Справа № 466/5182/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

27 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у залі суду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи Шевченківської райадмінстрації Льівської міської ради про визнання особи такою, що втратила права на користування житловим приміщенням,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, Відділу громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського району м.Львова про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 втратившим право на користування житловим приміщенням а саме кв.№2 по на вул.Варшавській, 67 у м.Львові та зобовязання відділ громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського району м.Львоав, скасувати реєстрацію ОСОБА_3 за адресою: м.Львів, вул. Варшавська, 67/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири № 2 на вул. Варшавській, 67 в м. Львові на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.1997 р. Колишнім власником квартири є відповідач по справі - ОСОБА_3. Проте відповідач, незважаючи на законні вимоги позивача, після відчуження квартири не знялась з реєстрації місця проживання за цією адресою. Вважає, що дії ОСОБА_3 порушують її законні права, як власника квартири щодо володіння, користування та розпоряджання майном, а тому змушена звернутись з даним позовом до суду, та просить усунути перешкоди шляхом позбавлення її права користування даним житловим приміщенням із зняття з реєстрації за даною адресою.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позові та просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибула повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, що стверджується оголошенням в газеті «Високий Замок» від 19.07.2016 року №80 (5480), заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст.169,224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири № 2 в будинку №67 на вул. Варшавській в м. Львові, це стверджується долученими до матеріалів справи копією договору купівлі-продажу квартири від 11.07.1997 р. та копією реєстраційного посвідчення (а.с.4-5).

Відповідач, після укладення договорі купівлі-продажу квартири від 11.07.1997 р. не знялась з реєстрації місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

З наданої позивачем довідки ЛКП «Варшавське-407» від 19.05.2016 року №1163 вбачається, що кв.2 на вул. Варшавській, буд. 64 у м.Львові складається з 2-х житлових кімнат площею 21,30 і у ній зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно акту ЛКП «Варшавське-407» від 01.06.2016 р. №99 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі №2 за адресою вул. Варшавській, буд. 64 у м.Львові зареєстрована але не проживає (а.с.7).

Згідно ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 9 ч.4 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач ОСОБА_3 без поважних причин більше одного року не проживає у квартирі №2 за адресою вул. Варшавська, буд. 64 у м.Львові, не цікавиться нею та не надає коштів на утримання даної квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215,224-226 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням а саме кв.№2 (два) що на вул.Варшавській, 67 (шістдесят сім) у м.Львові зі зняттям з реєстрації за даною адресою.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_4