Провадження №4с/760/90/16
Справа №760/5858/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гопкало О.Г., -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернулась до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гопкало О.Г.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.04.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гопкало О.Г. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №41409720 з примусового виконання виконавчого листа №2-3421 від 02.03.2009 року, що виданий Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 700,00 грн. щомісяця.

Постанова винесена на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» тобто у зв'язку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідно виду стягнення.

Вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки відповідно до п. 7.21 Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення, за умови, що сума аліментів стягнута у повному обсязі.

Однак, у постанові зазначено, що заборгованість по аліментам станом на 13.10.2013 року (досягнення дитиною повноліття) становить 38800,00 грн.

З урахуванням викладеного, скаржник вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 17.06.2015 року, за наявності боргу, підлягає скасуванню.

Скаржник в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила скаргу задовольнити та справу розглядати без її участі.

Старший державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гопкало О.Г. в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Врахувавши заяву скаржника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист №2-3421 від 02.03.2009 року, виданий Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700,00 грн. щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення ним повноліття 13.10.2013 року.

17.04.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гопкало О.Г. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №41409720 з примусового виконання виконавчого листа №2-3421 від 02.03.2009 року, що виданий Солом'янським районним судом м. Києва, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49, ст.. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Скаржник просила скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №41409720 від 17.04.2015 року з примусового виконання виконавчого листа №2-3421 від 02.03.2009 року, що виданий Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що виносячи постанову ВП №41409720 від 17.04.2015 року про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець посилався на закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

При розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, у ст. 14 ЦПК України визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На думку суду прийнята постанова не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до пунктів 7.21, 7.22 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802, державний виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що сума аліментів стягнена в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

В силу положень наведеної Інструкції, державний виконавець має право винести постанову про закінчення виконавчого провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення лише за умови стягнення аліментів у повному обсязі.

Проте, аліменти в даному випадку не стягнуті, що визнається ВДВС та підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження, з якої вбачається, що заборгованість по аліментам станом на 13.10.2013 року (досягнення повноліття) становить 38800,00 грн., а тому в силу п. 7.22 Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець повинен стягувати заборгованість, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, у загальному порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, судом достовірно встановлено, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3421, виданого 02.03.2009 року Солом'янським районним судом м. Києва, державним виконавцем не було вчинено усіх заходів примусового виконання рішення суду, які б забезпечили його виконання, та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, всупереч пунктам 7.21, 7.22 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувачі і боржники. Вони мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь у проведені виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають в ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заявляти відводи та оскаржувати дії ( бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуються іншими правами, наданими цим Законом.

Згідно з розділом 7 ЦПК України боржники мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб) порушені їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця (іншої посадової особи державної виконавчої служби) подається до суду, який видав виконавчий документ.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_1

Керуючись Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802, Законом України «Про виконавче провадження», статтями 7, 57-60, 209, 212-214, 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гопкало О.Г. задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гопкало О.Г. ВП №41409720 від 17.02.2015 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3421, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 02.03.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 38800,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя