Провадження № 2/641/2053/2016 Справа № 641/5283/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Комінтернівський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого: судді - Богдан М.В.

при секретарі - Дрокіній С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім»єю та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з травня 1998 року по січень 2016 року. Визнати об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 майно та поділити об»єкти права спільної сумісної власності. Також просила стягнути 1/2 частину вартості ремонтних робіт та придбаних будівельних матеріалів на суму 12925,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що в лютому 1998 року вона познайомилася з відповідачем ОСОБА_2 З травня 1998 року відповідач запропонував їй мешкати з ним однією сім'єю в якості члена його сім'ї. З травня 1998 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю в якості члена його сім'ї, з усіма притаманними ознаками сімейних відносин та вести спільне господарство. Вони спільно вирішували усі питання фінансового характеру, мали спільний побут, взаємні права та обов'язки, піклувалися один про одного, про сім'ю, поліпшували умови свого проживання та побуту, відпочивали разом. 17 квітня 2002 року у них народилася донька ОСОБА_3. З самого початку спільного життя з відповідачем однією сім'єю позивач мешкала з відповідачем за адресою м. АДРЕСА_1, який належав на праві власності матері відповідача ОСОБА_4. Відповідач був зареєстрований у вказаному будинку, що підтверджується відміткою в паспорті відповідача. Позивач з відповідачем із спільного сімейного бюджету оплачували комунальні та інші платежі за вказаний будинок, в якому мешкали разом з матір'ю відповідача. Отримані доходи сторони в повному обсязі направляли до спільного сімейного бюджету та використовували на потреби сім'ї, в тому числі для придбання спільного майна.

За час спільного з відповідачем проживання як чоловіка та жінки, які проживають однією сім'єю, у період з травня 1998 року по січень 2016 року, ними за спільні кошти було придбано спірне майно. Всього ними було придбано майна на суму 25330 грн.

Також за згодою матері відповідача нею та відповідачем неодноразово проводилися поточні та капітальний ремонти будинку, в якому вони з відповідачем мешкали за адресою: АДРЕСА_1 всього на суму 25850 грн.

В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, надав до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно довідки КЗ «ДНЗ (ясла-садок) №266 комбінованого типу Харківської міської ради» від 10.06.2016 року №71/01-36 та заяви позивача, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно відвідувала групу №10 з 2005 по 2008 рік (а.с. 10).

Відповідач в своїй заяві від 16.06.2016 року, яка є нотаріально завіреною, підтвердив факт, що з травня 1998 року по січень 2016 року дійсно знаходився з позивачкою у фактичних шлюбних відносинах, підтвердив факт придбання спірного майна та факт купівлі будівельних матеріалів та проведення ремонтних робіт в будинку АДРЕСА_1, де він мешкав разом з ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім*ю утворюють особи, які спільно мешкають, пов*язані спільним побутом, мають взаємні права та обов*язки.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що вимоги про встановлення факту проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.74 СК України - якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім'ї випливає, що однією із ознак сім'ї є спільне проживання та спільний побут подружжя.

Згідно ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.63 СК України - дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

З огляду на вищенаведені норми СК України, перелічене вище майно, набуте мною та відповідачем за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Стаття 70 СК України передбачає: у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно зі ст. 71 СК України: майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі; якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення; неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними; присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу (визначення) частки із / у майна (і), що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що зазначене майно було придбане в інтересах сім'ї, за нормами ст.ст.60,61,70,41 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, кожен з них має рівні права на володіння, користування та розпорядження цим майном, оскільки не встановлено домовленості між ними щодо будь-яких умов, що обмежують або виключають ці права.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214, 215, 217 ЦПК України, ст.ст. 60,61, 63, 69, 70, 71 СК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім*єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1) без реєстрації шлюбу з травня 1998 року по січень 2016 року.

Визнати, що пральна машина «LG», виробництво Корея, 2011 р., телевізор, виробництво Китай, 2011 р., софа, виробництво Україна, 2008 р., люстра з білого скла, 2 шт., виробництво Україна, 2008 р., диван для доньки, виробництво Україна, 2008 р., штори, виробництво Україна, 2005 р., гардини, виробництво Україна, 2005 р., кухонний комбайн, виробництво Китай, 2006 р., міксер, виробництво Китай, 2007 р., блендер, виробництво Китай, 2008 р., набір каструль (5 шт.), виробництво Україна, 2006 р., сковороди 3 шт., виробництво Китай, 2010 р., набір столових приборів (ложки, вилки, ножі), виробництво Україна, 2005 р., чайний сервіз на 6 персон, виробництво Україна, 2006 р., столовий сервіз на 6 персон, виробництво Україна, 2006 р., мікрохвильова піч, виробництво Україна, 2005 р., постільну білизну 5 наборів, виробництво Україна, 2006 р., подушки 5 шт., виробництво Україна, 2006 р., ковдри 4 шт., напівшерст'яні, 220х160 см, виробництво Україна, 2007 р. є спільною сумісною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1).

Виділити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 у власність: пральну машину «LG», виробництво Корея, 2011 р., вартістю 3800 грн., телевізор, виробництво Китай, 2011 р., вартістю 3000 грн., софу, виробництво Україна, 2008 р., вартістю 2000 грн., диван для доньки, виробництво Україна, 2008 р., вартістю 1500 грн., кухонний комбайн, виробництво Китай, 2006 р., вартістю 1000 грн., набір каструль (5 шт.), виробництво Україна, 2006 р., вартістю 1000 грн., столовий сервіз на 6 персон, виробництво Україна, 2006 р., вартістю 500 грн. А всього майна на суму 12300 грн.

Виділити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1) у власність: люстру з білого скла, 2 шт., виробництво Україна, 2008 р., вартістю 350 грн. кожна, а всього 700 грн., штори, виробництво Україна, 2005 р., вартістю 2500 грн., гардини, виробництво Україна, 2005 р., вартістю 2000 грн., міксер, виробництво Китай, 2007 р., вартістю 250 грн., блендер, виробництво Китай, 2008 р., вартістю 300 грн., сковороди 3 шт., виробництво Китай, 2010 р., вартістю 300 грн. кожна, а всього 900 грн., набір столових приборів (ложки, вилки, ножі), виробництво Україна, 2005 р., вартістю 980 грн., чайний сервіз на 6 персон, виробництво Україна, 2006 р., вартістю 100 грн., мікрохвильову піч, виробництво Україна, 2005 р., вартістю 1000 грн., постільну білизну 5 наборів, виробництво Україна, 2006 р., вартістю 250 грн. кожний, а всього 1250 грн., подушки 5 шт., виробництво Україна, 2006 р., вартістю 125 грн. кожна, а всього 750 грн., ковдри 4 шт., напівшерстяні, 220х160 см, виробництво Україна, 2007 р., вартістю 450 грн. кожне, всього 1800 грн. А всього майна на суму 12530 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/2 частини вартості ремонтних робіт та придбаних будівельних матеріалів у розмірі 12925 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. В. Богдан