К-030197 строком дії з 6 грудня 2013 року по 5 грудня 2014 року (а. с. 9). Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 (а. с. 10).

Згідно з висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, від 21 лютого 2014 року № 013/14, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота Кемрі», д.н.з. НОМЕР_1 становить 206 203 грн 33 грн (а. с. 16-22).

Статтею 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов᾽язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмета договору.

Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

З урахуванням викладеного є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була застрахована у двох страхових компаніях, а саме: у ПрАТ «СК «ПРОСТО-страхування» полісом № АС/7981139 від 20 листопада 2013 року; у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» полісом № АС/8030428 від 5 грудня 2013 року. ОСОБА_8 про подвійне страхування автомобіля страховим компаніям не повідомив, а тому відмова ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у виплаті страхового відшкодування є правомірною.

За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, з огляду на викладене законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб'єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб'єктивного права.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, у тому числі й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобов'язання вчинити певні дії, особа має суб'єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2981цс15.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6 до ПрАТ «СК «ПРОСТО-страхування» про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції, з чим погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату будь-якого страхового відшкодування позивач не звертався, а страховою компанією не приймалося рішення про відмову йому у виплаті страхового відшкодування, а тому позов у цій частині заявлено передчасно.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Установивши, що оскаржувані рішення відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 9 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак