Справа № 361/2840/16-ц
Провадження № 2/361/1932/16
У Х В А Л А

13 липня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори про зняття обтяження з майна та зобовязання вилучити запис про обтяження майна,-

встановив:

Позивач звернувся з цивільним позовом до відповідача ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори. У позовній заяві позивач просить припинити обтяження належного йому майна шляхом зняття заборони з житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область, Броварський район, с.Рожни, вул. Нова, 1 та зобовязати відповідача вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про обтяження у вигляді заборони на вказаний житловий будинок, що був зроблений ОСОБА_2 міською державною нотаріальною конторою 05.08.2004р. за № 1220724 на підставі повідомлення Подольського відділення Київбудбанку б/н від 25.10.1968р.

Ухвалою суду від 20.05.2016р. було відкрито провадження в цивільній справі за даною позовною заявою, яка формально відповідала вимогам ст.119,120 ЦПК України.

З метою уточнення позовних вимог і з'ясування належних учасників процесу, позивачу було запропоновано уточнити позовні вимоги і відповідача (відповідачів).

Позивач наполягав на розгляді даного позову як цивільного, предявленого до вказаного ним відповідача і за вказаними ним у позовній заяві вимогами. Пред'явлення позову до вказаного відповідача позивач обґрунтував тим, що відповідач на його думку безпідставно в 2004році вніс до державного реєстру запис про обтяження про арешт майна, належного його батькові ОСОБА_3 (який помер 07.08.2015р.), в тому числі обтяження у вигляді заборони на житловий будинок, і з такими діями нотаріальної контори позивач не згоден, тобто вважає їх неправомірними і такими, що порушили майнові права його батька , а тепер його як спадкоємця. Позивач вважає, що не було підстав для внесення даного запису про обтяження, і що необхідно припинити дане обтяження та вилучити з ЄДР відповідний запис про заборону. Також позивач пояснив, що з даного приводу і з відповідною заявою до зазначеного відповідача він не звертався.

При вирішенні питання, чи може даний позов бути розглянутий в порядку цивільного позовного провадження, суд виходить з того, які позовні вимоги і до кого предявлені позивачем.

Відповідно до ст.3, 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ст.30 ЦПК сторонами у цивільному провадженні є позивач і відповідач. За змістом ст.ст.1,3,4,15, ст.30, ст.214 ЦПК та ст.16 ЦК України, відповідачем є особа, від наявності чи відсутності прав та обов'язків якої залежить виникнення, припинення чи зміна цивільних прав та/чи обовязків позивача, а також особа, що порушила права та законні інтереси позивача, та від чиїх дій або утримання від дій залежить дотримання або поновлення порушених прав позивача; зокрема, у спорах про майно сторонами є особи, що мають майновий інтерес щодо такого майна.

Враховуючи розяснення Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені у постанові № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами у цивільних позовах про зняття арешту (заборони чи іншого обтяження) з майна можуть бути боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт, а в окремих випадках особа, якій передано майно; третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, може бути залучено орган, що виконав відповідні обтяжуючі дії.

Поданий ОСОБА_1 позов не є за формою і змістом позовом про виключення майна з-під арешту, про усунення перешкод з боку відповідача у користуванні майном, тощо, тобто не є цивільним позовом, поданим на захист порушеного права і який був би предявлений до особи, що порушила такі права, або від змісту прав якої залежить зміст і зміна прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України та п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАСУ, субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV) на нотаріусів покладено функції по державній реєстрації прав ( в тому числі обтяжень). Таким чином, нотаріус (нотаріальна контора), який діє як реєстратор і вчиняє певні реєстраційні дії в державному реєстрі за делегованими державою повноваженнями, є субєктом владних повноважень. Виходячи з даних норм закону та розяснень ВАСУ в Постанові №8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» (п.8), позови до нотаріусів, повязані з проведенням ними певних реєстраційних дій, є справами адміністративної юрисдикції.

Позивач не уточнив позовні вимоги і не визначив позовні вимоги цивільного характеру, які б могли бути розглянуті в порядку цивільного судочинства згідно ст.15 ЦПК та ст.16 ЦК України. Таким чином, подана ним позовна заява за формою і за змістом не є цивільним позовом.

Поданий ОСОБА_1 позов, враховуючи викладені позовні вимоги і зазначеного відповідача, пред'явлено до субєкта владних повноважень у сфері здійснення реєстраційних дій, тобто в публічно правовій сфері. Крім того, зі змісту позовних вимог та з уточнень , наданих позивачем у судовому засіданні при з'ясуванні даного питання, він фактично оскаржує дії/ бездіяльність зазначеного ним відповідача як реєстратора, тобто як субєкта владних повноважень і просить зобовязати відповідача вчинити певні дії, повязані з внесенням відомостей до ЄДР. Тому такий позов є за формою і змістом адміністративним і повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки дані обставини виявлені і зясовані вже після відкриття провадження у справі, і встановлено, що позов, за яким відкрито провадження у цивільній справі, не підлягає розгляду в порядку цивільного позовного провадження, а є по суті адміністративним позовом, який розглядається за правилами іншого адміністративного - судочинства, то провадження у справі слід закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Позивачу може бути рекомендовано визначитись зі способом захисту його прав і у разі звернення до суду з цивільним позовом (на захист порушених, оспорюваних чи невизнаних цивільних прав), визначити відповідного відповідача (відповідачів), та заявити відповідні позовні вимоги з урахуванням положень ст.16 ЦК України. У разі наявності або виникнення спору з субєктом владних повноважень, в тому числі і з приводу внесення чи вилучення відомостей з Єдиного державного реєстру прав та обтяжень, а також у випадку незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю реєстратора (в тому числі нотаріуса), звернутись до суду з адміністративним позовом до даного суб'єкту владних повноважень, з оскарженням його конкретних рішень, дій чи бездіяльності.

Керуючись п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори про зняття обтяження з майна та зобовязання вилучити запис про обтяження майна, як у такій, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів.

Суддя Т.В.Селезньова