Ухвала

іменем україни

30 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Журавель В.І., Черненко В.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про застосування наслідків недійсності правочинів, стягнення грошових коштів, відшкодування завданої моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 указував на те, що згідно заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2010 року з нього на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") було стягнуто грошові кошти у розмірі 3 393,37 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 27 092 грн 67 коп. та судові витрати. Указане рішення було ухвалено у зв'язку із неналежним виконанням позивачем умов договору кредиту від 18 липня 2007 року та договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти "Мікрокредит" від 18 липня 2007 року, які в судовому порядку визнані недійсними.

З огляду на зазначене позивач просив застосувати наслідки недійсності указаних вище правочинів: договору кредиту від 18 липня 2007 року та договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти "Мікрокредит" від 18 липня 2007 року, та стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на його користь грошові кошти в розмірі 27 483 грн 60 коп. та компенсацію заподіяної моральної шкоди в розмірі 263 088 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Застосовано наслідки недійсності договору кредиту від 18 липня 2007 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_4 27 483 грн 60 коп.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року скасовано та увалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року скасувати, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року залишити в силі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів та стягнення грошових коштів, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.202-204,215,216 ЦК України виходив з того, що відповідачем грошові кошти в розмірі 27483,60 грн. були отримані на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2010 року про стягнення заборгованості по кредитному договору, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року, визнано недійсним, що є підставою для застосування наслідків недійсності правочину та стягнення з відповідача отриманих за цим недійсним договором коштів на користь позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст.ст. 215, 216 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що оскільки кошти в сумі 27483 грн 60 коп. стягнуті з позивача на користь банку в порядку виконавчого провадження за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили у встановленому законом порядку, то підстави для застосування в даній справі реституції як способу захисту цивільного права відсутні.

Розглядаючи справу, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, у зв'язку із чим оскаржені судові рішення відповідають вимогам щодо його законності та обґрунтованості.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
В.І. Журавель
В.А. Черненко