14 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - третя Одеська державна нотаріальна контора, про встановлення факту ухилення від виконання обовʼязку щодо утримання спадкодавця,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - Третя Одеська державна нотаріальна контора, про встановлення факту ухилення від виконання обовʼязку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_8, яка є рідною матір'ю позивача та відповідачів. Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач та відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом до майна померлої матері. Вказував, що за життя спадкодавець потребувала фінансової та особистої допомоги через свій похилий вік та тяжку хворобу, однак відповідачі ухилялися від надання їй такої допомоги та від утримання її до дня смерті. ОСОБА_9 з липня 2009 року проживала разом з позивачем та він змушений був доглядати за матір'ю без допомоги відповідачів. Ураховуючи наведене, позивач просив встановити факт ухилення відповідачами від виконання своїх обов'язків утримання спадкодавця.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня

2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2016 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності заявлених позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_8померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, актовий запис № 194. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 є її діти - ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6

За правилами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 жовтня 2010 року, виданого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пінігіно. Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1073, спадкоємцями майна ОСОБА_8, яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є її син ОСОБА_6 на 1/3 частку у спадщині, син ОСОБА_4 на 1/3 частку у спадщині, син ОСОБА_4 на 1/3 частку у спадщині. Спадщина складається із квартири АДРЕСА_1 загальною площею 34,1 кв. м.

ОСОБА_4 в обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що його мати з січня 2008 року і до дня своєї смерті потребувала постійної сторонньої допомоги у звʼязку із перенесеним інсультом, через що вона перестала ходити та стала лежачою хворою.

В липні 2009 року він перевіз свою матір до м. Первомайськ, де вона проживала разом з ним.

Із довідки Первомайської станції швидкої допомоги від 29 вересня

2011 року та довідки голови квартального комітету № 64 у м. Первомайськ від 16 вересня 2011 року вбачається, що ОСОБА_8 з липня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року проживала за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Частинами 3, 5 статті 1224 ЦК України визначено, що не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини.Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до розʼяснень викладених в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Крім того, судами встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2011 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2012 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі у звʼязку з недоведеністю позивачем, що відповідачі ухилялися від надання допомоги померлій ОСОБА_8

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановили, що позивачем будь-яких доказів про те, що відповідачі мали можливість, але умисно ухилялися від виконання обовʼязку утримання спадкодавця, не надано, а навпаки встановлено, що відповідачі здійснювали догляд та утримання за хворою матірʼю, з урахуванням домовленості між ними та позивачем, а саме відповідачі до липня 2009 року, а позивач після липня 2009 року і до смерті, а тому суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

При цьому суди вірно зазначили, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту цивільного права, оскільки вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині 2 статті 1259 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 березня

2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - третя Одеська державна нотаріальна контора, про встановлення факту ухилення від виконання обовʼязку щодо утримання спадкодавця залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня О.М. Ситнік