Справа № 361/3121/16-ц
Провадження № 2/361/2045/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 листопада 2016 року Броварський міськрайонний суду Київської області в складі: головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Лустіній Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив :

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що їх сімейне життя не склалося через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, втрату почуття любові та поваги один до одного, що призвело до припинення шлюбних стосунків, з квітня 2013 року спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам їх спільної дитини. Після розірвання шлюбу просила залишити її дошлюбне прізвище ОСОБА_1.

В судове засідання сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач на задоволенні позову наполягала, просила розірвати шлюб, зазначила, що спору про поділ майна з відповідачем не мають, діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з нею, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, просив позов задовольнити.

Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Сторони зареєстрували шлюб 08 червня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 232.

З свідоцтва про народження, довідки про склад сім'ї, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2013 р. встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина проживає разом з позивачкою, відповідач проживає окремо, з відповідача на користь позивачки на утримання їх сина ОСОБА_4 стягнуто аліменти у твердій грошовій сум 550 грн. щомісячно, починаючи з 30.10.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття.

З квітня 2013 року сторони остаточно припинили сімейні стосунки, не ведуть спільного господарства, мешкають окремо. Спору про майно не заявлено. Спору про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу не заявлено, дитина залишається проживати з матір'ю.

Відповідно до ст.ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно частини 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

За таких обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе, воно суперечить інтересам кожного з подружжя і їх дітей.

Відповідно до положень статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, оскільки дане питання вирішується фізичною особою при здійсненні змін у своєму цивільному стані, і дані вимоги не є по суті позовними вимогами до відповідача, то суд не вбачає підстав для зазначення у резолютивній частині рішення суду вказівки на те, яке прізвище позивачка залишить собі при реєстрації розірвання шлюбу.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішується в порядку ст.88 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних із розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч.2. ст. 84 ЦПК України - граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до п.48 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Причому зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу адвоката позивачем надано договір про надання правової допомоги № 016/2016 від 23.05.2016 р., додаткову угоду № 1 від 23.05.2016 р. до договору про надання правової допомоги № 016/2016 від 23.05.2016 р. - п.п.1.1, 1.2,1.3, 1.4 додаткової угоди - адвокат зобов'язується підготувати позовну заяву про розірвання шлюбу; представляти інтереси клієнта в суді першої інстанції при розгляді позовної заяви про розірвання шлюбу; готувати та подавати до суду заяви і клопотання, що виникають в ході розгляду позовної заяви про розірвання шлюбу; збирати докази, аналізувати надані клієнтом документи у зв'язку з розглядом судом позовної заяви клієнта про розірвання шлюбу; надавати клієнту консультації з правових питань, визначених п.п.1.1 -1.3 Додаткової угоди.

Відповідно до п.2 Додаткової угоди гонорар адвоката за надання правової допомоги згідно цієї додаткової угоди становить 513 грн. Вказана винагорода включає всі податки та збори, які адвокат зобов'язаний сплатити з суми винагороди. Клієнт на підставі акту та/або рахунку адвоката компенсує (сплачує) адвокату фактичні видатки, понесені адвокатом у зв'язку з наданням правової допомоги клієнту, за умови, що такі видатки були попередньо погоджені адвокатом та клієнтом.

З акту виконаних робіт від 21.06.2016 р. за договором про надання правової допомоги № 016/2016 від 23.05.2016 р. та за додатковою угодою № 1 від 23.05.2016 р. вбачається, що адвокатом Льовкіним М.О. у період з 23.05.2016 р. по 21.06.2016 р. позивачці було надано такі послуги: надання клієнту консультацій щодо правових підстав та порядку розірвання шлюбу, витрачено часу 0 год. 30 хв.; підготовка тексту позовної заяви про розірвання шлюбу, витрачено - 2 год. 45 хв.; підготовка копій документів - додатків до заяви про розірвання шлюбу, витрачено - 0 год. 35 хв.; підготовка заяви по справі № 361/3121/16-ц про розгляд справи за відсутності позивача, витрачено - 0 год. 25 хв.; підготовка пояснень про витрати клієнта на правову допомогу, витрачено 0 год. 45 хв. Таким чином, загальні витрати часу, пов'язані з наданням правової допомоги адвокатом під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням становить 5 годин. На підтвердження сплати наданих адвокатом послуг у сумі 513,00 грн. позивачем надано квитанцію №0.0.564483409 від 09.06.2016 р.

Таким чином, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею витрат на правову допомогу адвоката поза судовим засіданням у розмірі 513,00 грн.

Крім того з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір 551,20 грн., оскільки позов задовольняється.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 212-215, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 104, 110-115 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1) та ОСОБА_2, зареєстрований 08 червня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 232.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1064,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.В. Селезньова