У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року Фермерське господарство «БуркаВ.В.» (далі - ФГ «Бурка В.В.») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУ МВСУ у Львівській області) ОСОБА_4 відмовлено у реєстрації та внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви про вчинений злочин від 13 лютого 2013 року, чим порушено його права, гарантовані ст. 40 Конституції України та ст. 56 КПК України.

Просило стягнути з відповідачів 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ФГ «Бурка В.В.», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що представник ФГ «Бурка В.В.» − ОСОБА_4 13 лютого 2013 року звернувся до ГУ МВСУ у Львівській області із заявою про вчинений злочин, у якій просив провести перевірку та вирішити питання про порушення кримінальної справи відносно державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 (а. с. 6).

Листом ГУ МВСУ у Львівській області від 18 лютого 2013 року № 5/81-Б ОСОБА_4 було повідомлено, що ГУ МВС України у Львівській області прийнято до розгляду його звернення щодо правомірності дій посадових осіб управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, звернення зареєстровано до Єдиного обліку за № 364 Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області. Вказано, що про розгляд звернення ОСОБА_4 буде повідомлено додатково (а. с. 11).

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» роз'яснено, що під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд правильно зазначив про ненадання ОСОБА_4 жодних доказів, які б підтверджували бездіяльність відповідачів. Тобто позивачем не підтверджено головну складову - наявність протиправної поведінки заподіювача шкоди. До цивільної юрисдикції не належить розгляд справ про визнання дій органів досудового слідства протиправними.

Суди обґрунтовано вказали, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог про заподіяння ГУ МВС України у Львівській області моральної шкоди, зокрема, що внаслідок дій відповідача для позивача настали втрати немайнового характеру. Також суди правильно вказали, що у силу вимог ст. 173 ЦПК України на органи Державної казначейської служби України не покладено функції і обов'язки представництва інтересів держави Україна, тому позов заявлено до неналежної особи.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «БуркаВ.В.» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М., Євтушенко О.І., Завгородня І.М.