У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення частини вартості спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просив стягнути Ѕ частини вартості спільного сумісного майна подружжя.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 28 квітня 1990 року по 28 січня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі сторонами придбано трактор МТЗ-82. Зазначає, що ОСОБА_3 без відома позивача продала спірний трактор 14 січня 2015 року, а коштами від продажу розпорядилася на власний розсуд. Вважає, що такими діями відповідач порушив його право на частку у спільному сумісному майні подружжя.

З огляду на викладені обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 Ѕ частини вартості спільного сумісного майна подружжя, яке складалося з трактора марки МТЗ-82, що становить суму в розмірі 69 954 грн 53 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Скасовано заходи забезпечення позову, які застосовані ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 5 червня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 лютого 2016 року рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заявник подав касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого чинним законодавством, проте звернувся із заявою про поновлення цього строку з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України у разі пропущення встановленого законом строку на касаційне оскарження з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин, він підлягає поновленню.

Проте, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення й доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням норм ст. ст. 61, 63, 65 СК України, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

У п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз'яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Установлено, що ОСОБА_3 довела, що кошти, отримані від продажу спільного трактора МТЗ-82, 1985 року випуску, було використано в інтересах сім'ї, а саме: на утримання синів сторін - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Також спірне майно продано 14 січня 2015 року - у період зареєстрованого шлюбу.

Таким чином, оскільки спірне було продано в період шлюбу та ОСОБА_3 витратила кошти від його продажу в інтересах сім'ї, а саме: на утримання синів подружжя, тому апеляційним судом правильно відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення частини вартості спільного сумісного майна подружжя.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 лютого 2016 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення частини вартості спільного сумісного майна подружжя, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В.Закропивний