У Х В А Л А

13 липня 2016 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Криворізької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 2,70 га в порядку спадкування після померлого ОСОБА_2, яка належала останньому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 161578, виданого на підставі розпорядження Добропільською районною державною адміністрацією Донецької області 18.03.2005 року за №81.

Подана позивачем позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст.119 ЦПК України.

Відповідно до статті 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати вимогам, встановленим законом, а саме позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до роз»яснень, викладених в п.7 постанови Пленуму ВСУ України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що вона є матірю померлого ОСОБА_2, але зміст позову не містить зазначення доказів цього факту.

Позивач зазначає, що після смерті свого сина вона фактично прийняла спадщину, яка відкрилася у зв»язку з його смертю, але не обґрунтовує вимоги із зазначенням доказів, які б свідчили про те, що отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі вона не має можливості (із заяви взагалі не можливо з»ясувати чи зверталась вона до нотаріуса, чи була відмова нотаріуса).

Крім того, в порушення вимог п.4 ч.1 ст.119 ЦПК України, які є обовязковими для всіх позовних заяв, при викладені змісту позовних вимог позивачем не зазначено ціну позову, враховуючи при цьому те, що позовні вимоги стосуються вимог майнового характеру (позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку).

Відповідно до положень частини 1 статті 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності - дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до ст..181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки.

В пункті 15 постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 10 « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до п.16 вказаної постанови Пленуму ВССУ, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України такий обовязок покладається саме на позивача.

Таким чином позивачу в позовній заяві потрібно зазначити ціну позову.

Враховуючи наведене, позивачу слід уточнити позовну заяву, а саме вказати в ній обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину (щодо існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку), вказати ціну позову.

Вказані недоліки слід усунути шляхом надання суду позовної заяви в новій редакції з її копіями, відповідно до кількості відповідачів.

Відповідно до ст..121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.119, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Криворізької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - залишити без руху і надати позивачеві термін для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, який не може перевищувати п"яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних в ухвалі шляхом направлення йому копії даної ухвали та роз"яснити, що у разі не виправлення недоліків у вказаний термін позовна заява вважатиметься не поданою та буде йому повернута.

Ухвала не оскаржується.

Суддя О.В.Здоровиця

13.07.2016