АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивачів ОСОБА_3,

представника відповідача Нарапович О.Д.,

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом про визнання поруки припиненою.

Свої вимоги мотивували тим, що 09.07.2007 між ОСОБА_5 та ПАТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір 06/2468к-07 від 09.07.2007 про надання відповідачу у тимчасове користування грошових коштів (кредит) у розмірі 137 000 доларів США, строком до 08.07.2037 зі сплатою 11,95% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання кредитного договору між позивачами та ПАТ «Універсал Банк» було укладено договори поруки №06/2468дп-01-07 та №06/2468дп-02-07 від 09.07.2007, згідно яких ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взяли на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_5

У 2014 році позивачам стало відомо, що ОСОБА_5 не здійснює платежів на користь банку, згідно умов кредитного Договору, в результаті чого 25.05.2015 банк звернувся до суду. Саме в цей час позивачам стало відомо, що відповідач в односторонньому порядку підвищив процентну ставку за користування кредитними коштами з 11,95% річних до 12,95% річних, про що банк позивачів як поручителів не повідомив, чим порушив п. 6 договору поруки, наслідком чого стало збільшення відповідальності поручителів у зв'язку із зміною основного зобов'язання.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.06.2016 позов задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_6 за договором поруки № 06/2468дп-01-07 від 09.07.2007 укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 Визнано припиненою поруку ОСОБА_7 за договором поруки № 06/2468дп-02-07 від 09.07.2007 укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_7

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано ст. 559 ЦК України та, як наслідок, суд дійшов безпідставного висновку про збільшення обсягу відповідальності поручителів без їхньої на те згоди та, відповідно, припинення поруки.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивачів та третя особа в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги за її безпідставністю і необґрунтованістю та просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того що, відповідачем в односторонньому порядку було змінено відсоткову ставку по кредитному договору без згоди поручителів, в наслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності, а отже в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука є припиненою.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 09.07.2007 між ОСОБА_5 та ПАТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір 06/2468К-07 про надання їй у тимчасове платне користування грошових коштів (кредит) у розмірі 137 000 доларів США, строком до 08.07.2037 зі сплатою 11,95% річних за користування кредитом (а.с.8-10).

Пунктами 4, 5 договорів поруки, укладеного з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, передбачена солідарна відповідальність боржника й поручителів за всіма зобов'язаннями боржника перед кредитором, які виникли з кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Правову позицію щодо припинення договору поруки у зв'язку із зміною обсягу зобов'язання висловив Верховний Суд України в постанові у справі № 6-20цс11 від 21.05.2012, згідно з якою збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору.

Крім того, подібна позиція висловлена в постановах ВСУ від 21.05.2012 у справі № 6-18цс11 та від 18.06.2012 у справі № 6-73цс12.

Тобто, змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища. Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов'язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов'язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Внесення змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки, без згоди поручителя є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

Пунктом 7.1.2 кредитного договору передбачено, що при зміні облікової ставки Національного банку України, інфляційного індексу чи кон'юктури ринку попиту на кредитні ресурси Банк має право переглянути встановлену п. 1.1 процентну ставку за користування кредитом, про що повідомляє позичальника в письмовій формі за 10-ть календарних днів до дня встановлення нової ставки.

В забезпечення виконання кредитного договору між ОСОБА_6 та ПАТ «Універсал Банк» було укладено договір поруки №06/2468дп-01-07 від 09.07.2007, згідно якого ОСОБА_6 взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_5

Також ОСОБА_7 уклала з ПАТ «Універсал Банк» договір поруки №06/2468дп-02-07 від 09.07.2007, згідно якого взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що згідно договорів поруки №06/2468дп-01-07, №06/2468дп-02- 07, від 09.07.2007, а саме п. 1 поручителі засвідчили, що їм відомі усі умови основного договору, зокрема і розмір процентної ставки за користування кредитом, який становить 11,95 % річних.

Однак, з листів банку до ОСОБА_5 від 06.05.2014 (а.с. 14) та 15.11.20013 (а.с.66) та звернень ОСОБА_5 до банку з листами про зменшення відсоткової ставки до розміру визначеному в договорі (а.с. 15), вбачається, що відповідачем збільшено розмір процентної ставки з 11,95% річних до 12,95% річних з 15.07.2008. Зазначене підтверджується і розміром щомісячних платежів внесених ОСОБА_5, який після 15.07.2008 є більшим, ніж зазначено в графіку платежів, і випискою з рахунку станом 11.11.2008, в якій чітко вказана процентна ставка 12,95% (а.с. 63, 81 - 83).

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ «Універсал Банк» на час застосування відсоткової ставки - 12,95% повідомив позивачів про зміну її розміру, чим змінив зобов'язання без їх згоди, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по кредитним зобов'язанням ОСОБА_5

Відповідно до правового висновку ВСУ (постанова від 05.06.2013 у справі № 6-43цс13) згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання поруки такою, що припинена, встановивши, що внесення змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителів, а саме: зміна процентної ставки за користування кредитом, призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителів.

Разом з цим, слід наголосити, що Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 22 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», роз'яснив, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

У зв'язку з викладеним, доводи апеляційної скарги банку є не обґрунтованими.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І.Оніщук

Судді Л.Д.Українець

В.А.Шебуєва