Справа № 364/674/15-ц
Провадження № 2/364/221/16
05.07.2016 року, Володарський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Моргун Г. Л.,
за участю секретаря Сіваченко Л. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володарка справу
Відкритого акціонерного товариства комерційний банк " Надра"
третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3;
третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: кредитна спілка " Тринадцята зарплатня"
про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, укладеного внаслідок обману та визнання договору іпотеки недійсним,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що між кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір ( лінія )№ 06/04/08 від 11.04.2008 року про отримання нею кредитних коштів в сумі 500 000 гривень для власних потреб строком на три місяці до 11.07.2008 року та сплати процентів у розмірі 72 відсотка річних. Він виступив поручителем по вказаному кредитному договору. Оскільки ОСОБА_3 не виконувала умови кредитного договору, ОСОБА_1 для погашення кредиту продав власну квартиру ОСОБА_2 загальною площею 284, 0 кв.м, на суму 1 142 600,00 гривень, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу квартири від 03.09.2008 року. Договір - купівлі продажу квартири позивач вважає укладеним внаслідок обману , оскільки на його думку він був укладений з метою погашення заборгованості, яка виникла перед кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня». Позивач зазначає, що при укладанні договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_1 та кредитною спілкою було підписано додаток до кредитного договору про його розірвання та було домовлено про вчинення відповідних дій щодо припинення кредитного договору та припинення нарахування пені та штрафів.
Позивач, посилаючись на викладені вище обставини, просить суд :
- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 03.09.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 284 кв.м, жила площа 63,7 кв.м.;
- визнати недійсним договір іпотеки від 03 вересня 2008 року, що був укладений між ОСОБА_2 та ВАТ КБ « Надра».
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України. Зокрема, викликалася на судове засідання шляхом надіслання поштових повідомлень та через засоби масової інформації - газету « Час Київщини» ( а.с. 52, 66).
Представник третьої особи на стороні відповідача ВАТ банк « Надра» в судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді шляхом надіслання поштових повідомлень, що стверджено матеріалами справи (а.с. 52, 66).
Представник Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» в судове засідання не з'явився на адресу суду надійшов лист де зазначено, що визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 03.09.2008 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - не стосується жодним чином кредитної спілки, тому просив вирішити спір на розсуд суду.
Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги позицію представника третьої особи Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня», дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід повністю відмовити, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року між Кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №06/04/08 ( а.с.4). Позивач по справі ОСОБА_1 виступив поручителем по вказаному кредитному договору, відповідно до договору поруки № 06/04/08-1 від 25.04.2008 року (а.с. 6).
Договір купівлі-продажу квартири від 03.09.2008 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 284 кв.м, жила площа 63,7 кв.м.( а.с.5).
Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що спірні правовідносини сторін ґрунтуються на умовах кредитного договору від 11.04.2008 року, договору поруки від 25 квітня 2008 року, договору купівлі продажу квартири від 03 вересня 2008 року.
Так, зі змісту кредитного договору судом встановлено, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчать підписи сторін цього договору. Кредитний договір укладений в письмовій формі. Сторони кредитного договору на момент його укладення мали необхідний обсяг цивільної правосуб'єктності та мали вільне волевиявлення, яке відповідало їх внутрішній волі.
Наведені вище та встановлені судом обставини вказують, що між сторонами виникли правовідносини, які узгоджуються із законодавством України, зокрема: згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як зазначено у ч.2 цієї статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, як зазначено у ч. 1 ст.628 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч.2 цієї статті істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилами ч.2 ст.640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчиненої іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Враховуючи, що згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, то за змістом ч.2 ст.1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошових коштів.
Отже судом встановлено , що внаслідок укладеного кредитного договору ( а.с. 4) ОСОБА_3 отримала визначені у договорі кошти та зобов'язалася проводити виплати визначені договором. Позивач по справі ОСОБА_1 виступив поручителем по зазначеному вище кредитному договору (а.с. 6).
Позивач звернувся до суду з вимогою щодо визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, вказуючи у позовній заяві та його представник стверджував у судовому засіданні, що зазначений договір було укладено внаслідок обману, оскільки позивач укладав даний договір вважаючи , що йому буде погашено кредитну заборгованість по кредитному договору ( а.с.4) де він виступив поручителем ( а.с.6). В судовому засіданні представник позивача вказував суду, що договір купівлі- продажу квартири , яка розташована за адресою: вул Миру, 7а,кв.4, смт Володарка, Київської області було укладено внаслідок обману , оскілки позивач ОСОБА_1 укладав названий вище договір в рахунок погашення кредитного договору, укладеного між ОСОБА_3 та КС «Тринадцята зарплатня».
Суд не погоджується із твердженням представника позивача щодо укладення вказаного договору внаслідок обману, оскільки досліджений у судовому засіданні договір купівлі-продажу квартири ( а.с.5). вказує, що позивач ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами договору купівлі продажу квартири та не мав до них будь-яких заперечень і, погодившись із ними, підписав. На момент укладення договору сторони усвідомлювали значення своїх дій і могли керувати ними. Також у договорі зазначено, що при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; внаслідок цього договору не було порушено прав та законних інтересів інших осіб; договір не був укладений під впливом тяжкої для позивачів обставини, що зазначено в договорі купівлі-продажу квартири.
Таким чином, суд встановив, що під час підписання договору-купівлі продажу , позивач був та мав можливість ознайомитися з його умовами, отже висловив свою згоду щодо умов договору та волевиявлення шляхом підписання зазначеного договору, у зв'язку з чим суд вважає посилання позивача на те що договір купівлі продажу квартири укладений внаслідок обману не заслуговують на увагу.
Оскільки, ст.230 ЦК України зазначає, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.
Так, обманом є навмисне введення однією стороною правочину другої сторони в оману щодо обставин які мають істотне значення з метою вчинення правочину.
Обман може виражатися у різноманітних формах. Відповідно до Цивільного кодексу України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин які можуть перешкодити вчиненню правочину або якщо вона замовчує їх існування отже можна виділити дві основні форми обману: активна форма навмисне повідомлення ствердження неправдивих фактів про правочин чи будь-які інші обставини, що мають істотне значення тобто дезінформація контрагента.
Пасивна форма - свідоме замовчування дійсних фактів, які можуть перешкодити укладенню правочину.
При встановлених судом обставинах, наведені позивачем у позовній заяві та представником позивача у судовому засіданні твердження не знайшли свого підтвердження щодо наявності обману ( у будь якій із визначених цивільним кодексом форм ) під час укладення договору купівлі продажу квартири.
Суд прийшов до висновку, що домовленість (зобов'язання) сторін про продаж квартири сторонній особі не може вважатися погашенням боргу саме за кредитним договором від 11.04.2008 року за реєстровим №06/04/08.
Окрім того, стороною позивача на вимогу суду не було надано жодних письмових доказів, які б вказували на погашення боргу позивачем спілці на виконання умов кредитного договору № 06/04/08 від 11.04.2008 року, та не було надано оригіналу так званого додатку до кредитного договору № 06/0408 від 11 квітня 2008 року, копія якого судом не може бути взята до уваги, оскільки сторона позивача на вимогу суду не надала оригінал зазначеного додадку для дослідження в судовому засіданні (а.с.7).
За змістом ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Так, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року зазначає , що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.
Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.
Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів.
Позивач у своєму позові та представник позивача під час судового розгляду зазначають, що укладаючи 03 вересня 2008 року договір купівлі-продажу квартири, ОСОБА_1 було обмануто та він, укладаючи зазначений договір мав на меті погашення кредитного договору, укладеного ОСОБА_3 та КС « Тринадцята зарплатня» тобто договір було укладено внаслідок обману, оскільки його навмисно було введено в оману.
Твердження представника позивача про те, що сторони укладаючи даний договір мали на меті погашення заборгованості за кредитним договором та виконання зобов'язань по іпотечному договорі, що позивач не ознайомлювався з умовами договору купівлі-продажу квартири, що вказаний договір є укладеним внаслідок обману - спростовуються умовами договору купівлі-продажу, підписаного позивачем ОСОБА_1. Зокрема, у п. 17 зазначено, що сторони підтверджують, що договір не носить характеру фіктивної та удаваної угоди. Одночасно, п.22 вище вказаного договору купівлі-продажу сторонам роз'яснені правові наслідки, передбачені ст.ст. 203, 215, 216, 229-377 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 192, 212 Кримінального Кодексу України, ст. ст.9, 11 Закону України «Про систему оподаткування», ст. 4 Закону України «Про власність».
Оскільки у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження твердження позивача ОСОБА_1 щодо обману під час укладення договору , тому до даних правовідносин не можуть бути застосовані положення ст. 230 ЦК України, які містять правові наслідки . За таких умов, представником позивача не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому у суда відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі -продажу квартири.
Окрім того, суд не може задоволити вимогу позивача щодо визнання недійсним договору іпотеки від 03 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ КБ « Надра» так як представником позивача не було надано для дослідження та ознайомлення договору іпотеки від 03 вересня 2008 року укладеному між ОСОБА_2 та ВАТ КБ « Надра» , який він просить суд визнати недійсним. Та представник позивача жодним чином не обґрунтував можливість звернення до суду з зазначеною вимогою, що стосується правовідноси, які виникли між ОСОБА_2 та ВАТ КБ « Надра».
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 203, 216, 229, 230, 509, 526, 599, 627 629, 638 - 640, 655 , 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 17 Закону України «Про іпотеку» , ст.ст. 3, 11, 60, 208, 209, 212 215, 225, 226 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства комерційний банк " Надра"
третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3;
третя ососба без самостійних вимог на стороні відповідача: кредитна спілка « Тринадцята зарплатня"
про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, укладеного внаслідок обману, та визнання договору іпотеки недійсним - відмовити повністю за безпідставністю вимог.
Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 11 липня 2016 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть надати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Г. Л. Моргун