Справа № 500/7508/14-ц
Провадження № 2/500/1751/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину

В С Т А Н О В И В

Позивач в судове засідання не з'явилась, оповіщена у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. У позовній заяві вказала, що відповідач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на її утриманні, що підтверджено рішеннями Суворовського районного суду м. Одеси від 26 липня 2001 року про позбавлення батьківських прав та рішенням у справі 2-4492/09 про зміну розміру аліментів. Окрім того вказала, що дитині для лікування сколіозу потрібен корсет Шено, який виготовляють у м. Києві та на який вона витратила 3300 грн., а також квитки на потяг у сумі 1890 грн. 84 коп. Також пояснила, що до вступу у коледж донька пішла на підготовчі курси, оплата за які складає 2000 грн, а з вересня почала навчання на денній формі за контрактною основою, вартість якої складає 15760 грн. Разом із тим восени 2013 року донька захворіла на інфекційну хворобу, на лікування якої витрачено 2398 грн. 26 коп. та на аналізи 1480 грн. З урахуванням вказаного просить стягнути з відповідача на її користь 26804,10 грн. Також у заяві про збільшення позовних вимог просить стягнути витрати на послуги помічника захисника ОСОБА_4 559,49 грн., захисника ОСОБА_5 3500 грн., послуги Укрпошти на суму 30 грн., придбання ліків на 2257,19 коп. на загальну суму 4346,68 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомив. У письмових запереченнях вказав, що в наступний час з лютого 2014 року в нього відсутня постійна робота. Разом із тим позивач посилається на хворобу дитини восени 2013 року, а на підтвердження надає копії з амбулаторної картки починаючи з 2011 року з діагнозом ОРВІ, яка не є хронічним захворюванням або тяжким захворюванням. Також вказує, що фіскальні чеки на придбання ліків видані на протязі 2012 року, восени 2013 року та початку 2014 року, в той же час пояснення позивача стосуються хвороби дитини восени 2013 року, а самі фіскальні чеки не надають можливості визначити про те, для лікування якої особи вони були придбані. Щодо витрат на придбання корсету Шено вважає відсутніми належні документи, а витрати на навчання не є особливою обставиною, визначеною ст. 185 СК України. Також вказав, що він 11 серпня 2002 року уклав другий шлюб, від якого є два сини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, які вимагають додаткових витрат на утримання.

За результатами дослідження суд вважає, що заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 60, 131 ЦПК України.

Відповідач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні позивача, що підтверджено рішеннями Суворовського районного суду м. Одеси від 26 липня 2001 року про позбавлення батьківських прав та рішенням від 23 червня 2009 року у справі 2-4492/09 про зміну розміру аліментів, за яким з відповідача на користь позивача для утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця з 24 червня 2008 року до 02 квітня 2017 року.

У відповідності до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуждено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Роз'ясненнями п. 18 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, щодо передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Довідкою №917-14 від 22 вересня 2014 року Національного університету «Одеська юридична академія» визначено, що ОСОБА_3 є студенткою першого курсу денної форми навчання за контрактом. Долученими квитанціями до прибуткового касового ордера а № 4351 від 04 серпня 2014 року та №1399 від 24 лютого 2014 року за навчання на курсах довузівської підготовки сплачено 2000 грн. та за навчання на стаціонарі 15760 грн.

Консультаційним висновком №705 від 10 травня 2011 року, рекомендаціями лікаря ортопеда-травматолога відділення ортопедії і травматології Одеської обласної дитячої клінічної лікарні від 07 квітня 2012 року та обласного дитячого отропеда-травматолога Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Управління охорони здоров'я та медицини катастроф Одеської обласної державної адміністрації від 01 квітня 2013 року підтверджена необхідність придбання для дитини корсета Шено, лікування дитини за допомогою якого також підтверджено медичною довідкою (лікарським консультативним висновком від 16 травня 2014 року. Квитанцією №503/з20 від 04 травня 2015 року підтверджена оплата корсету з урахуванням витрат за розрахунково-касове обслуговування 3305 грн.

Проїзними документами на поїзд РК №389941 та РК №389942 за сполученням Одеса-Київ 17 січня без визначення року сплачено 234,01 грн. за один повний квиток та один дитячий.

Квитками на автобус рейсу Київ-Одеса від 18 січня 2011 року сплачено 370 грн.

Проїзними документами на поїзд ТХ №389725 та ТХ №389724 за сполученням Одеса-Київ 03 травня без визначення року сплачено 154,48 грн. за дитячий квиток та 190,50 грн. за повний квиток, а проїзними документами ФА №624968 та ФМ №624968 від 04 травня без визначення року сплачено 184,88 грн. за повний квиток та 145,27 грн. за дитячий квиток.

Проїзними документами РК №478431 та РК №278432 від 28 вересня без визначення року сполученням Одеса-Київ сплачено 169,27 грн. за повний квиток та 136,38 грн. за дитячий квиток.

Проїзними документами РК №278433 та РК №278434 від 29 вересня без визначення року сполученням Київ-Одеса сплачено за повний квиток 169,27 грн. та за дитячий 136,58 грн.

За фіскальним чеком від 12 грудня 2013 року в пункті забору біологічного матеріалу ТОВ «Сінево Україна» сплачено 370 грн., за фіскальним чеком від 17 грудня 2013 року в клініко-діагностичній лабораторії сплачено 50 грн.

Заказом № від 12 грудня 2013 року та результатами дослідження за замовленням № Доб- від 16 листопада 2013 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджене посилання позивача на вищевказану оплату для лікування дитини.

Разом із тим ухвалою суду від 02 червня 2015 року за даним позовом визначено, що позовні вимоги складаються з витрати на лікування сколіозу в частині придбання корсету «Шено» та витрат на білети для поїздки в м. Київ, а також витрати на оплату навчання 17760 грн. і лікування інфекційного захворювання 2398,26 грн.

До матеріалів справи долучені документи про оплату витрат, які не надають інформації щодо дати отримання або оплати. Вказані обставини також не надають можливості аналізувати заперечення представника відповідача щодо допустимості вказаних доказів до обставин, які можуть бути підставою для стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Вказані обставини стосуються наступного.

Квитанціями №1177936 від 26 грудня 2013 року сплачено 360 грн., квитанцією №1177937 від 26 грудня 2013 року сплачено 10 грн., розписками від 27 листопада без визначення року від дитини отримані за послуги лабораторії 315 грн. та 10 грудня без визначення року отримані 375 грн.

Звернення до обласного центру клінічної імунології для дітей і дорослого населення, де дитині призначено медичне лікування. не визначена дата звернення, що унеможливлює наявність доказів щодо зв'язку з квитанціями на придбання ліків з визначенням їхньої загальної вартості. З урахуванням вказаного долучені до матеріалів справи фіскальні чеки та медична документація за відсутності належних пояснень з боку позивача унеможливлюють безумовне визначення витрачених коштів для лікування дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

За відсутності позивача, яка може надати пояснення щодо того яким чином вказані документи можуть бути застосовані для стягнення додаткових витрат, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Таким чином суд вважає доведеними витрати, які пов'язані з лікуванням та навчанням дитини на загальну суму 22771,63 грн.

Разом із тим у відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов'язок передбачає рівний розподіл витрат, у зв'язку із чим стягненню підлягає 11385,81 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати у відповідності до порядку, визначеному ст.1 Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та постановою № 590 Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року « Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

З урахуванням вказаного суд вважає доведеним наступне.

Витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи (п.2 ч.З ст.79 ЦПК України).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката та або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. ( ст.84 ЦПК України).

Згідно Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (діючої на час понесення стороною витрат і розгляду справи) граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не мав перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року № 4191-УІ, що набрав чинності з 1 січня 2012 року, також передбачає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

В судовому засіданні приймала участь представник позивача ОСОБА_4, до матеріалів справи не долучені докази, які підтверджують правову допомогу ОСОБА_5, у зв'язку із чим підлягають стягненню витрати 559,49 грн. та на поштові перекази 30 грн.

З урахуванням вказаного загальна сума, що підлягає стягненню, становить 11975,30 грн.

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11975,30 грн. (одинадцять тисяч девятсот сімдесят п'ять грн. 30 коп.).

Стягнути з з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати 551,2 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8