Справа № 463/4667/14 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/604/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Кабаля І.І., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5-Н.Я. на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2015 року у справі за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором кредиту, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «ВіЕс Банк» про захист прав споживача кредитних послуг,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Личаківьского районного суду м. Львова від 02 жовтня 2015 року клопотання представника ПАТ «ВіЕс Банк» ОСОБА_6 - задоволено частково. В забезпечення позовних вимог стягувача ПАТ «ВіЕс Банк» до боржника ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором кредиту в сумі 2 465 доларів США, що станом на 19.06.2015 року еквівалентно 52 576,36 грн. до вирішення спору по суті та виконання рішення суду накладено арешт на грошові кошти та майно, що належить ОСОБА_4 в межах позовних вимог. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Дану ухвалу оскаржила представник ОСОБА_4 ОСОБА_5-Н.Я. подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що не погоджується із оскаржуваною ухвалою, оскільки така ухвалена порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням судом норм матеріального права. Вказує, що в оскаржуваній ухвалі судом не наведено мотивів, з яких суд прийшов до переконання про необхідність забезпечення позову та не містить спростування наявності того факту, що кредитні зобовязання позичальника повністю забезпечені заставою майна позичальника.

Просить ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2015 року про забезпечення позову скасувати і ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Задовольняючи частково клопотання про забезпечення позову представника ПАТ «ВіЕс Банк» районний суд виходив з того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, та майно відповідача ОСОБА_4 може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України одним із способів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 3 вищенаведеної Постанови передбачено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Матеріалами справи встановлено, що ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся в суд з позовом до відповідача - ОСОБА_4, у якому з урахуванням уточнень позовних вимог просить стягнути борг за договором кредиту в сумі 2 465 доларів США, що еквівалентно 52 576, 36 грн. (а.с. 1, 109)

Покликання в апеляційній скарзі про те, що судом не наведено мотивів, з яких суд прийшов до переконання про необхідність забезпечення позову, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки такі спростовуються мотивувальною частиною ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2015 року.

Доводи апелянта про те, що кредитні зобовязання позичальника повністю забезпечені заставою майна позичальника, колегія суддів не бере до уваги, оскільки як вбачається із договору застави від 21.01.2008р. предмет застави, а саме, автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску оцінюється у 77 300 грн. (а.с. 136), а оскаржуваною ухвалою накладено арешт на грошові кошти та майно, що належить ОСОБА_4 лише в межах суми позовних вимог, а саме 52576, 36 грн.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції було достатньо обґрунтованих підстав для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала постановлена з дотриманням норм закону, підстави для її скасування відсутні, а відтак, апеляційну скаргу слід відхилити, залишивши ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2015 року без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.209, 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5-Н.Я. відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді І.І. Кабаль

ОСОБА_7