Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/212/16-ц
Провадження № 2/321/171/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2016

у складі: головуючого судді - Ворожбянова А.М.

при секретарі - Бородіної І.В.

за участю представника позивача, адвоката ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні залу суду смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

ОСОБА_4 належав будинок № 3-б, який розташований за по вул. Островського, в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області. 03 червня 2005 року він домовився з ОСОБА_5 про купівлю будинку за ціною 5 500,00 гривень. На протязі з 3 червня 2005 року по 15 листопада 2005 року він, повністю виплатив обумовлену суму за вказаний будинок, що підтверджується письмовою розпискою в якій зазначено, що ОСОБА_4 за проданий будинок отримала гроші в повному обємі. Оформити нотаріально правочин купівлі - продажу будинку вони з ОСОБА_4 не змогли, постільки у нього бракувало грошей та в повній мірі не були зібрані всі необхідні документи, які є необхідними для нотаріального оформлення.

Одразу, а саме, з 03 червня 2005 року він, разом зі своєю сімєю, став проживати у вказаному будинку, провів капітальний ремонт будинку, провів водогін, електричне постачання, зробив огорожу, інше. За надання комунальних послуг, ним регулярно сплачувались кошти і на даний час заборгованості по ним не має.

В судовому засіданні, представник позивача - ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позовних вимог та пояснив суду, що починаючи з 05 серпня 2015 року позивач ОСОБА_3 відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком, тому він набув права власності житловий будинку № 3- Б, що знаходиться по вул. Островського, в смт. Михайлівна, Михайлівського району, Запорізької області - за набувальною давністю. На протязі проживання в вказаному будинку, ОСОБА_3 , а саме: з червня 2005 року, повністю сплачував та сплачує всі комунальні послуги, робив поточні ремонти в будинку, поставив паркан, провів воду, уклав Договір на постачання електроенергії. За вказаних обставин, є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнав та пояснив суду, що ОСОБА_3 проживав в казаному будинку як квартирант. З 2007 року у будинку була прописана Веремєєва. ОСОБА_4 говорила, що вона вела розмову з ОСОБА_6, батьком позивача, з яким і буде укладати договір купівлі продажу житлового будинку. З відповідачем вона ніякої розмови не вела про продаж будинку. Тому їй не відомо, чому саме ОСОБА_3 звернувся до неї з позовом. В 2007 році в будинок вїхав позивач ОСОБА_3, на той момент, в будинку вже був водопровід та підвал. У ОСОБА_4 є син ОСОБА_7, який проживав разом з нею. На момент продажу ОСОБА_4 будинку, він перебував в місцях позбавлення волі та тільки недавно звільнився. Вважає, що підстав для задоволення позову позивача немає, так як в даному випадку порушені права ОСОБА_7, який звільнившись з місць позбавлення волі, залишився без житла. За вказаних обставин, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що йому запропонували купити житловий будинок №3-б, який розташований за адресою: вул. Островського, в смт. Михайлівка. Михайлівського району за 1 000 доларів США ( 5500) грн. В житловому будинку нічого не було, він був дуже старий, плита розвалена, забору не було. Будинок він хотів купити для свого сина ОСОБА_3. У 2004 році він вів розмову з власником будинку ОСОБА_4 з приводу купівлі вказаного житлового будинку. Домовився з нею за його купівлю. ОСОБА_4 продала житловий будинок і він віддав їй гроші за купівлю будинку, про що вони склали розписку. Гроші він віддавав частками. Його син - ОСОБА_3 почав проживати в будинку у 2005 році. На час входження сина в будинок, він всі гроші за купівлю будинку не сплатив. Сплатив всю суму вже коли син почав проживати в вказаному будинку. В 2005 році всі гроші за будинок були виплачені. Син в будинку зробив дуже багато роботи. Зробив підвал, водогін. Водогін хоч і був спочатку, але води в ньому не було. Син також зробив електрику, так як не було світла, поставив паркан. ОСОБА_4 передала йому домову книгу, а потім попросила на деякий час і не повернула. ОСОБА_4 говорила йому, що її син ОСОБА_7 ніякого відношення до будинку не має. Веремєєва доводиться йому тещею. Він в 2007 прописав її в вказаному житловому будинку. В 2012 році Веремєєва померла.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона з чоловіком - ОСОБА_3 проживає в вказаному житловому будинку № 3-б, розташованому по вул. Островського в смт. Михайлівка, який купив батько чоловіка для ОСОБА_3. Вони в будинку зробили ремонт, в двох кімнатах наслали підлогу, провели воду, заплатили гроші, щоб провести світло. Побудували підвал, сарай, сплачували комунальні послуги, заборгованості за які немає. Проживають в вказаному житловому будинку вже 11 років разом зі своїми 4 неповнолітніми дітьми. Оформили документацію стосовно землі. Домову книгу у них забрали. Спочатку ОСОБА_4 була згодна переоформити будинок, але потім сказала, що син звільнився з місць позбавлення волі та хоче жити в будинку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона є сусідкою Антошків. До купівлі ними будинку, № 3-б, який розташований за по вул. Островського, в смт. Михайлівка в ньому ніхто не проживав, там була одна коробка. Нічого в будинку не було, ні води, ні світла. В будинку ОСОБА_3 почали проживати з 2005 року. Про купівлю будинку їй нічого не відомо. Зробили все в будинку - побудували сарай, провели світло, так як електрики не було в будинку, зробили ремонт, поставили огорожу. Власницю будинку ОСОБА_4 вона взагалі бачила лише тільки один раз ще в 2003 році. ОСОБА_4 продала Антошкіним будинок де вони і проживають по теперішній час.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона є сусідкою Антошків. Коли вони вїхали до житлового будинку №3-б, по вул. Островського в смт. Михайлівка то в будинку нічого не було. ОСОБА_3 все робили в будинку самі. Ставили вікна, огорожу. Вони купили цей будинок у ОСОБА_4.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона є сусідкою ОСОБА_6. Їй відомо, що ОСОБА_6 купив будинок № 3-б, який розташований за по вул. Островського, в смт. Михайлівка у ОСОБА_4. Її запросили бути свідком при передачі грошей за купівлю будинку. Була написана розписка, все було добровільно. В будинку нічого не було, ОСОБА_3 все сам робив в будинку. Зробив ремонт, все добудовував, огорожу зробив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що ОСОБА_6 купував вказаний будинок своїм дітям. Була розписка про купівлю. В будинок вселився в 2005 році його син ОСОБА_3. В будинку нічого не було, ОСОБА_3 все сам там робив. Зробив ремонт, все добудовував. Водогін проводила вся вулиця і ОСОБА_3 також.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він відбував покарання в місцях позбавленні волі з 2002 року по 2006 рік. Йому було відомо, що його матір ОСОБА_4 вирішила продати житловий будинок який розташований за адресою: вул. Островського, № 3-б, в смт. Михайлівка. Він просив її не робити цього. Але вона не послухала його та продала вказаний житловий будинок. Позивач ОСОБА_3 ніякого відношення до купівлі вказаного будинку не мав. Займався цими питанням його батько ОСОБА_6. До свого засудження він проживав в вказаному житловому будинку та був в ньому зареєстрований. Він говорив з ОСОБА_3 з приводу того, щоб він виселявся з вказаному житлового будинку. Він згоден повернути йому гроші, якій він вклав в будинок.

Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, свідків, вивчивши докази по цивільній справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 344 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безпреривно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 просить визнати за ним право власності на житловий будинок, № 3-б, який розташований за по вул. Островського, в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області. Проте, у відповідності до вимог ст. 344 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безпреривно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність). В судовому засіданні було встановлено, що вказаний житловий будинок придбав не позивач ОСОБА_3 а його батько ОСОБА_6, що підтверджується його показами, наданими в судовому засіданні. Крім того, судом з пояснень свідка ОСОБА_7 було встановлено, що при фактичній купівлі продажу вказаного житлового будинку були порушені права особи, яка проживала в вказаному житловому будинку та була в ньому зареєстрована. В даному випадку це син відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7, який на момент вказаної фактичної купівлі продажу житлового будинку перебував в місцях позбавлення волі.

Тим більш, представник відповідача адвокат ОСОБА_2 заперечував проти позову на тій підставі, що ОСОБА_4 отримувала гроші за продаж будинку від ОСОБА_6. За вказаних обставин їй не відомо, чому саме ОСОБА_3 до неї з позовом.

Так, Практика Європейського Суду з питань порушення права на повагу до житла є не досить обширною, що, проте, зовсім не применшує її значення. Право на повагу до житла, проголошено у ст.8, перш за все вимагає попереднього визначення змісту поняття «житло» у розумінні Конвенції.

Так, в ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у практиці судів України» включає право кожного мати житло, захищене від неправомірного втручання органів держави.

В сукупності вказані обставини є підставами для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 15, 57, 60, 208, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 344, 655 ЦК України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у практиці судів України», суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок № 3-б по вул. Островського в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області за набувальною давністю відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М. Ворожбянов