АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1538/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання квартири особистою приватною власністю, зобовязання відповідача не чинити перешкод в користуванні спірною квартирою, припинення права користування квартирою, виселення відповідача разом із членом сімї, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання квартири особистою приватною власністю, зобовязання відповідача не чинити перешкод в користуванні спірною квартирою, припинення права користування квартирою, виселення відповідача разом із членом сімї, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.10.2004 року згідно договору купівлі-продажу була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1. Сплачені кошти були отримані продавцями в повному обсязі, серед яких була і відповідач ОСОБА_6

По теперішній час квартира належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.10.2004 року, виданого КП «ЧООБТІ».

23 жовтня 2004 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб.

Подружжя разом проживали у вказаній квартирі до 2008 року. В 2008 році у зв'язку з неможливістю проживання з відповідачкою, на ґрунті неприязних відносин ОСОБА_7 переїхав на іншу квартиру. 26.08.2008 року шлюб між ними було розірвано. Позивач стверджує, що на даний час квартиру безпідставно займає ОСОБА_6 та просив суд зобовязати ОСОБА_6 не чинити перешкоди в користуванні належної позивачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 та виселити відповідачку з усіма членами її сімї із вказаної квартири без надання їм іншого жилого приміщення.

19.12.2013 року ОСОБА_6 подала до суду зустрічну позовну заяву та просила суд встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в період з 2000 р. по 23.10.2004 р. Визнати квартиру в АДРЕСА_1 спільною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як таку, що придбана за спільні кошти чоловіка та жінки, що проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину вище вказаної квартири.

05.03.2014 року ОСОБА_7 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та просив суд визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 його особистою приватною власністю. Зобовязати ОСОБА_6 не чинити перешкоди в користуванні належної позивачу квартири. Припинити право користування ОСОБА_6, ОСОБА_8 квартирою. Виселити ОСОБА_6, ОСОБА_8 із квартири в АДРЕСА_2 без надання їм іншого жилого приміщення.

26.01.2015 р. ОСОБА_7 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив суд визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_2 його особистою приватною власністю. Зобовязати ОСОБА_6 не чинити перешкоди в користуванні належної позивачу квартири та передати йому ключі від квартири. Припинити право користування ОСОБА_6, ОСОБА_8 квартирою. Виселити ОСОБА_6, ОСОБА_8 із квартири в АДРЕСА_2 без надання їм іншого жилого приміщення.

20.05.2015 року ОСОБА_6 змінила підстави позовних вимог та просила суд квартиру АДРЕСА_3 визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Визнати за ОСОБА_6 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3. Позовну вимогу про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу просила залишити без розгляду.

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 липня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено в повному обсязі.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_7 квартиру в АДРЕСА_2, загальною площею 80,6м.кв., житловою площею 50,4 м.кв. Зобовязано ОСОБА_6 не чинити перешкоди в користуванні належної ОСОБА_7 на праві особистої приватної власності квартирою та передати йому ключі від неї. Припинено право користування ОСОБА_6, ОСОБА_8 квартирою №29 по вул. Горького, 88 та виселено ОСОБА_6, ОСОБА_8 Вирішено питання судового витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, та просила скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 липня 2015 року в частині задоволення позовних вимог щодо припинення права користування та виселення ОСОБА_6 та члена її сімї ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_4 , а провадження в цій частині - закрити.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 липня 2015 року задоволено частково.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 липня 2015 року змінено, шляхом скасування його в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про припинення права користування ОСОБА_6 і ОСОБА_8 квартирою №29 по вул. Горького 88 в м. Черкаси та виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з даної квартири.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про припинення права користування ОСОБА_9 і ОСОБА_8 квартирою №29 по вул. Горького 88 в м. Черкаси та виселення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_5, - закрито.

В іншій частині рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 31 липня 2015 року залишено без змін.

Вказана ухвала була предметом розгляду в касаційній інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 листопада 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 08.10.2004 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_7 придбав у ОСОБА_6 та членів її сім'ї ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_6 за ціною 106000 грн., що становить 20000 доларів США. З цієї суми - 5300 (п'ять тисяч триста) гривень, що становить 1000 доларів США, Продавці одержали від Покупця під час оформлення договору, а решту суми, що становить 19000 доларів США, Покупець зобов'язувався сплатити Продавцям протягом чотирьох банківських днів після одержання кредиту в Черкаській філії АКІБ «Укрсиббанк».

В п.2.2. цього ж договору зазначено що розрахунок має бути здійснено з одночасним підтвердженням цього факту письмовою заявою Продавців, яка є невід'ємною частиною цього договору, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. За згодою сторін розрахунок може провадитися і раніше зазначеного в договорі строку.

За умовами договору купівлі-продажу продавці повинні були звільнити квартиру протягом місяця після підписання договору купівлі-продажу. Дана умова була виконана продавцями.

09.10.2014 року Позивач зареєстрував право власності на квартиру у визначеному законом порядку, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.10.2004 року, видане Комунальним підприємством «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації».

19.10.2004 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 528 на суму 14000 дол. США для придбання квартири та Договір іпотеки № 19/2-10. Предметом договору іпотеки була квартира АДРЕСА_6.

Кошти в обсязі 100 700 грн. (сто тисяч сімсот грн.) (19000 дол. США) були отримані Продавцями, зокрема й Відповідачкою, 19 жовтня 2004 року в повному обсязі, про що свідчить її підпис на Договорі купівлі-продажу квартири та підпис на заяві про одержання коштів та відсутності матеріальних претензій засвідчених нотаріусом ОСОБА_13 реєстраційний № 7801, 7802, 7803, 7804.

23 жовтня 2004 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, а 26 серпня 2008 року розірвано.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_7, суд виходив із того, що право власності на спірну квартиру та зобовязання за кредитним договором виникли у позивача до реєстрації шлюбу із ОСОБА_6, тому не породжують будь-яких прав та обовязків для останньої, у тому числі і щодо погашення кредиту та як наслідок цього отримання частки у майні. Також суд дійшов висновку про припинення права користування відповідача спірною квартирою та виселення її разом з донькою, оскільки вона набула право користування спірною квартирою як її попередній співвласник, а враховуючи те, що вона не є членом сім'ї нового власника квартири- Атамася В.В., законні підстави на проживання у ній відсутні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 зводяться до закриття провадження у справі в частині позовних вимог про припинення права користування та виселення її та члена її сім'ї ОСОБА_8 зі спірної квартири.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року вбачається, що суд касаційної інстанції не погодився із висновками судів попередніх інстанцій, викладеними у рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2014 року та ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 3 вересня 2014 року, щодо відмови в задоволенні позовних вимог про припинення права користування ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_8 спірною квартирою та їх виселення , а також позову ОСОБА_6 в частині визнання права власності на спірну квартиру.

У мотивувальній та резолютивній частинах вказаної ухвали зазначено про скасування судових рішень у частині вирішення позову ОСОБА_7, тобто в цілому, без зазначення певної частини вимог.

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року виправлено описку в резолютивній частині ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року. Зазначено, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 3 вересня 2014 року скасовано в частині вирішення позову ОСОБА_7 про визнання спірної квартири його особистою приватною власністю та зобовязання ОСОБА_6 не чинити перешкоди у користуванні квартирою № 29 по вул. Горького 88 у м. Черкаси; припинення права користування ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_8 вказаною квартирою та їх виселення із неї та позову ОСОБА_6 в частині визнання права власності на спірну квартиру.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі у звязку з наявністю судових рішень, що набрали законної сили і якими вирішено питання між тими самими сторонами про той самий предмет.

Згідно із ч.ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

У звязку з вищевикладеним, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, про те, що судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Підстав для скасування рішення суду та закриття провадження в оскаржуваній частині за наведеними доводами скаржника, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, тому колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 липня 2015 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :