Справа № 212/6590/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді- Зіміна М.В.,

народних засідателів: Зарівної С.В., Каснянчук В.Ф.,

секретаря судового засідання- Борух Ю.К.,

за участі представника заявника ОСОБА_1,

опікуна ОСОБА_2,

недієздатної ОСОБА_3,

прокурора -Плющакової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за заявою головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_4 про госпіталізацію громадянки ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару без її згоди,-

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2016 року головний лікар Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про госпіталізацію громадянки ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи за психічним захворюванням безстроково. З 20.03.1991 року ОСОБА_3 перебуває під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом шизофренія, параноїдна форма. 06.09.1995 року ОСОБА_3 за рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області визнана недієздатною. Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 13.10.1995 опікуном ОСОБА_3 призначено її сестру ОСОБА_2. 18.10.2016 року опікуном ОСОБА_2 подано до закладу заяву про госпіталізацію ОСОБА_3 в якій вона вказує, на неадекватну поведінку сестри, великий страх, порушення координації руху, приймання неадекватних рішень. 03.11.2016 року ОСОБА_3 була оглянута лікарсько-консультативною комісією, яка дійшла висновку, що остання потребує лікування лише в умовах стаціонару. Оскільки ОСОБА_3 з причини тяжкого психічного розладу та недієздатності не може надати згоди на госпіталізацію просить госпіталізувати ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару без її згоди.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1, яка є лікарем-психіатром, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в заяві.

Опікун ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару для проходження лікування, вказала, що її сестра стала поводити себе агресивно.

Недієздатна ОСОБА_3 не заперечувала проти лікування.

Прокурор Плющакова Л.М. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару для проходження лікування.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 народилась 02 липня 1963 року, що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 13.10.1995 року ОСОБА_2 призначено опікуном ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, через те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 1995 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано недієздатною. (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІІ-КИ № 420602 08 грудня 1992 року розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, після розірвання шлюбу ОСОБА_5 присвоєно прізвище «Чешко». (а.с.5).

Згідно висновку ЛКК №770, 03.11.2016 комісія лікарів-психіатрів диспансеру оглянула ОСОБА_3 та дійшла висновку, що вона страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді: шизофренії, параноїчної форми та потребує лікування лише в умовах стаціонару. (а.с.).

Згідно заяви опікуна ОСОБА_3 ОСОБА_2, від 18.10.2016 року, остання просить госпіталізувати ОСОБА_3 у звязку із агресивністю, не соціальною поведінкою. (а.с.4).

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року).

У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку.

Оскільки ОСОБА_3 страждає психічним захворюванням, у звязку із чим визнана судом недієздатною та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун ОСОБА_3-ОСОБА_2, просить госпіталізувати останню у психіатричний стаціонар, враховуючи те, що ОСОБА_3 внаслідок погіршення її психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 213-215, 279-282 ЦПК України, ст.ст.13,14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_4 про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_3 до психіатричного закладу - Комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» у примусовому порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. В. Зімін

Народні засідателі: С.В. Зарівна

ОСОБА_7