Провадження № 2/520/1363/16
Рішення

іменем України

23 червня 2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.

при секретарі Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя зі складу спільного сумісного майна та визнання за нею право особистої приватної власності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 01.06.1996 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. 22.01.2016 року шлюб між подружжям було розірвано за рішенням Київського районного суду м. Одеси.

За час сумісного перебування у шлюбі подружжям було придбано за спільні кошти нерухоме майно та майнові права, а саме:

- автомобіль НОМЕР_1, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 24.03.2010р., САА 482558;

- автомобіль НОМЕР_2, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 01.07.2010р., САА 802765;

- мотоцикл НОМЕР_3, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Центр ДАІ 5001 від 03.06.2015р. серії СХТ 144158;

- квартира АДРЕСА_1 корп. 2 у м. Одесі на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 20164 від 25 квітня 1997 року на Одеській товарній біржі.

- майнові права на квартиру за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 55, секція А. кв. 64, що належать подружжю на підставі договору № 67 про часткову участь у будівництві житла від 06.01.2006р. в редакції відповідно до додаткової угоди № 1 від 19.02.2007р.

Між позивачем та відповідачем не було досягнуто домовленості про добровільний поділ майна, що є їх спільною власністю.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, представник позивача адвокат ОСОБА_3 надав до суду заяву, якою уточнив позовні вимоги та просив виключити та залишити без розгляду позовні вимоги у частині визнання права власності на майнові права на квартиру за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 55, секція А. кв. 64, що належать подружжю на підставі договору № 67 про часткову участь у будівництві житла від 06.01.2006р. в редакції відповідно до додаткової угоди № 1 від 19.02.2007р.

Також представником позивача, надана заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з урахуванням вказаних уточнень та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, представник відповідача ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно такої заяви позовні вимоги та обставини справи сторона відповідача визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з червня 1996 року. Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 22 січня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Питання щодо виховання спільної дитини в сторін не виникло, після розірвання шлюбу син проживає та утримується за кошти матері.

Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно та майнові права, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: автомобіль НОМЕР_1, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 24.03.2010р., САА 482558; автомобіль НОМЕР_2, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 01.07.2010р., САА 802765; мотоцикл НОМЕР_3, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Центр ДАІ 5001 від 03.06.2015р. серії СХТ 144158; квартиру АДРЕСА_1 корп. 2 у м. Одесі на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 20164 від 25 квітня 1997 року на Одеській товарній біржі; майнові права на квартиру за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 55, секція А. кв. 64, на підставі договору № 67 про часткову участь у будівництві житла від 06.01.2006р. в редакції відповідно до додаткової угоди № 1 від 19.02.2007р.

Судом встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 корп. 2 у м. Одесі належить подружжю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 20164 від 25 квітня 1997 року укладеному на Одеській товарній біржі. 10 вересня 2008 року Київським районним судом м. Одеси у справі № 2-5223/2008 року вказаний договір купівлі-продажу визнано дійсним.

На виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2016р. про витребування доказів, отримано відповідь Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, яка підтверджує право власності позивача та відповідача на автомобіль НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, мотоцикл НОМЕР_3 та зазначено, що на вказані транспортні засоби не накладено арештів.

Представником позивача адвокатом ОСОБА_3 через канцелярію суду було подано клопотання про приєднання письмових доказів, зокрема копію листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради №471999.72 від 10.05.2016р., копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 591175223 від 16.05.2016р., копію листа ТОВ «РОСС ІНВЕСТ» № 19/04/16-01 від 19.04.2016р.

Вказані докази оглянуті судом та встановлено, що нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2, дійсно належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, зокрема з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 591175223 від 16.05.2016р., яку сформував приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу - ОСОБА_6, вбачається, що відносно вказаного обєкту нерухомого майна відсутні відомості заборони відчуження, а також відсутні відомості з реєстру іпотек.

Тобто, долучені документи свідчать про відсутність накладених арештів на спірну квартиру.

Судом оглянуто та встановлено, що згідно відповіді ТОВ «РОСС ІНВЕСТ» № 19/04/16-01 від 19.04.2016р на адвокатський запит ОСОБА_3 між ТОВ «РОСС ІНВЕСТ» та ОСОБА_2та ОСОБА_1 було укладеного договір № 67 про участь у будівництві житла від 06.01.2006р. та додаткову угоду від 19.023.2007р., за яким придбані майнові права на квартиру № 64 в секції «А» за будівельною адресою м. Одеса, Люстдорфська дорога, 55 та зазначено, що відповідач в повному обсязі виконав свої зобовязання по оплаті за майнові права на квартиру № 64 в секції «А» за будівельною адресою м. Одеса, Люстдорфська дорога, 55, а саме було внесено 411 337, 65 грн., однак суд не надає оцінку наданим доказам та залишає їх без розгляду , оскільки надійшла заява від представника позивача адвоката ОСОБА_3 про залишення позовної вимоги в цій частині без розгляду.

При вирішенні спору щодо поділу спільного майна, поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 1ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно допостанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.60,61,69,70, 71 СК України, ст.ст.358,364 ЦК України, ст.ст.10-11,57-60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на майно - задовольнити повністю.

Поділити майно подружжя, набуте за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, залишивши у власності за ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3, іпн. НОМЕР_4) автомобіль НОМЕР_2, що належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Центром ДАІ 5001 від 03.06.2015р. серії СХТ 144158; мотоцикл НОМЕР_3, що належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Центр ДАІ 5001 від 03.06.2015р. серії СХТ 144158 та залишивши у власності ОСОБА_2 (адреса реєстрації: м. Одеса, вул. О. Невського, 41, коп. 2, кв. 101, ІПН: НОМЕР_5) автомобіль НОМЕР_1, що належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 24.03.2010р., САА 482558.

Припинити право спільної власності ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3, іпн: НОМЕР_4) та ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4, що належить їм на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 20164 від 25 квітня 1997 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі.

Визнати за ОСОБА_2 (адреса реєстрації: м. Одеса, вул. О. Невського, 41, коп. 2, кв. 101, іпн: НОМЕР_5) право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4, як таке, що набуте ним за наслідками поділу майна подружжя.

Встановити, що дане рішення є підставою для реєстрації за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 у відповідних органах та установах.

Встановити, що дане рішення є підставою для внесення відповідних змін додержавного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя П. А. Прохоров