Провадження № 2/161/4003/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 листопада 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Стецюка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Позов мотивує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 В даній квартирі також зареєстровані відповідач та сини - ОСОБА_4, ОСОБА_5 З 2002 року за зареєстрованим місцем проживання відповідач фактично не проживає, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає. Вважає, що дана обставина не дозволяє їй розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд, чим порушує право власності.

А тому, просила позбавити ОСОБА_3 права користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74-75 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності відповідач не подала.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2014 (а.с. 8) та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.03.2015 (а.с. 15,16) ОСОБА_2 в цілому належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1 (а.с. 8).

З представлених суду матеріалів вбачається, що право власності за позивачем зареєстроване в установленому законодавством порядку (а.с. 11,12).

З копії довідки №654 від 15.07.2016 виданої ЖКП №2 вбачається, що по АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Дана обставина стверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області (а.с. 28).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

З представленого суду висновку №7202 Луцького МВ УМВС України у Волинської області, вбачається, що ОСОБА_3, зареєстрована, але не проживає з 2002 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованою у будинку позивача, порушує її права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Згідно ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач змінивши своє місце проживання не знялася з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання та не зареєструвалася за місцем нового проживання.

Таким чином, виходячи з вимог закону, суд вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Крім того, задовольняючи позов про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 217 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття осіб з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 213, 214, 215, 217,218. 226 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391, 383, 405, 406, ст. 156 ЖК України, ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій