Справа № 521/8697/16-ц
Провадження № 2/521/3705/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року

Малиновський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Гончарук Х. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом Одеської міської ради про визнання біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна № 13987 від 26.04.1996 року дійсним та визнання за позивачем права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що 26.04.1996 року на Одеській товарній біржі між позивачем та ОСОБА_2, було укладено договір купівлі-продажу квартири № 13987, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Після оформлення документів позивачка зареєструвала вказаний вище договір в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації, р/№ 452, однак на даний час позивач не має можливості визнати належне їй право власності на зазначене майно, оскільки вказаний вище договір не був нотаріально посвідчений, а ОСОБА_2 померла 06.05.1996 році. У звязку з чим, позивач звернулась до суду із заначеним позовом та просила визнати вказаний біржовій договір купівлі-продажу дійсним та право власності на зазначену квартиру.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26.04.1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №13987, який був оформлений на Одеській товарній біржі, та зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 12.05.1996 року реєстраційний номер №452, що підтверджується копією зазначеного договору( а.с.9-10)

Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії 1-ЖД № 001823 від 15.12.2006 року, ОСОБА_3 змінила імя на ОСОБА_1 (а.с.8)

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №13987 від 26.04.1996 р. та копії технічного паспорту від 18.04.1996 р. (а.с.11-12) вказана вище квартира належала продавцю ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 6-5115 від 19.02.1996 року, виданогоУЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації 05.03.1996 р. під № 51пр. стр.155 реєстр 452.

ОСОБА_2 померла 06.05.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13)

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003р. до правовідносин, які виникли до 01.01.2004р. застосовуються норми ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Купівля-продаж житла є договірним зобовязанням і регулюється правилами цивільного законодавства.

Згідно ст.224 ЦК УРСР 1963 р., що підлягає застосуванню до спірних відносин з огляду на дату укладення договору, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

З огляду на наведені обставини, згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством.

Виходячи з наведеного суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання зазначеного вище біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання за позивачем права власності на придбане за цим договором нерухоме майно.

Керуючись ст.47,224,225,227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), ст..10,11,14,60,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним, договір купівлі-продажу нерухомого майна № 13987 від 26.04.1996 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Одеській товарній біржі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Мурзенко М.В.