Ухвала

іменем україни

11 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В., Дьоміної О.О., Леванчука А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 5 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 6 січня 2006 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» (далі - ТОВ «Олімпекс Транс») було укладено договір № 15 про пайову участь у будівництві житла, відповідно до умов якого останнє зобов'язувалось здійснити будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 та після введення житлового будинку в експлуатацію передати йому квартиру НОМЕР_1 за актом приймання-передачі.

Позивач вказував, що відповідно до умов договору ним сплачено 2 050 000 грн, проте квартиру йому відповідач не передав, акт приймання-передачі не підписав.

Як йому стало відомо, спірна квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ТОВ «Олімпекс Транс» на підставі свідоцтва про право власності від 31 жовтня 2012 року серії НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради.

У зв'язку з цим ОСОБА_4 просив визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 серії НОМЕР_3 від 31 жовтня 2012 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради ТОВ «Олімпекс Транс»; визнати за ним право власності на квартиру НОМЕР_1, розташовану на 13 поверсі 17 поверхового будинку по АДРЕСА_1 що складається з житлової кімнати площею 24,8 кв. м, гостинної площею 28,7 кв. м, кабінету площею 15,9 кв. м, кухні площею 18,4 кв. м, санвузла площею 2,5 кв. м, санвузла площею 11,9 кв. м, коридору площею 21,1 кв. м, коридору площею 3,6 кв. м, лоджії площею 11,5 кв. м, гардеробної площею 6,2 кв. м, комори площею 2 кв. м, загальна площа квартири - 146,7 кв. м, висота приміщень -2,99 м.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси

від 13 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 серії НОМЕР_2 від 31 жовтня 2012 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради ТОВ «Олімпекс Транс». Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру НОМЕР_1, розташовану на 13 поверсі 17-поверхового будинку по АДРЕСА_1 що складається із житлової кімнати площею 24,8 кв. м, гостинної площею 28,7 кв. м, кабінету площею 15,9 кв. м, кухні площею 18,4 кв. м, санвузла площею 2,5 кв. м, санвузла площею 11,9 кв. м, коридору площею 21,1 кв. м, коридору площею 3,6 кв. м, лоджії площею 11,5 кв. м, гардеробної площею 6,2 кв. м, комори площею 2 кв. м, загальна площа квартири - 146,7 кв. м, висота приміщень - 2,99 м.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року касаційну скаргу ТОВ «Олімпекс Транс» задоволено, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси

від 13 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 5 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, оскільки останній не надав суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про оплату ним вартості квартири АДРЕСА_1. Таким чином судами встановлено, що позивачем дійсно не виконано умови договору № 15 про пайову участь у будівництві житла, а тому у відповідача не виникло зобов'язання у вигляді передачі квартири за актом приймання-передачі.

При цьому ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди виконали вимоги суду касаційної інстанції, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року, які в силу ч. 4 ст. 338 ЦПК України є обов'язковими при новому розгляді справи.

З урахуванням викладеного наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 5 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов О.О. Дьоміна
А.О. Леванчук

Колегія суддів: