Провадження №2/760/6456/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/про повернення позовної заяви/

04 листопада 2016 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л. А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Ухвалою від 01 листопада 2016 року відкрито провадження в справі в частині вимог про розірвання шлюбу.

Вимоги в частині поділу майна подружжя виділені в окреме провадження.

В порядку поділу майна подружжя позивачка просить:

- визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 106,00 кв. м., що складається з 5 кімнат, житловою площею 68,9 кв.м.;

- визнати за відповідачем право власності на АДРЕСА_2. загальною площею 342,2 кв. м.;

- визнати за відповідачем право власності на земельну ділянку кадастровий НОМЕР_1, яка розташована на території АДРЕСА_3 загальною площею 0,1450 га.

- визнати за відповідачем право власності на земельну ділянку кадастровий НОМЕР_2 яка розташована на території АДРЕСА_3 загальною площею 0,0179 га.

Позовна заява підлягає поверненню позивачці для подачі до належного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пре»"являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Зі змісту позову вбачається, що предметом спору сторін є: квартира АДРЕСА_1, житловий будинок АДРЕСА_2 та дві земельні ділянки в АДРЕСА_3

Відповідно до п.п.41, 42 та 43 постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

З точки зору закону виключна територіальна підсудність встановлюється законодавцем з метою вирішення спору конкретним, прямо передбаченими у законі судами.

В такому випадку можливість застосування інших правил територіальної підсудності виключається.

При зверненні до суду позивачкою визначена вартість майна, яка, як випливає зі змісту позову, визначена за погодженням з відповідачем, а саме:

-квартира АДРЕСА_1 - 2 730 000 грн. 00 коп.;

-- будинок АДРЕСА_2 та дві земельні ділянки в АДРЕСА_3 - 4 800 00, 00 грн.;

-дві земельні ділянки в АДРЕСА_3. відповідно 395 400,00 гр. та 49 000, 00 гр.

Це відповідає п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Тобто, вартість майна, розташованого в Солом»янському р-ні м. Києва, погоджена в розмірі 2 730 000, 00 гр., а на території Обухівського р-ну Київської обл. 5 249 200, 00грн.

Та обставина, що з погодженої сторонами вартості будинку позивачка вирахувала суму сплаченого кредиту, не є підставою для вирахування її з вартості майна, що підлягає розподілу, оскільки відповідно до ст.ст.60, ч.3 ст.61 та ч.4 ст.65 СК України та правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № № 6-486цс16, боргові зобов»язання подружжя є самостійним видом майна, що підлягає розподілу, як майно подружжя.

Виходячи з викладеного вище, предмету позову, знаходження основної маси спірного майна, яке є предметом спору, поза межами територіальної підсудності Солом'янського районного суду м. Києва, вимоги позивачки не підсудні Солом'янському районному суду м. Києва.

Виходячи з цих обставин, звернення позивачки до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом недопустимий з точки зору ч. 1 ст. 114 ЦК України.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

За таких обставинах позовна заява підлягає поверненню позивачу для подачі до належного суду.

Керуючись ст. 109, ч. 1 ст. 114, 115, ч. 3 ст. 121ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя повернути позивачу для подачі до належного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення або отримання до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя