Cправа № 324/5/15-ц
Провадження № 2-др/324/3/16
У Х В А Л А

08.11.2016 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Клименко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В провадженні Пологівського районного суду Запорізької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16.07.2015 року у даній справі позов ОСОБА_1 був задоволений, відшкодовано за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку Державного бюджету на користь ОСОБА_1 19200грн. моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області від 23.12.2015 року рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 16.07.2015 року у даній справі було залишене без змін.

27.10.2016 року до Пологівського районного суду Запорізької області надійшла заява позивача ОСОБА_1, в якій він просить ухвалити додаткове рішення, яким відшкодувати йому понесені судові витрати, повязаних з явкою в судові засідання по даній справі до Токмацького районного суду Запорізької області, переїздом до іншого населеного пункту для явки в судові засідання по даній справі до Пологівського районного суду Запорізької області, компенсації за відрив від звичайних занять та добових відповідно до вимог ст. ст. 85, 88 ЦПК України.

В судовому засіданні прокурор Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_4 заперечила проти заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі, посилаючись на те, що позивач не довів понесенні ним судові витрати та не заявляв про відшкодування йому судових витрат під час судового розгляду даної справи, тому просила в задоволенні заяви позивача відмовити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак безпосередньо в заяві про ухвалення додаткового рішення виклав клопотання про розгляд справи без його участі.

В судове засідання представник відповідача Державної казначейської служби України та відповідач ОСОБА_2 не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать поштові повідомлення про вручення повісток про виклик в дане судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши прокурора приходить до висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що в провадженні Пологівського районного суду Запорізької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, судовий розгляд якої здійснювався під головуванням судді Пологівського районного суду Запорізької області Лінник Г.О.

На теперішній час у звязку із припиненням повноважень головуючого у справі судді Лінник Г.О. в результаті автоматичного розподілу головуючим у справі за заявою позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення було визначено суддю Іванченка М.В.

З матеріалів справи вбачається, що при ухваленні 16.07.2015 року рішення Пологівським районним судом Запорізької області у даній справі не було вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.1 ст.85 ЦПК України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Згідно ч.2 ст.85 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п.41 постанови Пленуму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_1 був присутнім в судових засіданнях по даній справі в Пологівському районному суді Запорізької області двічі: 22.06.2015 року та 16.07.2015 року (а.с.45, 46, 70-72).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 не заявляв про відшкодування йому судових витрат, повязаних з явкою до суду, ніяких розрахунків та доказів на підтвердження понесених судових витрат суду не надавав.

Зазначені обставини підтвердила в судовому засіданні і прокурор Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_4, яка приймала участь під час розгляду даної справи.

З огляду на вказані обставини, додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 має бути відмовлено.

Крім цього, слід зазначити, що вимоги позивача ОСОБА_1 щодо відшкодування йому судових витрат, повязаних з явкою в судові засідання по даній справі до Токмацького районного суду Запорізької області, відповідно до вимог ст. ст. 85, 88 ЦПК України, не ґрунтуються на законі. За змістом ст.85 ЦПК України витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду, повязані з переїздом до іншого населеного пункту. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 мешкає в м.Токмак Запорізької області, в цьому ж місті розташований і Токмацький районний суд Запорізької області, тому явка позивача ОСОБА_1 в судові засідання до Токмацького районного суду Запорізької області не була повязана з переїздом до іншого населеного пункту.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 209, 210, 220 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: