АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретаря Іванюк Д.П.

за участю: представників позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» (далі - ТОВ «Естейт Селлінг») про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Вказував на те, що 26 січня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ТОВ «Естейт Селлінг» договір купівлі-продажу предмета іпотеки, відповідно до якого було реалізовано іпотечне майно, а саме квартири АДРЕСА_1, яка належала йому на праві власності.

Вважав, що договір купівлі-продажу вказаної квартири вчинено з порушенням норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Посилаючись на ці обставини, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 26 січня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг».

22ц- 907/16 головуючий у І-й інстанції Стоцька Л.О.

категорія:19/20 суддя-доповідач: ОСОБА_6

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3, відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року підлягає застосуванню до правовідносин сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі- продажу квартири № 33, що знаходиться у будинку № 53 по вулиці Авангардній у м. Чернівці, укладений 26.01.2016 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг», вчинено відповідно до вимог діючого законодавства, його зміст відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину, та спрямований на реальне настання правових наслідків, що відсутні передбачені ст.ст. 203, 215 ЦК України підстави для визнання вказаного правочину недійсним.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неповного з'ясування обставин справи, в порушення норм матеріального права, що згідно з пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позов слід задовольнити.

У справі встановлено, що 16.05.2007 між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №CVSNGK00000044, у відповідності до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 31280 доларів США на придбання житла (а.с.6-8).

У якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки квартири, згідно якого іпотекодавець надав в іпотеку квартиру №33, загальною площею 36,10 кв.м., в тому числі житловою площею 18,70 кв.м., що розташована в м. Чернівці по вул. Авангардній, 53 (а.с.9-11).

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.11.2013 позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVSNGK00000044 від 16.05.2007 в розмірі 40157,88 доларів звернуто стягнення на квартиру, загальною площею 36,10 кв. м., яка розташована в м. Чернівці по вул. Авангардній, 53/33 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем та з можливістю здійснення всіх, передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки (а.с.46-48).

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 22.01.2014 зазначене рішення суду першої інстанції було частково змінено та доповнено складовими частинами наявної заборгованості по кредитному договору, а також визначено початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації в сумі 176750 гривень (а.с.49-51).

На підставі вказаних судових рішень 26.01.2016 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» було укладено договір купівлі-продажу, у відповідності до якого ПАТ КБ «Приватбанк» передав у власність покупцю ТОВ «Естейт Селлінг» однокімнатну квартиру під № 33 у будинку № 53 по вул. Авангардній в м. Чернівці, а покупець прийняв у власність нерухоме майно та зобовязався сплатити продавцю кошти у сумі 340200 гривень (а.с.4-5).

Позивач у якості підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним у позовній заяві зазначає про те, що продаж квартири було вчинено без проведеної експертної оцінки її вартості та повідомлення іпотекодавця про намір укласти договір купівлі-продажу; зазначений договір суперечить вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII (далі Закон № 1304-VII), набув чинності 7 червня 2014 року.

За приписами пункту 1 вказаного закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, установлений Законом № 1304-VII мораторій тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки.

З огляду на викладене рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону № 1304-VІІ.

Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України № 6-44 цс15 від 25 березня 2015 року, № 6-1102 цс15 від 23 вересня 2015 року.

Судом встановлено, що квартира № 33, загальною площею 36,10 кв.м., в тому числі житловою площею 18,70 кв.м., що розташована в м. Чернівці по вул. Авангардній, 53, загальна площа якої не перевищує 140 кв.м., використовується позивачем як місце постійного проживання, інше нерухоме житлове майно у позивача у власності не знаходиться і він не є субєктом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (а.с.86,87).

Отже, оспорюваний договір купівлі-продажу слід вважати таким, що суперечить Закону № 1304-VІІ від 3 червня 2014 року, оскільки він укладений ПАТ КБ «ПриватБанк»та ТОВ «Естейт Селлінг» під час дії цього Закону, яким тимчасово заборонено відчужувати без згоди власника нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки і виступає як забезпечення зобовязань за споживчим кредитом, наданим громадянину України в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину е недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

З огляду на викладене помилковим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та обгрунтованими є доводи апелянта про неправильне застосування судом норм Закону № 1304-VІІ від 3 червня 2014 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права, зробив висновки, що не відповідають обставинам справи, що, відповідно до п.3 і 4 част.1 ст.309 ЦПК України, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У зв'язку із скасуванням рішення суду першої інстанції та ухваленням нового рішення, відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь ОСОБА_3 слід стягнути по 579 гривень 21 коп. з кожного - витрат зі сплати судового збору (з розрахунку: 551,21 грн. (судовий збір, сплачений за подання позовної заяви)+607,21 грн. (судовий збір, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги)=1158, 42 грн. : 2 = 579,21 грн.

Керуючись ст.ст. 307,309, 313 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнитии.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 травня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу іпотечного майна - квартири № 33, що знаходиться у будинку № 53 по вулиці Авнгардній у м. Чернівці, укладений 26 січня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг», недійсним.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» на користь ОСОБА_3 по 579 (пятсот сімдесят девять) гривень 21 коп. з кожного - витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: