14 липня 2016 року м. Мукачево Справа №303/3663/16-ц
номер рядка с.з. 47
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі: головуючого судді Кость В.В.
при секретарі Немеш Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу
до відповідача ОСОБА_2
третя особа, без самостійних вимог на предмет спору:
орган опіки та піклування при Мукачівському міськвиконкомі
про визначення місця проживання дітей,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - діти), з позивачем.
Позовні вимоги обґрунтовуються наявністю у позивача всіх правових підстав для визначення місця проживання дітей разом з ним, оскільки вони знаходяться на його повному утриманні і вихованні. Відповідач, яка є матірю дітей, залишила їх відразу після розірвання шлюбу та з того часу не піклується на не навідує їх, а також подала нотаріально завірену заяву про згоду на залишення малолітніх дітей саме з ним.
В судове засідання позивач не зявився, натомість подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити.
Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.
Уповноважений представник третьої особи у судове засідання також не зявилася, оскільки заявила клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 28).
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне.
Судом встановлено, що батьками дітей є сторони по справі, про що свідчать копії свідоцтв про їх народження серії1-ФМ №020790 та серії 1-ФМ №020791 від 11.01.2006 року (а.с. 8, 9).
На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2016 року (заочне), яке набрало законної сили 18.04.2016 року, сторонами по справі розірвано (а.с. 10).
Також за вищевказаним судовим рішенням дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено на вихованні при матері ОСОБА_2
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 13.05.2016 року, заочне рішення суду від 05.04.2016 року в частині залишення дітей на вихованні при матері ОСОБА_2 скасовано та позовну заяву в цій частині залишено без розгляду, про що свідчить ухвала суду від 17.05.2016 року, яка набрала законної сили 24.05.2016 (а.с. 11, 12).
В свою чергу, відповідач надала свою згоду на проживання дітей: разом з їх батьком, про що свідчить посвідчена приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 заява, яка зареєстрована в реєстрі під №374 (а.с. 14).
Згідно з даними свідоцтва про право власності від 05 травня 2009 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2009 року №22642223 (а.с. 17, 18), позивач є власником будинку №32, який знаходиться по вул. Потушняка в м. Мукачево Закарпатської області.
Відповідно до довідки, виданої 14.03.2016 року Мукачівським міжрайонним МСЕК Закарпатського обласного управління охорони обласного центру Медико-соціальної експертизи серії АВ №0583276, позивач є інвалідом другої групи (безтерміново).
Приймаючи вищевказані фактичні обставини по справі суд також виходить з наступного.
З урахуванням вищевказаних фактичних обставин справи суд приймає також до уваги наступне.
За статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно з статтею 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Статтею 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
При цьому місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (стаття 29 Цивільного кодексу України).
У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За статтею 11 Закону України «про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обовязками батьків є піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.
За вимогами статті 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.
Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з статтею 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Також, при вирішенні переданого на розгляд суду позову, також слід врахувати те, що в Декларації прав дитини, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, одними з принципових положень визначено те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості;

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, в ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

В свою чергу, в Конвенцією про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20 вересня 2006 року (частина перша та друга ст. 4, п. «с» ст.7) передбачено, що дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Орган опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому у своєму висновку від 11.07.2016 №1039/01-14 (а.с. 29) вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з їх батьком за адресою м. Мукачево, вул. Потушняка, 32.

Як встановлено судом, діти сторін проживають із батьком, який повністю їх утримує та виховує, матір дітей ухиляється від виконання своїх материнських обовязків, не піклується про дітей, не відвідує їх, а також не заперечує відносно проживання дітей саме з батьком, про що свідчить нотаріально посвідчена її заява (а.с. 14), тому є всі підстави для визначення місця проживання дітей з батьком, оскільки це буде відповідає їх інтересам.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 41, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 11, 14, 57-60, 212-215, 223, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

2. Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з їх батьком - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою м. Мукачево, провулок Потушняка, 32.

3. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Кость