Справа №589/2766/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Євдокімова О. П.
Номер провадження 22-ц/788/15/16 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Левченко Т. А. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, правонаступниками якої є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 вересня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, правонаступниками якої є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Шосткинської міської ради, третя особа - Управління Держземагенства у Шосткинському районі Сумської області

про визнання незаконним та скасування рішення в частині передачі земельної ділянки у власність, скасування державного акту про право власності на землю,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, правонаступниками якої є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, по суті позовних вимог.

При цьому зазначає, що недотримання відповідачами норм Земельного кодексу, Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 №376, призвело до порушення її прав, які судом не захищені.

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.153) позивач ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла.

Апеляційним судом було зупинене провадження у справі до з'ясування кола спадкоємців.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 16 червня 2016 року провадження у справі відновлене, залучені до участі у справі у якості правонаступників після померлої ОСОБА_3 її діти та чоловік: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення правонаступників позивачки - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які апеляційну скаргу підтримують з мотивів у ній викладених, пояснення ОСОБА_7, який проти скарги заперечує, вважає рішення законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Вирішуючи наявний спір та відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч положень ст.ст.10,60 ЦПК України вона не довела суду належними та допустимими доказами обставин, якими обґрунтовувала позовні вимоги.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_7 і Шосткинської міської ради та просила:

визнати частково недійсним та скасувати рішення Шосткинської міської Ради народних депутатів в частині щодо надання у власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,0647 га для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1

скасувати Державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 0,0647 га по АДРЕСА_2 з призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, виданий на ім'я ОСОБА_7 27.12.2012 року;

скасувати рішення Шосткинської міськради в частині затвердження технічної документації на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 та передачі її у власність ОСОБА_7, а також Державний акт серії НОМЕР_2 від 27.12.2012р. на ім'я ОСОБА_7

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_4. ЇЇ сусідом - власником житлового будинку №10 по цій же вулиці є ОСОБА_7 В 2013 році при оформленні права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою свого мешкання їй стало відомо, що межі суміжної земельної ділянки, яка належить ОСОБА_7 і на яку виданий Державний акт про право власності на земельну ділянку, проходять по стіні належних їй господарських споруд, що унеможливлює їх обслуговування. Вважає, що Шосткинська міська рада незаконно затвердила технічну документацію на земельну ділянку по АДРЕСА_5 та передала ЇЇ у власність відповідачу ОСОБА_7, адже вона як суміжний землекористувач не погоджувала межі його земельної ділянки та не ставила свого підпису на Акті погодження меж сусідніх землевласників (землекористувачів).

З матеріалів цивільної справи, з матеріалів інвентаризаційних справ на будинковолодіння АДРЕСА_6, з пояснень сторін у судовому засіданні встановлено наступне.

У будинку за адресою АДРЕСА_7), проживало подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_11: дід та баба відповідача, вони ж - батьки позивачки ОСОБА_3

Подружжю ОСОБА_11 це будинковолодіння належало на праві власності на підставі договору забудови від 14 вересня 1934 року та «заключений о регистрации домовладения» від 10 грудня 1964 року та від 20 листопада 1967 року (а.с. 234,237,238 ).

Рішенням виконавчого комітету № 281 від 22 вересня 1961 року із загальної площі земельної ділянки подружжя ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_8 - 1871,7 кв. м., було відведено їх сину - ОСОБА_12 (батьку відповідача) 600 кв.м. для будівництва будинку (а.с. 235 ). Зараз це будинок АДРЕСА_9

Згідно Договору від 09 жовтня 1961 року (а.с.226) ОСОБА_12 надана в безстрокове користування земельна ділянка площею 600 кв.метрів за адресою: АДРЕСА_10 для будівництва індивідуального житлового будинку.

Рішенням №14-г від 12 січня 1966 року був продовжений строк договору про надання земельної ділянки забудовнику ОСОБА_12 для закінчення будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_11 (а.с.225 ).

27 грудня 1967 року рішенням №549 виконкому Шосткинської міськради (а.с.227-228 ) затверджений акт приймання індивідуального будинковолодіння.

08 січня 1968 року складений висновок про реєстрацію житлового будинку (а.с.229).

Згідно рішення Шосткинського міського народного суду від 13 серпня 1970 року, був проведений розподіл зазначеного будинку по АДРЕСА_12 з визнанням права власності по 1/2 частині за кожним з подружжя: за ОСОБА_12 і його дружиною ОСОБА_13 (батьками відповідача), а.с.230.

12 липня 2004 року ОСОБА_12, ОСОБА_14 уклали із сином ОСОБА_7 (відповідачем у справі) року спадковий договір про передачу у власність садиби за адресою АДРЕСА_13 (а.с. 231)

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 25 травня 2011 року,(а.с.232), будинок АДРЕСА_14, належить на праві власності ОСОБА_7, тобто відповідачу у справі.

Як вбачається з технічного плану будинку АДРЕСА_15 від 19 січня 1954 року, з викопіювання з плану будівельного кварталу від 11 вересня 1968 року, від 12 квітня 1990 року, долучених апеляційним судом до матеріалів справи (а.с.234, 236, 217) станом на зазначенні дати на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_16 площею 1272 кв.м. знаходяться господарські будівлі, обозначені літерами В, Б, Е, Ж, що збудовані по межі із земельною ділянкою № 10.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_10

Після смерті ОСОБА_11 до спадщини вступив один син.

Так, згідно свідоцтва про право на спадщину від 12 вересня 1990 року (а.с.239), спадкоємцем ОСОБА_11 є син ОСОБА_15 Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з жилого будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_17, на земельній ділянці 1 272 кв.м, на якій також розташовані чотири сараї, позначені за планом літерами «Б, В, Г, Д».

Після смерті ОСОБА_15, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 року, отримали спадщину:

сестра - позивачка ОСОБА_3 - 3/4 частки, у тому числі у зв'язку з відмовою на її користь брата спадкодавця ОСОБА_16 та сестри спадкодавця ОСОБА_17, у розмірі 1/2 частки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с. 240);

брат - ОСОБА_12, у розмірі 1/4 частини житлового будинку з надвірним будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_18, на земельній ділянці розміром 1 272 кв. м., на якій також знаходяться сараї, зазначені у плані літерами «Б, В, Г, Д, Е, У», що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с. 241 ).

Згідно договору дарування від 28 липня 2000 року (а.с. 242) успадковану після брата 1/4 частину будинку ОСОБА_12 подарував сестрі ОСОБА_3

Таким чином, позивач ОСОБА_3 стала єдиним власником будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_19.

Сторони визнають, що між ними склалися неприязні стосунки.

У 2012 році ОСОБА_7 вирішив отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку, але позивачка відмовилася підписувати Акт встановлення (погодження) та закріплення в натурі меж земельної ділянки та прийому - передачі межових знаків на зберігання.

З даного Акту вбачається, що межа чітко визначена в натурі (на місцевості), проходить по існуючим твердим ознакам 1-4 дерев'яна огорожа, 5-1 по стінах будівель, і передані під нагляд на зберігання ОСОБА_7, суміжний землевласник ОСОБА_9 Акт не підписала (а.с.32) .

Зважаючи на те, що позивач не підписала зазначений акт, відповідачем була подана заява до Шосткинської міськради (а.с.33) про вирішення спору, в зв'язку з чим розпорядженням міського голови від 09 серпня 2012 року № 37 була створена комісія по розгляду вказаної заяви (а.с.34).

17 серпня 2012 року комісія у складі: голови комісії - начальника Управління Держкомзему у м.Шостка - Савкатова Т.Д., та членів комісії Єфремова В.В. - начальника відділу містобудування та архітектури Шосткинської міськради та Лавриненко О.Ю. - заступника начальника КП Шосткинське МБТІ, Титович Т.О. - головного спеціаліста юридичного відділу Шосткинської міськради, Шилової І.В. - депутата міської ради, вивчивши ситуацію яка виникла при погодженні меж, склала акт, у якому зазначила про те, що спірна межа відповідно наявних матеріалів на присадибні ділянки та в натурі на місцевості проходить по фундаменту сараю та господарських споруд, які належать ОСОБА_3 (ділянка № 8) та по фундаменту сараю та стіні тимчасової господарської споруди до гаражу ОСОБА_7 (ділянка № 10), які побудовані понад 10-15 років. Комісія запропонувала затвердити матеріали інвентаризації присадибної ділянки по АДРЕСА_20 та надати ОСОБА_7 зазначену земельну ділянку у власність та видати державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.35 ).

Рішенням Шосткинської міської ради Х сесії VI скликання від 25 квітня 2012 року ОСОБА_7 наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (а.с. 27).

Рішенням Шосткинської міської ради ХІІ сесії VІ скликання від 30 листопада 2012 року вирішено передати безоплатно у власність земельну ділянку та надано дозвіл ОСОБА_7 на складання і видачу правовстановлюючих документів на земельну ділянку у порядку спадкування (а.с. 36-37).

На підставі вказаного рішення виготовлена проектна документація на земельну ділянку і 27 грудня 2012 року відповідач отримав Державний акт про право власності на землю (а.с.38- 40).

Згідно Державного акту ОСОБА_7 є власником земельної ділянки АДРЕСА_21 площею 0,0647 га, замість 0,0600 га, які у свій час виділялись його батькові.

Але незначне відхилення у розмірі земельної ділянки, належної ОСОБА_7, не свідчить про порушення прав позивача, оскільки, згідно проаналізованих судом перелічених вище документів, а також згідно рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 29 листопада 2000 року №320 позивачу та її попередникам виділялась у користування земельна ділянка площею 1 272 кв. метрів (а.с.210, 235, 236, 239, 240, 241).

В той же час, згідно плану земельної ділянки, складеного за замовленням ОСОБА_3 приватним підприємством «Грегер» 13 січня 2014 року (а.с. 211), площа її земельної ділянки складає 0,1315 га, тобто більше, аніж було виділено їй в установленому законом порядку.

З технічних паспортів домогосподарств вбачається, що межі суміжних земельних ділянок не змінювалися з часу виділення ОСОБА_12 600 кв.м.

Накладання земельних ділянок відсутнє.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.116 ЗК України громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до статті 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків.

У ст.198 ЗК України вказано, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами».

При вирішенні даного спору суд вірно виходив з того, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки, повинен виходити не з самого факту відмови від підписання акту, а перевіряти фактичні обставини, з'ясовувати факт порушення суміжними землекористувачами порядку користування земельними ділянками, встановлення меж земельних ділянок.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Зазначене свідчить, що акт погодження (встановлення), закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі межових знаків на зберігання є складовою частиною технічної документації із землеустрою і самостійного значення не має та не призводить до виникнення, зміни чи припинення прав на земельну ділянку.

Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Оскільки погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача зі сторони відповідачів відбулося у формі відмови, то таке погодження має бути прийняте і враховане органом місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документа, який засвідчує право на земельну ділянку позивача, та при розгляді питання щодо передачі земельної ділянки у приватну власність.

За положеннями ч.ч.1,10,11 ст.118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенція сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Позивачем не доведено суду порушення її прав відповідачем.

Рішення Шосткинської міської ради є законними. При їх прийнятті були повно з'ясовані фактичні обставини користування земельними ділянками кожною із сторін та не встановлено будь-яких порушень.

У відповідності з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і заперечень , крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів не знаходить підстав для його зміни чи скасування.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, правонаступниками якої є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -