Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2016 Справа №607/6918/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

народних засідателів Тобілевича І.М., Винярської М.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

з участю:

прокурора Романенко І.Ю.

представника психіатричного закладу, лікаря психіатра ОСОБА_1,

особи, щодо якої розглядається питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_2,

законного представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку,

В С Т А Н О В И В:

Заявник представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі ТОККПНЛ) ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу.

В обґрунтування вимог посилався на те, що в ОСОБА_2наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе. ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка прийшла до висновку, що він потребує стаціонарного обстеження та лікування.

У судовому засіданні представник ТОККПНЛ ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні надав добровільну згоду на госпіталізацію до психіатричного закладу, про що написав відповідну заяву, яку долучено до медичної картки хворого.

Законний представник особи, щодо якої розглядається питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в наданні згоди на примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку, оскільки він надав таку згоду добровільно.

Прокурор у судовому засіданні проти заяви про госпіталізацію громадянина ОСОБА_2 у примусовому порядку в ТОККПНЛ без його згоди заперечила. Зазначила, що ОСОБА_2 надав добровільну згоду на госпіталізацію до психіатричного закладу, а тому підстав для задоволення заяви немає.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, поступив на стаціонарне обстеження та лікування у друге психіатричне відділення ТОККПНЛ 29 червня 2016 року за направленням чергового лікаря з приводу діагнозу: біполярний афективний розлад, змішаний тип, поточний гіпоманіакальний епізод.

З цих підстав гр. ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: голови ЛКК ОСОБА_4, доц. кафедри психіатрії ОСОБА_5, в.о. завідувача відділенням та лікуючого лікаря ОСОБА_1

Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів, пацієнт ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, поступив 29 червня 2016 року на стаціонарне обстеження та лікування в 2 психіатричне відділення Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні за направленням чергового лікаря з приводу діагнозу: біполярний афективний розлад, змішаний тип, поточний гіпоманіакальний епізод. Із анамнезу встановлено, що ОСОБА_2 хворіє з 2015 року, відколи змінився в своїй поведінці: став надміру активним, рухливим, прискореним, відмічалась полярність афекту від веселого, безтурботного, дурашливого настрою до злобного і негативістичного; тривалий час звинувачує себе, матір та брата у тому, що всі ганебно ставились до покійного батька. В першому періоді перебування в відділенні стверджував, що це все награно, це студія телеканалу СТБ, медичний персонал і пацієнти актори, що його знімають для шоу "Детектор брехні". Згодом такі міркування набули критики. Був виписаний із стаціонару додому. Після виписки із стаціонару вдома зявився страх, що він випаде із вікна 5-го поверху, звернувся за допомогою в Львівську психіатричну лікарню, де пролікувався кілька місяців. Протягом грудня 2015 року січня 2016 року лікувався в ТОККПНЛ з депресивним епізодом, виписаний із покращенням. 26 березня 2016 року ОСОБА_2 із суїцидальною метою вжив 140 таблеток азапіну і доксепіну, попередньо прийнявши протиблювотний засіб, але, злякавшись, сказав про це матері. Швидкою допомогою був доставлений в Зборівську центральну району лікарню, а згодом в "ТУЛ" BAIT, чотири доби перебував без свідомості. Після стабілізації вітальних функцій для подальшого лікування психічного розладу був переведений в ТОККПНЛ. 29 червня 2016 року поступив на лікування повторно в звязку з погіршенням психічного стану впродовж останніх 2-3 днів знову став надміру активним, рухливим, прискореним, не втримується вдома, їздив до Львова, до Тернополя, вклав гроші, свою пенсію в компанію, яка б мала принести йому прибуток, на ці кошти планує навчання в Гарвардському університеті, висловлює багато своїх планів на рахунок майбутнього життя, навчання, не спить вночі. В психічному статусі пацієнт в свідомості. Контакт продуктивний, активний в спілкуванні, багатослівний, говорить, розповідає про події та його заняття в останні дні, не заперечує того, що він планує на подальше в своєму житті, те куди він вклав свої кошти. Орієнтований достатньо. Мислення прискорене по темпу, в структурі мислення виокреслюються окремі маячні ідеї величі, його особливих здібностей, не погоджується із лікарем в плані його неадекватних вчинків вдома, не вважає свій стан хворобливим та не погоджується на госпіталізацію. Емоційно розгальмований, дурашливий, із дещо припіднятим фоном настрою, в той же час дратівливий, афективно відреаговує при його невдоволенні чимось. Інструкції персоналу виконує вибіркового при спонуканні. Не дає можливості забрати аналізи на дослідження, відмовляється від прийому ліків. Критика хвороблива.

Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про прийняття ОСОБА_2 на обстеження та лікування згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_2 потребує стаціонарного обстеження та лікування у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих.

Згідно з ст. 13. Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою.

Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

З наданих у судовому засіданні пояснень ОСОБА_2, слідує те, що він надав усвідомлену згоду на госпіталізацію до психіатричного закладу, про що написав відповідну заяву, яку долучено до медичної картки хворого, а тому суд не знаходить підстав на обґрунтування обставин, передбачених ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", які є підставою для госпіталізацію фізичної особи до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 215, 223, 234, 279 282, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Народні засідателі