Справа № 628/3717/14-ц
Провадження 2/628/9/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Купянський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Волчек О.О.,

за участю:

секретаря - Разєнкової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Купянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держслужби з питань праці у Харківській області, третя особа Купянська районна державна адміністрація Харківської області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним, вподальшому уточненим, позовом, у якому просить: встановити юридичний факт каліцтва та нещасного випадку на виробництві щодо нього 29 травня 1987 року на підприємстві Кисловському підзвітному хлібоприймальному підприємстві Купянського хлібоприймального підприємства; визнати недійсним «Акт расследования несчастного случая, произошедшего в быту, в пути на работу или с работы» від 30 травня 1987 р. БТ-1, складений відносно нього на Купянському хлібоприймальному підприємстві; встановити, що нещасний випадок, який стався з ним 29 травня 1987 року на підприємстві Купянського хлібоприймального підприємства є нещасним випадком на іиробництві; постановити рішення про проведення Головним управлінням Держслужби з питань праці у Харківській області, розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку та перегляду затвердженого акту за формою БТ-1, скласти та надати йому акт за формою Н-1 (на виробництві).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

Позивач працював з 5 січня 1984 року по 16 липня 1986 року та з 1 серпня 1986 року по 8 липня 1988 року на Кисловському підзвітному хлібоприймальному підприємстві Куп'янського хлібоприймального підприємства різноробочим, змінним майстром, мотористом, що підтверджується записами в трудовій книжці п.п. 6, 7, 8, 9, 10, 11,12.

Згідно з довідкою архівного відділу Куп'янської районної державної адміністрації від 01.12.2010 року №948/01-30 я дійсно робив мотористом і мені нараховувалася заробітна плата за 1984-1988 рр. В його обов'язки, як моториста, входило обслуговування протипожежного устаткування, мотопомпи, я був відповідальним за протипожежну безпеку 29 травня 1987 року о 14-й годині 30 хвилин він отримав травму на виробництві при тушінні пожежі у сусідньому з підприємством будинку гр-ки ОСОБА_2. Пожежа сусіднього будинку безпосередньо загрожувала безпеці підприємства, так як біля огорожі на території підприємства з боку будинку ОСОБА_2 знаходилася копа сіна, пожежа могла перекинутися на будівлі і споруди підприємства. Команду щодо участі в тушінні пожежі подав начальник зерносховища ОСОБА_3 В тушінні пожежі приймали участь спільно зі ним і інші

2

працівники підприємства (ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інші). Ці факти підтверджуються поясненнями робітників: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5

В ході тушіння пожежі він застосував обладнання пожежного автомобілю, так як був один водій без команди при цьому , отримав різану травму правого надпліччя з пошкодженням вени.

На нещасний випадок адміністрацією підприємства в порушення законодавства був складений „Акт рассследования несчастного случая, происшедшего в быту, в пути на работу или с работы" форми БТ-1 від 30.05.1987 р. Позивач вказує, що він з цим Актом не згоден, обставини, які викладені в цьому Акті є необ'єктивні. В Акті вказано, що начебто нещасний випадок стався в обідню перерву, тобто неробочий час з 14.00 до 15.00. Але фактично нещасний випадок стався в робочий час при виконанні ним своїх службових обов'язків, та наказу начальника зерносховища ОСОБА_3. Перерва на підприємстві встановлена з 12.00 до 13.00, що підтверджується поясненням директора Куп'янського хлібоприймального підприємства ОСОБА_7, який пояснив, що моторист ОСОБА_1 отримав травму при тушінні пожежі в робочий час, а не в обідню перерву, знаходячись на роботі.

Крім того, позивач посилається на те, що нещасний випадок з ним стався в робочий час, при виконанні роботи в інтересах підприємства за завданням начальника зерносховища ОСОБА_3

В результаті нещасного випадку він знаходився на лікарняному листі 16 діб, що підтверджується довідкою архівного відділу Куп'янської райдержадміністрації від 01.12.2010 року, тому повинен був складений акт за формою Н-1, а не акт довільної форми. Але адміністрація підприємства акт форми Н-1 не склала, таким чином, порушивши діюче законодавство.

Також позивач вказує, що після нещасного випадку стан його здоров'я погіршався, встановлено діагноз: „стойкий посттравматический неврит правого локтевого нерва, со стойким нарушением функции правой кисти средней тяжести".

Позивач зазначає, що він не може вирішити питання зміни кваліфікації нещасного випадку в досудовому порядку, бо підприємство «Купянське хлібоприймальне підприємство» ліквідоване без правонаступника.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закон діє в часі і не має зворотної сили. В 1987 році діяло „Положение о расследовании и учете несчастных случав на производстве», затверджене постановою Президії ВЦРПС від 13.08.1982 р. № 11-6, пунктом 1.2 якого встановлено, що розслідуванню підлягають нещасні випадки, які сталися на території підприємства, поза територією підприємства при виконанні постраждалим трудових обов'язків, завдання адміністрації підприємства, керівника робіт (бригадира, майстра, начальника зміни, дільниці і та інше) в робочий час. Нещасні випадки, які призвели до втрати робітником працездатності не менше одного дня, підлягають оформленню актом за формою Н-1.

Крім того, позивач вказує на те, що за висновком МСЕК (довідка №148837) від 9 грудня 1992 року він визнаний інвалідом 3-ої групи безстроково від трудового каліцтва при виконанні громадянського боргу. МСЕК не встановила відсоток стійкої втрати професійної працездатності у зв'язку з відсутністю акту про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, що позбавило його права на відшкодування шкоди.

Статтею 37 Закону №1105-Х1У встановлено, що страхові суми можуть бути не призначені лише в 3-х випадках: 1) Якщо мали місце надмірні дії потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку; 2) Подання роботодавцем або потерпілим

3

свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок; 3) Вчинення застрахованим умисного злочину, що привів до настання страхового випадку.

Позивач посилається на те, що з ним стався нещасний випадок на виробництві, тобто мав місце страховий випадок, тому йому повинні бути призначені страхові виплати втраченого заробітку, додаткові витрати на лікування. Але все це не може йому бути призначено, якщо не було встановлено, що нещасний випадок, який стався зі мною 29 травня 1987 року, пов'язаний з виробництвом.

Про вказані обставини був складений «Акт розслідування нещасного випадку, який стався в побуті, на шляху на роботу чи з роботи» від 30 травня 1987 року, за яким вказано, що нещасний випадок стався в обідню перерву в час тушіння пожару в господарстві ОСОБА_2, що не відповідає дійсності.

Він став інвалідом третьої групи від трудового каліцтва, про що є довідка від 9 грудня 1992 року безстроково.Акт про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1 не складений, він не отримує відшкодування шкоди як від трудового каліцтва.

Позивач вказує на те, що зазначений та складений «Акт розслідування нещасного случая», який стався в побуті, на шляху на роботу чи з роботи від 30 травня 1987 року є недійсним з таких підстав: в акті не вказані фактичні обставини нещасного випадку. В акті вказано, що він в обідню перерву з 14.00 до 15.00 год. займався тушінням пожежі в господарстві ОСОБА_8, але вказане не відповідає дійсним обставинам справи, а саме, що він займався тушінням пожежі в робочий час, при знаходженні на роботі, обідня перерва згідно до трудового розпорядку з 12.00 до 13.00 год., та заперечується тим, що :він працював на умовах трудового договору, був застрахованою особою, мав право на соціальне забезпечення, в тому числі, на відшкодування шкоди від нещасного випадку на виробництві; втратив назавжди засоби для існування і потребує матеріальної підтримки за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням. За довідкою МСЕК № 148837 від 9 грудня 1992 року він визнаний інвалідом третьої групи від трудового каліцтва при виконанні громадянського боргу; він постраждав від страхового випадку, тобто з ним стався нещасний випадок на

виробництві- подія небезпечного виробничого фактора, що сталась під час виконання ним трудових обовязків, внаслідок чого заподіяна шкода його здоровю.. Розслідуванню підлягають травми внаслідок пожеж, що передбачено було законодавством, яке діяло на той час , тобто на 29 травня 1987 року.

Ст. ст. 2, 5 ЗУ № 1105-Х1У від 23 вересня 1999 року „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання ,які спричинили втрату працездатності , дія даного Закону поширюється на осіб, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно законодавства СРСР чи законодавства України про відшкодування шкоди, причиненої робітнику внаслідок травмування на виробництві. Основними принципами страхування від нещасного випадку на виробництві є: своєчасне на повне відшкодування шкоди страхувальником (Фондом).

Крім того, позивач посилається на те, що в 1987 році було в дії аналогічне законодавство - Правила відшкодування підприємствами, установами , організаціями шкоди, причиненої робітникам та службовцям каліцтвом чи іншим пошкодженням здоров"я, яке повязане з виконанням ними трудових обовязків, затв. ОСОБА_9 Міністрів СРСР від 3 липня 1984 року № 690 .

Також позивач зазначає, що згідно п. 1 Правил підприємство несе відповідальність за шкоду, причинену робітникам та службовцям каліцтвом чи іншим пошкодженням здоров"я,

4

повязаним з виконанням ними трудових обов'язків та які зроблені з вини організації як на території цієї організації , так і за її межами . Згідно даним Правилам нещасний випадок, який трапився зі мною 29 травня 1987 року, повязаний з виробництвом, і Закон № 1105-Х1У розповсюджується на нього.

Позивач вважає, що необхідно встановити факт нещасного випадку на виробництві та каліцтва на виробництві, зобов'язати відповідача та третю особу, провести додаткове розслідування, скласти акт про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1, що передбачено ст. З Розділу XI Прикінцевих положень у разі ліквідації без правонаступника підприємства, а третій особі зробити відповідні нарахування на відшкодування йому суми щомісячних страхових виплат в межах строку позовної давності, оскільки підприємство, на якому стався нещасний випадок, ліквідоване.

Від встановлення фактів каліцтва та нещасного випадку на виробництві залежить і позовні вимоги щодо визнання недійсним акту про нещасний випадок у побуті, який складений відносно позивача 30 травня 1987 року, та інші - зобов'язання зробити нарахування відшкодування втрат у звязку з нещасним випадком на виробництві у звязку з втратою професійної працездатності.

За п. 1 Правил відшкодування підприємствами, установами та організаціями шкоди, спричиненої робітникам та службовцям каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків, затв. Радою Міністрів СРСР 3 липня 1984 року передбачена матеріальна відповідальність підприємства за шкоду, яка спричинена робітнику у звязку з виконанням трудових обовязків ним, також за межами території підприємства.

На позовну заяву відповідачем подані заперечення, у яких він просить відмовити частково в задоволенні позовних вимог позивача, а саме, у частині проведення повторного розслідування нещасного випадку у звязку з ліквідацією підприємства «Купянське хлібоприймальне підприємство» та неможливістю отримання необхідних для розслідування документів. Відповідач посилається на абз. 2 п. 23 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого ОСОБА_9 Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1232, у разі реорганізації підприємства, на якому стався нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку.

В судове засідання відповідач та третя особа не зявились, надавши заяви, у яких просять розглядати справу без їх присутності.

За ст. 256 ч. 1 п .3 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги рл зщагальнообовязковому державному соціальному страхуванню.

Заслухав пояснення позивача та його представника ОСОБА_10, допитав свідків, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 29 травня о 14 год. 30 хв. 1987 року, зі ОСОБА_1, який працюював на посаді моториста на Кислівському підзвітному хлібоприймальному підприємстві, стався нещасний випадок. Згідно (мовою оригіналу) « акта расследования несчастного случая, произошедшего в быту, в пути на работу или с работы Ф-ВТ-1: «Несчастный случай произошел в обеденный перерыв между 14.00 и 15.00 во время тушения пожара в хозяйстве ОСОБА_2 Со слов свидетеля ОСОБА_11 и оказания помощи

5

в медамбулатории. В момент получения травмы т. ОСОБА_1 находился в трезвом состоянии. 29 мая 1987 г. в 15.00 была оказана первая помощь в Кисловской медамбулатории и был направлен в Купянскую ЦРБ, характер повреждения резаные комы правого надпредплечья, с повреждением вены. Проведено расследование н/случая 29/V-87 г. Костенко Н.К., ОСОБА_12 Дата 30/V-87 г. (а.с.6).

В оригінальній копії, витребуваного ухвалою суду від 3.04.2015 р. (мовою оригіналу): «акта расследования несчастного случая произошедшего в быту, в пути на работу или с работы Ф-ВТ-1» фабула вказана аналогічно зазначеній вище.(а.с.12):

ОСОБА_1 (мовою оригіналу): «1.VIII.1986 зачислен мотористом Кисловского подотчетного хлебоприемного предприятия. 08.07.1988 уволен по собственному желанию. 14.07.1988 принят слесарем хлебозавода по 4 р. 14.09.1989 уволен по ст. 40, п.2 в связи с уходом на пенсию по инвалилности 3 группы» (а.с. а.с.7-8)..

ОСОБА_1 має пенсійне посвідчення серії АВ № 123259, у якому вказаний вид пенсії «і 3 група« труд. каліцтво» (а.с.9).

Згідно листа головного лікаря КЗОЗ «Купянська центральна міська лікарня»згідно запису в обліковій формі 025/0 «Медична карта амбулаторного хворого» зафіксовано звернення ОСОБА_13 за медичною допомогою 29.05.1987 року до лікаря хірурга з приводу виробничої травми (а.с.10).

Як вказано у листах начальника архівного відділу Купянської державної адміністрації, документи фонду Купянського хлібоприймального підприємства по Кислівському пункту на ОСОБА_1 акти про нещасні випадки не надходили, документів «Кисловского подотчетного предприятия» в архіві не виявлене (а.с.11-12).

Відповідно до архівної довідки архівного відділу Купянської державної адміністрації « в архівному фонді «Купянське хлібоприймальне підприємство» м. Купянськ Харківської області є таки накази з особового складу: від 07 липня 1988 року № 141 звільнити «Щербак Федора Михайловича» (так у документах), моториста Кислівського відділення хлібоприймального підприємства з 08 липня 1988 року у звязку з переводом на інше місце роботи. У книгах нарахування заробітної плати за 1984-1988 роки значиться «ОСОБА_1 Михайл. (так у документах) моторист, що йому нараховано заробітну плату з січня 1984 року по серпень 1986 року по з вересня 1986 року по вересень 1988 року. У книгах нарахування заробітної плати за червень 1987 року значиться «Щербак Федор Михайлович» (так у документах), що йому нараховано лікарняний за 16 діб. (а.с.13).

Згідно (мовою оригіналу) «виписки из протокола МСЭК № 1726 от 09.12.1992 г. Щарбак Федору Михайловичу группа инвалидности третья с 01 октября 1992 г., причина инвалидности труд. увечье, полученное при исполнении гражданского долга тушение пожара, инвалидность установлена бессрочно» (а.с.14).

На а.с. 16-17 міститься медична документація, у тому числі, від 29.05. 1987 р., де вказано (мовою оригіналу): «лист гнеотложной помощи. ОСОБА_1, ст. Кисловка, хлебоприемное предприятие, пожарный, обратился/доставлен ск. помощью в приемное отд. 29.V-87 в 16.30 по поводу резаной раны правого предплечья с повреждением ышц-бытовая травма».

Згідно листа КП Купянської районної ради Харківської області «Купянський районний трудовий архів» у документах архівного фонду ВАТ «Купянське хлібоприймальне підприємство» м. Купянськ, які надійшли на зберігання за 1987 рік відомостей про затвердження графіка роботи Кислівського хлібоприймального підприємства або ВАТ «Купянське хлібоприймальне підприємство» не знайдено. Відомостей про створення і

6

призначення комісій розслідування нещасного випадку на виробництві при тушінні пожеж за 1987 рік не знайдено (а.с.188).

Позивач пояснив в судовому засіданні, що 29 травня 1987 року виникла пожежа у будинку, який був розташований поряд з Кислівським хлібоприймальним підприємством, де він з 29.09.1986 року працював мотористом. І хоча пожежа спалахнула за межами підприємства , начальник мехзерносховища- начальник Кислівського хлібоприймального підприємств ОСОБА_3 наказав робочим: «біжить, спалахнуло від газової пічки», тому що була погроза державному майну. Пояснив, що приймав участі у тушінні пожежі в робочий час, на своїй зміні, а форму склали, як побутова травма , а ні форму 1-Н, він тушив пожежу, і травма отримана ним під час виконання громадянського обов'язок, так вказано у меддокументації. Пояснив, що вважає порушенням те, що акт складений без його участі. ОСОБА_1 пояснив, що режим роботи моториста був встановлений з 8.00 до 20.00, потім з 20.00 до 8.00, потім відпочинок, 29 травня 1987 року він працював день- з 8.00 до 20.00, з перервою з 12.00 до 13.00, яка була встановлена на підприємстві. Взагалі робочий час був встановлений на підприємстві з 8.00 до 17.00.

.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона працювала головним бухгалтером Кислівського підзвітного хлібоприймального підприємства з 14.05.1974 р. по травень 2004 року, також була председателем профсоюного комітету з 1975 р. по 2000 рік. під час пожежі була відсутня на підприємстві, приїхала на підприємство близько 16.00 годин, зі слів інших працівників чула про те, що сталося зі Щербаком.Ф. Пояснила, що наказу про розслідування випадку не бачила, акту про нещасний випадок не підписувала. Пояснила, що колективний договір складався на Купянському хлібоприймальному підприємстві, а на Кислівське підприємство надсилалась копія. Також свідок пояснила, що для всіх працівників робочий час був встановлений з 8 до 17 годин, перерва- з 12 до 13 годин, для мотористів окремо не було виділено обідньої перерви. ОСОБА_1 в той час працював мотористом з виконанням обовязків охроронця. Пояснила, що на підприємстві були Правила внутрішнього трудового розпорядку, якими обідня перерва для мотористів окремо не була передбачена, вони працювали позмінно денна зміна з 8.00 ранку до 20.00 вечора, нічна зміна з 20.00 вечора до 8.00 ранку, обідню перерву мотористи влаштовували, на власний розсуд, у любий момент. ОСОБА_14 пояснила, що за колективним договором, наскільки вона памятає, всі акти щодо нещасних випадків повинні складатися комісією у кількості 3-х осіб, якщо виробнича травма - пяти осіб, 3 особи - представники від Кислівського хлібоприймального підприємства, 2 особи- від Купянського хлібоприймального підприємства. ОСОБА_14 пояснила, що участі в складанні акту не приймала. Також пояснила, що в складанні акту приймала участь комісія в складі 2 осіб, а вона сама не могла приймати участі, оскільки її в той час не було, а за колдоговором комісія повинна була не менш 3 осіб. Директор казав по телефону про розслідування випадку, наказу вона не бачила. Їй відомо, що комісія дійсно засідала. Пояснила, що зі слів лиректора Кислівського підзвітного хлібоприймального підприємства ОСОБА_3 їй було відомо, що подія сталася в обідню перерву. Пояснила, що їй відомо зі слів інших осіб, що ОСОБА_3 була надана команда тушити пожежу. Для тушіння пожежі позбігалися люди, попереду біжав ОСОБА_15, позаду- Щербак ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що у 1987 році вона првцювала мотористом на Кислівському хлібоприймальному підприємстві, з ОСОБА_15 зустрічалася, коли змінювалися на роботі. У день події загорівся будинок, який знаходився у 50 метрах від огорожі підприємства, але її в той день не було на роботі, і вона не була очевидцем події. ЇЇ чоловік розповів, що він був на пожежі, а ОСОБА_15 під час обіду був на роботі, допомогав гасити

7

пожежу, тому що могло спалахнути сіно. Пояснила, що не знає про те, чичислилася обідня перерва за мотористами, оскільки режим роботи був з 8.00 утра до 20.00 вечора, потім 2 дні дома, і обідня перерва була у мотористів, тоді, коли вийде. Свідок також пояснила, що на Кислівськомй хлібоприймальному підприємстві взагалі перерва для робочих була з 12 до 13 годин, як їй відомо зі слів чоловіка, у травні 1987 року, під час перерви, почали сходитися робочі, прийшли мотористи, сіли на лавку для паління, наскільки памятає, це було під кінець обіду. ОСОБА_15 також побув годин до 14-15. Пояснила, що їй відомо про те, що під час гасиння пожежі ОСОБА_15 виніс газовий балон з хати, яка горіла, і з ним щось трапилося.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він працював робочим на Кислівському хлібоприймальному підприємстві, коли у 1987 році там загорілося сіно, тому що на сусідньому з підприємством будинку почалася пожежа, і начальник підприємства послав чоловіків, і у тому числі, і ОСОБА_1, гасити пожежу. Коли гасили пожежу, лопнуло скло і порізало руку Федору.Для тушіння пожежі позбігалися люди, у томі числі, ОСОБА_15 і він.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що з 1973 р. по 2001 р. працював директором Купянського хлібоприймального підприємства, якому підзвітне Кислівське хлібоприймальне підприємство. У травні 1987 року трапилася пожежа у громадян, чий будинок стояв впритул з сіносховищем Кислівського підзвітного хлібоприймального підприємства. На тушіння пожежі були кинуті всі сили, всі працівники приймали участь в тушінні цієї пожежі, у тому числі, і ОСОБА_1, будучи мотористом пожежної мотопомпи та охоронцем воєнізованої охорони. В коло обовязків моториста входило охорона підприємства від пожеж, від крадіжок. ОСОБА_7 пояснив, що особисто не був присутнім під час пожежі на підприємстві, а був присутній безпосередній керівник Кислівського підзвітного хлібоприймального підприємства ОСОБА_3, який розповів про подію. ОСОБА_16, як керівник, надав команду, щоб гасили пожежу, і всі присутні працівники кинулися гасити пожежу. Свідок також пояснив, що про подробиці події він дізнався, коли у ОСОБА_1 погіршався стан здоровя. Свідок пояснив, що режим роботи на Кислівському підприємстві був з 8.00 год. до 17.00 годин, перерва була встановлена з 12.00 до 13.00 годин, ОСОБА_1, як і інші два охоронця працювали у режимі- день працюють, два вдома, тобто «ковзаючий графік роботи». Пояснив також, що акт про нещасний випадок повинен бути затверджений головним інженером підприємства, і у ньому повинна стояти підпис потерпілого. Крім того, ОСОБА_7 пояснив, що зі слів ОСОБА_16 пожежу гасили вдень з 12.00 до 14.00, в обідню перерву наприкінці дня прийшла інформація, що ОСОБА_1 отримав незначну травму. Свідок пояснив, що повинен бути складений акт Н-1, наказу на розслідування цього випадку не було, директор або головний інженер Кислівського підзвітного хлібоприймального підприємства проводили розслідування, враховуючи посадові обовязки та інструкцію з охорони праці.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що з 1986 р. до 2001 року працювала на Кислівському хлібоприймальному підприємстві майстром, який був підпорядковані Купянському хлібоприймальному підприємству. Режим роботи був встановлений з 8 до 17.00 год, обідня перерва з 12.00 до 13.00 год., мотористам - з 8.00 до 20.00, але не памятає, чи була встановлена обідня перерва для мотористів. В обовязи моториста, на посаді якого працював ОСОБА_1, входила також і охорона підприємства. 29 травня 1987 року поступив сигнал, що виникла пожежа у будинку, який розташований поряд з Кислівським хлібоприймальним підприємством, і всі чоловіки, що знаходились на роботі, у тому числі, і ОСОБА_15, побігли тушити пожежу, оскільки пожежа скоювала погрозу для приміщень хлібоприймального підприємства, і при тушінні пожежі ОСОБА_1 отримав травму, і його

8

доставили до лікарні. Крім того, свідок пояснила, що Бурлуцький і ОСОБА_18 працювали на тій дільниці, де й ОСОБА_1. Роляснила, що не памятає, чи була комісія з розслідування події, і про акт щодо ОСОБА_1 їй нічого невідомо.. у мотористів був «ковзаючий графік роботи», і обідню перерву вони робили взручний для себе час. Ніякого наказу щодо проведення розслідівання не було, керівник доводив до відома головного інженера, і він проводив розслідування.

У суда немає сумніву в достовірності пояснень свідків.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 29 травня 1987 року на Кислівському хлібоприймальному підприємстві в робочий час при тушінні пожежі, яка була загрозою для майна цього підприємства, за усним наказом директора підприємства ОСОБА_3 , з ОСОБА_1, який працював на посаді моториста з 29.09.1986 р, стався незасний випадок, внаслідок якої він отримав травму, йому булі надана перша допомога в Кислівській медамбулаторії, потім він був направлений до Купянської ЦРЛ, характер пошкодження (мовою оригіналу «резаные комы правого надпредплечья, с повреждением вены». Внаслідок цієї події було проведено розслідування 29.05.1987 р. ОСОБА_18, ОСОБА_12 і ними 30.05.1987 р. складений акт Ф- ВТ-1. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на лікарняному , оскільки за 16 діб у червні 1987 року йому нараховані лікарняні ОСОБА_1 з 01 жовтня 1992 встановлена третья група інвалідности, причина інвалідности «трудове каліцтво, отримане при виконанні громадянського обов'язку гасіння пожежі, інвалідність встановлена безстроково".

Оскільки Кислівське підзвітне хлібоприймальне підприємство ліквідоване, встановлення факту настання нещасного випадку розглянуто у судовому порядку, що відповідає п. 23 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232.

Згідно Закону України «Про охорону праці», право працівника на охорону праці під час роботи на підприємстві: умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці

Згідно «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві» затвердженого ОСОБА_9 Президії ВЦРПС від 13 серпня 1982 року № 11-6, яка діяла на час нещасного випадку, розслідуванню та обліку підлягають нещасні випадки, що сталися на території підприємства, поза територією підприємства при виконанні потерпілим трудових обов'язків, завдання адміністрації підприємства, ківника робіт (бригадира, начальника ділянки і т. інше). Розслідуванню і обліку підлягають нещасні випадки, щосталися як впродовж робочого часу (включаючи встановлені перерви), так і впродовж часу, необхідного для упорядковування знарядь виробництва, а також привиконанні робіт у вихідні і святкові

дні.

Нещасний випадок на виробництві, що викликав втрату у працівника працездатності не менш одного дня,оформляється актом за формою Н- 1.

Адміністрація підприємства, прийшовши до висновку про відсутність зв'язку нещасного випадку з виробництвом, зобов'язана внести це питання на розгляд профспілкового комітету.

9

За згодою профспілкового комітету з висновками адміністрації на акті форми Н-1 (у правому верхньому куті) робиться запис, що нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом. При незгоді профспілкового комітету з виводами адміністрації підприємства зазначений запис не робиться, нещасний випадок читається пов'язаних з виробництвом. При незгоді постарждалого зі змістом акту або кваліфікацією нещасного випадку він має право звернутися у профспілковий комітет підприємства.

Адміністрація підприємства, створює комісію зрозслідування нещасного випадку у складі

начальника цеху або керівника відповідного підрозділу, начальника відділу (інженера) охорони праці і техніки безпеки підприємства (цехи), громадського інспектора по охороніпраці або іншого представника

профспілкового комітету підприємства.

Суд вважає, що належного розслідування нещасного випадку зі ОСОБА_1 у відповідності до вимог вказаного Положення, проведено не було, профсоюзний комітет взагалі не приймав участі у вирішенні питання про наявність звязку нещасного випадку з виробництвом. Не було прийнято до уваги, що ОСОБА_1 після нещасного випадку16 діб перебував на лікарняному.

Згідно ч.2 п.1.5 «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві» затвердженого ОСОБА_9 Президії ВЦРПС від 13 серпня 1982 року № 11-6, яка діяла на час нещасного випадку вбачається, що

Крім того, додатком № 1 до ОСОБА_9 Президії ВЦРПС від 16 листопада 1976 року «Про стан і заходи по зниженню втрат по тимчасовій непрацездатності трудящих в результаті

нещасних випадків в побуті, в дорозі на работу або з роботи» є Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися в побуті, в дорозі на роботу і з роботи, яким встановлений акт Форми БТ розслідування нещасного випадку, що стався в побуті, в дорозі на работу або з роботи», тобто акту форми «ВТ-1» вказаної постановою взагалі не передбачено. Крім того, в акті відсутні відомості про те, що він був доведений до відома ОСОБА_1

Таким чином, суд вважає, що допущені суттєві порушення та помилки при складанні спірного акту «Ф-ВТ-1» від. 30.051987 р., а складання вказаних актів покладається на керівництво підприємства і порушення порядку їх складання у процесі, де роль працівника є пасивною, само по собі не може звузити право на його соціальний захист.

Тому суд вважає, що є підстави вважати, що вказаний акт є недійсним як такий, що складений з порушенням закону.

Згідно ст. ст. 2, 5 ЗУ № 1105-Х1У від 23 вересня 1999 року „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання ,які спричинили втрату працездатності , дія даного Закону поширюється на осіб, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно законодавства СРСР чи законодавства України про відшкодування шкоди, причиненої робітнику внаслідок травмування на виробництві. Основними принципами страхування від нещасного випадку на виробництві є: своєчасне на повне відшкодування шкоди страхувальником (Фондом).

Крім того, в 1987 році було в дії аналогічне законодавство - Правила відшкодування підприємствами, установами , організаціями шкоди, причиненої робітникам та службовцям каліцтвом чи іншим пошкодженням здоров"я, яке повязане з виконанням ними трудових

10

обовязків, затварджених ОСОБА_9 Міністрів СРСР від 3 липня 1984 року № 690 .

Згідно п. 1 Правил підприємство несе відповідальність за шкоду, причинену робітникам та службовцям каліцтвом чи іншим пошкодженням здоров"я, повязаним з виконанням ними трудових обов'язків та які зроблені з вини організації як на території цієї організації , так і за її межами . Згідно даним Правилам нещасний випадок, який трапився з позивачем 29 травня 1987 року, повязаний з виробництвом, і Закон № 1105-Х1У розповсюджується на нього.

Згідно з Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 83, встановлення ступеню стійкої втрати працездатності у відсотках, МСЕК встановлює при наданні акту форми Н-1 про нещасний випадок, або рішення суду пов'язаний з виробництвом та направлення підприємства.

1 квітня 2001 року в Україні введено в дію Закон України № 1105-Х1У від 23.09.1999 року „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності", згідно з яким відшкодування шкоди робітникам, постраждалим на виробництві, проводить Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України. Згідно за статтею. 35 цього Закону для вирішення питання про відшкодування шкоди Фонду надаються акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 та (або) довідка МСЕК про стійку втрату працездатності у відсотках.

Відповідно до п. 23 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232 ), нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого..., розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку).

У разі реорганізації підприємства, на якому стався нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку.

Якщо факт настання нещасного випадку встановлено рішенням суду, розслідування організовує територіальний орган Терріторіальне управління Державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки України у Харківській області (Держгірпромнагляду) за місцем настання нещасного випадку та утворює комісію у складі не менш як чотири особи.

До складу комісії входять представник територіального органу Держгірпромнагляду (голова комісії) за місцем настання нещасного випадку та представники Фонду і місцевої держадміністрації за місцем настання нещасного випадку та первинної організації профспілки, членом якої є потерпілий, або представник територіального профоб'єднання за місцем настання нещасного випадку, якщо потерпілий не є членом профспілки.

Згідно із п. 33 Порядку № 1232, контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції.

Крім того, в п. 23 Порядку № 1232 вказано, що встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку лише у разі ліквідації підприємства.

Таким чином, оскільки відповідно до «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженому постановою

11

КМУ від 30 листопада 2011 p. N 1232 - акт про нещасний випадок складається на підставі висновків комісії з розслідування, тобто обов'язковою є процедура розслідування

Також, постановою КМ України від 11.02.2015 № 100 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці шляхом реорганізації (злиття) територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці. Установлено, що територіальні органи, які утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються; територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань праці.

Розпорядженням № 1021-р від 30 вересня 2015 р. Кабінет міністрів України ліквідував Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України (Держгірпромнагляд) і передав його повноваження Державній службі України з питань праці (Держпраці). Погодитися з пропозицією Мінсоцполітики щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань праці постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96 Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці) функцій і повноважень Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, які припиняються.

Згідно підпункту 9 п..4 Положення про Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України, затвеженного Указом Президента України 6 квітня 2011 року N 408/2011 ( ОСОБА_4 змінами, внесеними згідно з Указом Президента N 685/2012 (685/2012) від 06.12.2012 р.) 9) здійснює контроль за своєчасністю та об'єктивністю розслідування нещасних випадків на виробництві, їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів з усунення причин нещасних випадків; п.12) здійснює державний нагляд за діяльністю Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань; 48) розглядає у визначеному порядку звернення громадян з питань, що належать до її компетенції, та вживає у межах своїх повноважень заходів щодо вирішення порушених у зверненнях питань.

Як витікає з пояснень свідків, на Кислівському хлібоприймальному підприємстві для мотористів не було встановлено фіксований час для відпочинку та харчування, а для всіх працівників був встановлениа обідня перерва з 12.00 до 13.00 при режимі роботи з 8.00 до 17.00, тому у суда є сумніви з приводу того, що під час розслідування було встановлено, що травма отримана позивачем 29.05.1987 р., у обідню перерву, і була невиробничого характеру.

Однак, цей фактор потребує відповідного розслідування, що є компетенцією відповідних органів, встановлених законом, а саме, розслідування організовує територіальний орган управління Державної служби з питань праці у Харківській області за місцем настання нещасного випадку та утворює комісію у складі не менш як чотири особи.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про достовірність і правдивість наведених заявником фактів та досліджених доказів і показаннях свідків, вимоги позивача ґрунтуються на положеннях п. 3 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, у відповідності до якого в

12

судовому порядку може бути встановлений факт каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії, інших виплат, а тому заява підлягає задоволенню.

При таких обставинах суд вважає, що вимоги позивача, які підлягають розгляду в судовому порядку відповідно вимогам п.3) ч. 1 ст. 256 ЦПК України і Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232 стосовно встановлення факту настання нещасного випадку та каліцтва підлягають задоволенню, як обгрунтовані.

Судж також важає, що позовні вимоги щодо визнання недійсним акту від 30.05.1987 р. підлягають задоволенню, оскільки його недійсність є наслідком встановлення каліцтва та настання нещасного випадку.

Разом з цим, суд вважає, що суд не може зобов'язати відповідача скласти акт форми Н-1, оскільки вийде за межі своїх повноважень, тому що акт вказаної форми може бути складений після розслідування нещасного випадку і при наявності підстав для його складання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 259 ЦПК України , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт настання нещасного випадку з ОСОБА_1 та факт каліцтва ОСОБА_1 на Кислівському підзвітному хлібоприймальному підприємстві Купянського хлібоприймального підприємства 29 травня 1987 року.

Визнати недійсним «Акт расследования несчастного случая, произошедшего в быту, в пути на работу или с работы» Форми «ВТ-1» від 30.05.1987 р.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

На рішення може бути подана апеляціна скарга до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 4 липня 2016 року.

Головуючий О.О. Волчек