У х в а л а

іменем україни

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І., Попович О.В., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 2 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 5 серпня 2015 року, касаційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 5 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 3 березня 2008 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 300 000 грн., зі строком повернення до 3 листопада 2029 року, під 15% річних. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 передав банку в іпотеку житловий будинок по АДРЕСА_1. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконує своїх обов'язків зі сплати кредиту та процентів, внаслідок чого станом на 15 серпня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 964 939 грн 56 коп., яка складається з 299 010 грн 40 коп. неповернутого кредиту, 364 203 грн 11 коп. процентів, 240 626 грн 5 коп. пені за порушення позичальником зобов'язання за кредитним договором та 61 100 грн штрафу за порушення позичальником строків платежів, просив суд в рахунок стягнення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки та висилити відповідачів з будинку.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 18 листопада 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 2 квітня 2014 року рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 18 листопада 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 2 грудня 2014 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» за кредитним договором № НМТWGI від 3 березня 2008 року на суму 720 671 грн 64 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 297 463 грн 67 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 254 261 грн 78 коп. та заборгованості по пені в сумі 168 946 грн 19 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно іпотечного договору № НМТWGІ від 3 березня 2008 року, - будинок загальною площею 124,2 кв.м, житловою площею 79,3 кв. м., який розташований по АДРЕСА_1, шляхом продажу публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселено ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1.

В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням суду від 16 грудня 2014 року встановлено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення дій по реалізації предмета іпотеки.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2015 року рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 2 грудня 2014 року в частині задоволення позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 3 червня 2015 року рішення апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 5 серпня 2015 року рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 2 грудня 2014 року та додаткове рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» за кредитним договором № НМТWGI від 3 березня 2008 року на суму 720 671 грн 64 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 297 463 грн 67 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 254 261 грн 78 коп. та заборгованості по пені в сумі 168 946 грн 19 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно іпотечного договору № НМТWGІ від 3 березня 2008 року, - будинок загальною площею 124,2 кв.м, житловою площею 79,3 кв. м., який розташований по АДРЕСА_1, шляхом продажу публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Встановлено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в сумі 400 тис. грн.

В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення першої та другої інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення боргу, з висновками якого погодився й апеляційний суд, застосував положення ст. 267 ЦК України про строки позовної давності, як підставу для часткового задоволення позовних вимог про стягнення боргу лише в межах позовної давності, а саме за три роки, які передують зверненню банку до суду у квітні 2013 року з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Однак з такими висновками судів погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 3 березня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання останньому 300 тис. грн., зі строком повернення кредиту до 3 листопада 2029 року, під 15% річних та з умовою щомісячного внесення на погашення кредиту 3 951 грн 61 коп.

3 серпня 2008 року банком було збільшено процентну ставку до 25,08% річних.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по внесках платежів боржника за період з 3 березня 2008 року по 06 листопада 2014 року вбачається, що позичальником на погашення кредиту вносилися платежі на погашення кредиту до 12 вересня 2009 року, допускаючи пропуски у певні місяці, після чого ним було припинено внесення платежів до 15 квітня 2011 року.

Внаслідок порушення виконання позичальником своїх обов'язків, станом на 15 серпня 2013 р. утворилася прострочена заборгованість по кредиту в сумі 964 939 грн. 56 коп.

Відповідно до п. 2.6. кредитного договору грошові кошти, які вносилися ОСОБА_1 на погашення кредиту після 15 квітня 2011 року, розподілялися банком у наступній послідовності: відшкодування збитків кредитора; сплата комісійної винагороди; сплата пені на прострочені нараховані відсотки за користування кредитом; сплата нарахованих відсотків за користування кредитом; сплата простроченої заборгованості за кредитом; сплата нарахованих строкових відсотків за користування кредитом; сплата строкової заборгованості за користування кредитом.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ст. 264 ЦК України).

Позивач, підписуючи кредитний договір від 3 березня 2008 року погодився з його умовами про порядок зарахування коштів (п. 2.6.), тому здійснюючи чергові платежі після 15 квітня 2011 року боржник усвідомлював ту обставину, що сплачені ним кошти будуть зараховані на погашення боргу, що є свідченням визнання боржником свого боргу перед банком. Таким чином, позовна давність, зважаючи на визнання боржником свого боргу перед банком, є перерваною, а тому застосування її в цій справі судом першої інстанції суперечить дійсним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції на зазначені порушення закону уваги не звернув та, ухвалюючи рішення по справі, визнав застосування судом першої інстанції строків позовної давності обгрунтованим, що призвело до невірного визначення розміру заборгованості боржника перед банком.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 5 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:Д.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
В.І. Журавель
О.В. Попович
В.А. Черненко