Справа №478/1433/16-ц
пров. №2/478/198/2016
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2016 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

з участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Казанківської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в якому зазначила, що 11 березня 2015 року придбала у ОСОБА_2 житловий будинок №20, розташований по вулиці Жовтневої Революції (Свято-Миколаївській) в смт. Казанка Миколаївської області, передала останній кошти в рахунок оплати вартості зазначеного будинку, про що ОСОБА_2 склала розписку та передала їй свідоцтво про право власності та технічний паспорт на будинок, які видані на імя ОСОБА_4. Позивач вказала, що між нею та спадкоємицею ОСОБА_2 було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору, але нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу належного їй житлового будинку не має змоги, оскільки власник будинку ОСОБА_4 помер 05 серпня 1996 року. Посилаючись на вказані обставини, просила визнати за нею право власності на житловий будинок №20, розташований по вулиці Жовтневої Революції (Свято-Миколаївській) в смт. Казанка Миколаївської області.

Ухвалою суду від 16.06.2016 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги і пояснила, що в серпні 1996 року власник спірного будинку ОСОБА_4 помер і вона з 1997 року проживала у спірному будинку разом із дружиною померлого ОСОБА_5 до дня її смерті, що мало місце 22.04.2004 року, після смерті останньої залишилась проживати в будинку і в 2005 році за домовленістю зі спадкоємицею ОСОБА_2 придбала у останньої житловий будинок №20, розташований по вул. Жовтневої революції в смт. Казанка за 2000 грн., але нотаріально договір купівлі-продажу житлового будинку оформлений не був, тому просила задовольнити заявлені вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Відповідно до частини п'ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України).

За загальними положеннями вимог цивільного законодавства за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

В силу ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Матеріалами справи встановлено, що власником житлового будинку №20 з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по вул. Жовтневої революції в смт. Казанка Миколаївської області являється ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про смерть (копії ) серії І-ФП №252424 ОСОБА_4 помер 05 серпня 1996 року.

На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 згідно до ст. 529, ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями являлися: його дружина ОСОБА_5, дочка ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3

Спадкоємець ОСОБА_5 після смерті чоловіка ОСОБА_4 проживала в будинку №20, розташованого по вул. Жовтневої революції в смт. Казанка до дня смерті, що мало місце 22.04.2004 року, і згідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до розписки від 11 березня 2005 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 житловий будинок №20, розташований по вул. Жовтневої Революції в смт. Казанка, який належав її покійному батьку ОСОБА_4, який помер 05.08.1996 року. Кошти за продаж нею отримані 11.03.2005 року.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №44170889 та №44171090 від 14 червня 2016 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4, який помер 05.08.1996 року та після смерті ОСОБА_5, яка померла 22.04.2004 року не заводилась.

Встановлені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_1 поселилася у житловий будинок на підставі домовленості (угоди) з громадянкою ОСОБА_2, яка на момент укладення домовленості не була власником житлового будинку. Договір купівлі-продажу нерухомого майна з дотриманням вимог закону щодо такого виду правочинів сторони не укладали.

Посилання позивача ОСОБА_1, як на підставу для визнання за нею права власності на спірний будинок на ст.220 ЦК України є неправомірним. На підставі ч.2 ст. 220 ЦК України можливо заявлення позову про визнання укладеного, але нотаріально не посвідченого договору дійсним, а не про визнання права власності на будинок, однак таких вимог позивачкою заявлено не було.

Крім того, за даною нормою права відповідачем повинна бути саме та фізична особа, з якою було досягнуто згоду на укладання договору. Втім, позивачка не посилалася на те, що саме з Казанківською селищною радою Миколаївської області вона досягла згоди на купівлю- продажу спірного будинку.

За таких обставин, суд приходить висновку щодо необґрунтованості заявлених вимог позивача ОСОБА_1, тому відмовляє в задоволенні її позову.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, віднести на її рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторони, які не були присутніми у судовому засіданні можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя