Номер провадження: 22-ц/785/1054/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Сичавська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, про встановлення факту нікчемності заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, ОСОБА_3 про визнання заповіту дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

встановила:

01.02.2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту нікчемності заповіту ОСОБА_5, посвідченого 01.07.2010 року секретарем Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на майно, що залишилося після померлого 02.07.2010 року ОСОБА_5, а саме: на присадибну земельну ділянку, розташовану по вул. Цвєтаєва, 17 в с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області; будівельні матеріали, з яких збудований одноповерховий житловий будинок загальною площею 100,3 кв.м. та господарські споруди за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Сичавка, вул. Цвєтаєва, 17; на 1/2 частку спільного майна подружжя, що складається з меблів та побутової техніки, що знаходяться в будинку № 17 по вул. Цвєтаєва в с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області (т. 1 а. с. 3-8).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що заповіт на імя ОСОБА_2 посадовою особою сільської ради складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, оскільки ОСОБА_5 ніколи наміру не мав заповідати належне йому майно своєму братові, з яким в нього були дуже погані стосунки, або його дочці. За станом здоровя в день посвідчення секретарем виконкому сільської ради ОСОБА_6 заповіту ОСОБА_5 взагалі не міг рухатися та був непритомний, тому заповіт замість чоловіка в їх будинку підписав його брат ОСОБА_4 в її присутності, в присутності свої дружини ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_2, шляхом утримання руки ОСОБА_5 у своїй руці. За таких обставин вважає, що спадкування після смерті її чоловіка повинно здійснюватися за законом. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги померлого чоловіка являється вона, тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_5

07.02.2011 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, ОСОБА_4 про визнання заповіту, складеного ОСОБА_5 01.07.2010 року дійсним та визнання за нею права власності на будинок, загальною площею 100,3 кв.м. та присадибну земельну ділянку загальною площею 13,95 соток, що розташовані по вул. Цветаєва, 17 в с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області, посилаючись на те, що заповіт відповідає справжній волі її дяді, а недотримання секретарем сільської ради вимог щодо порядку посвідчення заповітів та посилання в ньому на норми ЦК УРСР 1963 року, що потягло за собою його нікчемність, є обставиною, яка не залежала від волі спадкодавця. З урахуванням того, що в позасудовому порядку вона не може оформити свої законні права на спадкове майно, на яке також претендує дружина померлого ОСОБА_4, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити.

Ухвалою суду від 08.04.2011 року обидва позову обєднані в одне провадження.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено, що заповіт, який посвідчено від імені ОСОБА_5 секретарем Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області ОСОБА_6 01.07.2010 року за реєстровим № 11 є нікчемним. Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 02.07.2010 року, право власності на земельну ділянку площею 0,1315 га, за цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, розташовану по вул. Цвєтаєва, 17 в с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області та на 1/2 частку спільного майна подружжя, що складається з меблів та побутової техніки та знаходиться в житловому будинку № 17 по вул. Цвєтаєва в с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області. В решті вимог відмовлено. ОСОБА_2 в задоволені позову - відмовлено (т. 2 а. с. 138-140).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі, а позов ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а. с. 143-148).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 01.06.2007 року по день смерті ОСОБА_5 02.07.2010 року, проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить на праві власності ОСОБА_5 (нині померлому), згідно запису в погосподарської книги Сичавської сільської ради № 2, сторінка 20, особовий рахунок № 42, 1982 року забудови. На підставі рішення Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 21.12.2007 року № 150-У ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 723549, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01 від 14.12.2009 року, згідно якого ОСОБА_5 одержав у власність для індивідуального житлового будівництва земельну ділянку площею 0,1315 га, розташовану по вул. Цвєтаєва, 17 в с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області (т. 1 а. с. 12,65-66, 146).

02.07.2010 року ОСОБА_5 помер, про що виконкомом Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в Книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис за № 23 від 02.07.2010 року (т. 1 а. с. 13).

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та на присадибну земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Сичавка, вул. Цвєтаєва, 17.

01.07.2010 року від імені ОСОБА_5 складено заповіт на імя ОСОБА_2, якій переходить після смерті спадкодавця житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с. Сичавка по вул. Цвєтаєва, 17, Комінтернівського району Одеської області, та присадибна земельна ділянка. Підпис ОСОБА_5 посвідчено секретарем виконкому Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 11 (т. 1 а. с. 143).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оспорюваний заповіт складений з порушенням вимог закону, а саме складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, він є нікчемним, і визнання його недійсним законом не вимагається.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Однак за змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про встановлення факту нікчемності заповіту, виданого ОСОБА_5 01.07.2010 року, посилаючись на порушення форми при його складання та посвідчення, а також відсутності волевиявлення ОСОБА_5 на його посвідчення.

Так, відповідно до частин 1-3 статті 1247 ЦК України, пункту 33 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25.08.1994 року, в редакції на час посвідчення, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за довіреністю заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними в пункті 13 цієї Інструкції.

Якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин не може власноручно підписати заповіт, довіреність, заяву чи інший документ, за його довіреністю і в його присутності та в присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальні дії, заповіт, довіреність, заяву чи інший документ може підписати інший громадянин. Про причини, з яких громадянин, заінтересований у вчиненні нотаріальної дії, не міг підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Заповіт чи довіреність не може підписувати особа, на користь якої їх посвідчено (частина 4 статті 207 ЦК України, пункт 13 Інструкції).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Отже, зясування обставин, які стосуються наявності у заповідача волевиявлення для складання заповіту може мати місце для вирішення питання про визнання заповіту недійсним, проте таких позовних вимог ОСОБА_4 не заявляла. Нікчемність заповіту є предметом спору сторін по цій справі, тому така вимога ОСОБА_4 і підлягає вирішенню судом.

Що стосується нікчемності складеного ОСОБА_5 01.07.2010 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України. Зокрема, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; має бути особисто підписаний заповідачем, а якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу; заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251, 1252 цього Кодексу.

Помилковим є висновок суду про те, що заповіт від 01.07.2010 року від імені ОСОБА_5 посвідчено особою, яка не мала на це право.

Статтею 1251 ЦК України встановлено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

На час складання оспорюваного заповіту 01.07.2010 року діяла Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25.08.1994 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.10.1994 року за № 256/466, в редакції зі змінами, станом на 28.12.2006 року (далі за текстом Інструкція).

Секретарем Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області була обрана ОСОБА_6

Функціональні обовязки секретаря Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (п. 10), передбачають вчинення нотаріальних дій за дорученням сільського голови (т. 2 а. с. 113).

В листі за № 23/ср-11-103/172 від 02.06.2015 року голова Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області підтвердив, що ОСОБА_6 була уповноважена на вчинення нотаріальних дій на території с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області, тому числі щодо посвідчення заповітів (т. 2 а. с. 112).

Тому, посилання на відсутність повноважень у ОСОБА_6 на вчинення нотаріальних дій на території Сичавської сільської ради не кореспондуються з матеріалами справи, у звязку з чим їх необхідно виключити з мотивувальної частини рішення.

В додатку N 6 до Інструкції від 3 березня 2004 року N 20/5 міститься зразок посвідчувального напису на заповіті, в якому передбачені вимоги щодо необхідності зазначення про підписання заповіту громадянином у присутності відповідної посадової особи, що вчиняє нотаріальну дію, встановлення особи заповідача та перевірки його дієздатності.

З особистих пояснень ОСОБА_6 вбачається, що вона не встановлювала особу заповідача та не перевіряла його дієздатність, що не кореспондується з приписами п. 10 Інструкції.

Пункт 8 Інструкції передбачає, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням виконавчого комітету, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини цього. Проте, ні посвідчувальний напис, ні реєстр нотаріальних дій не містять такої інформації.

В порушені п. 4 Інструкції, посадовою особою Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, при вчиненні нотаріальної дії, посвідчення заповіту ОСОБА_5, не була додержана таємниця нотаріальних дій. Так, 01.07.2010 року, під час посвідчення заповіту ОСОБА_5 в кімнаті, де він лежав, в будинку № 17 по вул. Цвєтаєва в селі Сичавка Комінтернівського району Одеської області були присутні крім ОСОБА_6 ОСОБА_4 (брат померлого), ОСОБА_7 (дружина брата), ОСОБА_2 (племінниця), ОСОБА_3 (дружина померлого). Вказані обставини сторони по справі визнають і не оспорюють.

За правилами ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

За правилами п. 33 Інструкції, посадова особа виконавчого комітету посвідчує заповіти дієздатних громадян і особисто подані ними посадовій особі виконавчого комітету. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб не допускається.

ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснювала, що за усним розпорядженням сільського голови ОСОБА_8, до якого звернувся ОСОБА_4 щодо складання заповіту, їй було надано доручення проїхати з останнім до будинку його брата ОСОБА_5, проживаючого на ІНФОРМАЦІЯ_2, для складання заповіту на імя племінниці заповідача. Після того, як ОСОБА_4 приніс їй паспорти ОСОБА_5 і ОСОБА_2 нею, зі слів ОСОБА_4 (брата померлого), було складено текст заповіту, який вона розпечатала і з цим текстом та печаткою проїхала з ОСОБА_4 до будинку ОСОБА_5 По приїзду до ОСОБА_5 вона його побачила хворим і лежачим в постелі. Разом з ним в кімнаті знаходилися його дружина - ОСОБА_3, дружина і дочка його брата ОСОБА_7 і ОСОБА_2 На її питання щодо складання заповіту на племінницю, ОСОБА_5 махнув головою, що вона зрозуміла як відповідь «так». ОСОБА_3 також не заперечувала щодо складання заповіту на племінницю чоловіка. Після цього, вона дала підписати підготовлений нею в сільській раді текст заповіту ОСОБА_5 Його в ліжку за плечі підняв та підтримував брат ОСОБА_4 та підтримував руку, коли тої ставив підпис. Після цього нею на заповіті була проставлена печатка сільської ради і один екземпляр заповіту вона забрала в сільську раду, а другий екземпляр віддала ОСОБА_4. Ні особу, ні дієздатність заповідача, вона не встановлювала, правові наслідки складання заповіту, право на обовязкову частку у спадщині не розяснювала. Вона розуміє, що посвідчення заповіту від 01.02.2010 року відбулося без дотримання вимог Інструкції, пояснювала, що якщо б дружина ОСОБА_5 заперечувала проти посвідчення заповіту, вона б його не посвідчувала, а складений заповіт порвала.

Отже, секретар Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області отримала інформацію про те, що заповідач ОСОБА_5 хоче скласти заповіт не особисто від заповідача, а від його брата ОСОБА_4, і саме ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про зміст заповіту, і визначив особу якої заповідач нібито бажає заповісти своє майно. Особисто ОСОБА_5 не висловлював свого бажання скласти заповіт, особисто не звертався до Сичавської сільської ради, не узгоджував його текст.

Відповідно виписки із історії хвороби ОСОБА_5 в медичному центрі «Медікап» № 4053 станом на 2006 рік у ОСОБА_5 був лівосторонній геміпарез (т. 2 а. с. 114-119). Відповідно довідки з Комінтернівської центральної районної лікарні № 903 від 03.09.2010 року, ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні ЦРЛ з 10.06.2010 року по 25.06.2010 року з діагнозом: повторне гостре порушення мозкового кровообігу (2005 р., 01.06.2010 р.) по ішемічному типу з лівої СМА з правостороннім грубим геміпарезом. Церебральний атеросклероз. Дисциркуляторна енцефалопатія П ст. по змішаному типу. Зміст вказаних довідок кореспондується з показами свідків лікаря ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 був непритомний, не міг рухатись, ні говорив, отже він, станом на кінець червня 2010 року не міг писати заповіт самостійно (т. 2 а. с. 24).

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підписання оспорюваного заповіту від 01.07.2010 року відбулось з порушенням ч. 4 ст. 207 ЦК України, пункт 13 Інструкції.

При зазначених обставинах довід апеляційної скарги про те, що позивачка не правильно обрала спосіб захисту своїх цивільних справ, є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання заповіту складеного від імені ОСОБА_5, посвідченого секретарем Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 01 липня 2010 року нікчемним.

Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд помилково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 02 липня 2010 року на 1/2 частку спільного майна подружжя, що складається з меблів та побутової техніки та знаходиться в житловому будинку № 17 по вул. Цвєтаєва в с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області.

Так, суд першої інстанції не встановив обсяг спільного майна подружжя Костанді (перелік предметів), джерело й час його придбання. На підтвердження вказаних позовних вимог позивачка не надала жодного доказу, відсутні квитанції, товарні чеки та накладні, позовні вимоги не конкретизовані, носять загальний характер, що унеможливлює їх задоволення.

Інших доводів правового характеру апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2015 року підлягає зміні у звязку з необхідністю виключення з мотивувальній частини рішення посилання на те, що станом на липень 2010 року на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області її виконавчим органом не була визначена посадова особа по вчиненню нотаріальних дій, тому секретар виконкому Сичавської сільської ради ОСОБА_6 не була уповноваженою особою на вчинення нотаріальних дій та не мала права на посвідчення заповіту від 01.07.2010 року від імені ОСОБА_5 та скасуванню в частині задоволення позову ОСОБА_3 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 02 липня 2010 року на 1/2 частку спільного майна подружжя, що складається з меблів та побутової техніки та знаходиться в житловому будинку № 17 по вул. Цвєтаєва в с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області, з ухваленням нового в цій частині по суті позовних вимог.

В інший частині рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 02 липня 2010 року на 1/2 частку спільного майна подружжя, що складається з меблів та побутової техніки та знаходиться в житловому будинку № 17 по вул. Цвєтаєва в с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 02 липня 2010 року на 1/2 частку спільного майна подружжя, що складається з меблів та побутової техніки та знаходиться в житловому будинку № 17 по вул. Цвєтаєва в с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області відмовити.

Виключити з мотивувальній частини рішення посилання на те, що станом на липень 2010 року на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області її виконавчим органом не була визначена посадова особа по вчиненню нотаріальних дій, тому секретар Сичавської сільської ради ОСОБА_6 не була уповноваженою особою на вчинення нотаріальних дій та не мала права на посвідчення заповіту від 01.07.2010 року від імені ОСОБА_5.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_11