РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року м. Мукачево Справа №303/3034/16-ц

2/303/1532/16

Номер рядка с.з. - 52

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Кость В.В.

при секретарі Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 освіти, молоді та спорту Мукачівської районної державної адміністрації

про визнання незаконним та скасування наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників Барбівської ЗОШ І-ІІ ступенів» від 05 травня 2016 року,

За участю:

позивача ОСОБА_1;

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників Барбівської ЗОШ І-ІІ ступенів» від 05 травня 2016 року.

У поданому на розгляд суду позові, ОСОБА_1 посилається на неправомірність оспорюваного за предметом позову наказу, з огляду на те, що жодних дій з приводу порушення трудової дисципліни вона не допускала.

Також вказала на порушення порядку проведення перевірки, оскільки направлення на перевірку було видано для проведення інвентаризації матеріальних цінностей, а не правильності заповнення класних журналів та журналів заміни, і спеціалісти бухгалтерії відповідача не мали право проводити таку перевірку.

Крім того, у складеній за результатами перевірки довідці, яка стала основою для винесення спірного наказу, відсутня дата та номер її складання, а в оспорюваному наказі не вказано, який саме дисциплінарний проступок вона вчинила.

У неї також не були відібрані пояснення з приводу виявлених перевіркою порушень.

Нормативно правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані приписи ст.ст. 147, 148, 149, 150 Кодексу законів про працю України.

Позивач, прийнявши участь у судовому засіданні, просили задоволити позов з підстав викладених в позовній заяві.

Уповноважені представники відповідача, прийнявши участь у судовому розгляді справи у задоволенні позову просили відмовити з огляду на його безпідставність.

В обґрунтування своїх заперечень зазначили, що вищевказаною перевіркою було встановлено невідповідність внесення записів в класних журналах та журналах замінених і пропущених уроків, за що позивача, як директора школи, яка організовує та забезпечує роботу зі створення умов для проведення освітнього процесу притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, представники відповідача зауважили на правомірності перевірки, яка була проведена на підставі наказу відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації від 20.04.2016 року №142 «Про проведення інвентаризації основних засобів і необоротних матеріальних активів» спеціалістами централізованої бухгалтерії відділу освіти, якими було виявлено порушення керівними особами Барбівської ЗОШ І-ІІ ступенів вимог законодавства щодо оформлення заміни педагогічних працівників навчального закладу, про що позивач безпосередньо була ознайомлена під розписку. Крім того, перед винесенням наказу у позивача були відібрані письмові пояснення, у яких вона визнала факт допущених з її боку порушень. Аналогічні пояснення були надані також заступником директора з навчальної виховної роботи особами Барбівської ЗОШ І-ІІ ступенів.

Заслухавши пояснення та заперечення учасників судового процесу, дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

Наявні у справі доказові матеріали (копія наказу від 03.07.2006 №290-к, а.с. 10) свідчать про трудову діяльність позивача у Барбівській ЗОШ І-ІІ ступенів на посаді директора.

Оспорюваним за предметом позову наказом (а.с. 11) позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Позивач вважає такий наказ незаконним, оскільки, за її доводами, відповідач не довів факту порушення нею Інструкції з ведення класного журналу учнів 5-11 (12) класів загальноосвітніх навчальних закладів, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України від 03 червня 2008 року №498 , наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 10.05.2011 №423 «Про затвердження єдиних зразків обовязкової ділової документації у загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності», а також посадової інструкції.

Надаючи правову оцінку вищевказаним аргументам позивача, суд, у контексті із запереченнями представників відповідачів, виходить з наступного.

Статтею 1 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої ст.20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Розяснюючи вищевказані положення Основного Закону України, Верховний Суд України у п. 1 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 (надалі Постанова №9) звернув увагу судів на необхідності неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

Згідно з статтею 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Стаття 149 цього кодексу визначає порядок застосування дисциплінарних стягнень, а саме до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Вина як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілковито необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Отже, у предмет судового дослідження при розгляді такої категорії трудових спорів входить зясування питань стосовно фактичної наявності дисциплінарного проступку, а також дотримання строків для накладення дисциплінарного стягнення.

У п. 20 наказу Міністерства освіти України «Про Типові правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників навчально-виховних закладів системи Міністерства освіти України» від 20.12.93 №455 зазначено, що власник або уповноважений ним орган (керівник) закладу освіти зобов'язаний: забезпечити необхідні організаційні та економічні умови для проведення навчально-виховного процесу на рівні державних стандартів якості освіти, для ефективної роботи педагогічних та інших працівників закладу освіти відповідно до їхньої спеціальності чи кваліфікації; визначити педагогічним працівникам робочі місця, своєчасно доводити до відома розклад занять, забезпечувати їх необхідними засобами роботи; дотримуватись чинного законодавства, своєчасно подавати центральним органам державної виконавчої влади встановлену статистичну і бухгалтерську звітність, а також інші необхідні відомості про роботу і стан навчально-виховного закладу, тощо.

Відповідно до п.2.2 Інструкції з ведення класного журналу учнів 5-11(12)-х класів загальноосвітніх навчальних закладів затвердженої 03 червня 2008 року Міністерством освіти і науки України за №496 контроль за станом ведення класних журналів та їх збереженням як архівних документів покладається на керівника навчального закладу (п.2.2 вищевказаної Інструкції).

Як свідчать дані копії наказу Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації «Про проведення інвентаризації основних засобів і необоротних матеріальних збитків» від 20.04.2016 року за розпорядженнями голови Мукачівської районної державної адміністрації від 01.04.2016 №167 та №168 «Про проведення реорганізації відділу молоді та спорту Мукачівської районної державної адміністрації, шляхом приєднання до відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації» було створено центральну комісію в особі бухгалтерів централізованої бухгалтерії для проведення інвентаризації установ освіти, в тому числі і Барбівської школи І-ІІ ступенів, про що було завідомо попереджено керівників навчальних закладів (а.с. 13-14).

За результатами проведеної перевірки Барбівської школи І-ІІ ступенів було складено Довідку (а.с. 15-24), у якій зафіксовано 44 факти порушень порядку оформлення заміни педагогічних працівників навчального закладу за період із січня 2015 року по березень 2016 року.

Вказані порушення призвели до зайвих виплат вчителям школи у загальній сумі 2526,29 грн.

Суть порушень полягала у виявленій невідповідності записів про замінені та пропущені уроки в класних журналах та журналі замінених і пропущених уроків; невідповідності дат оформлення заміни та фактично проведеної заміни уроків; оформленні в журналі замінених і пропущених уроків заміни індивідуального навчання в 5 класі, в той час, як в даному класі індивідуальне заняття не передбачено; здійсненні записів заміни в журналі замінених і пропущених уроків, так як дані записи відсутні в класних журналах; в жовтні 2015 року, з 26.10.2015 по 30.10.2015 року було подано табель заміни уроків під час останніх канікул та невідповідності записів кількості замінених уроків в журналі замінених і пропущених уроків та класних журналах.

Приймаючи до уваги приписи ст. 148 Кодексу законів про працю України щодо строків накладення дисциплінарного стягнення, суд виходить з того, що ряд виявлених перевіркою порушень мали місце з 05.12.2015 по 05.05.2016.

У процесі судового розгляду справи, судом, за участю учасників судового процесу, було проаналізовано обставини щодо фактичної наявності за вказаний період виявлених перевіркою порушень, на підставі аналізу даних витребуваного судом оригіналу Журналу обліку пропущених і замінених уроків за 2015-2016р.р. та класних журналів по спірним позиціям, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 35-39).

За результатами дослідження вказаних доказів, зазначені у Довідці порушення, які мали місце у періоді з 05.12.2015 по 05.05.2016 знайшли своє обєктивне підтвердження, і позивачем спростовані не були. Навпаки, позивач допустила можливість існування таких порушень, вказавши лише на порушення порядку проведення перевірки.

Фактичний аналіз змісту вищевказаних документальних доказів свідчить про правомірність винесеного відповідачем за предметом позову наказу з огляду на порушення позивачем трудової дисципліни щодо допущення зазначення недостовірних записів про заміну пропущених уроків.

Вищевказані обставини підтверджені також й іншими матеріалами справи, зокрема, пояснювальними записками позивача та заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_5, які датовані 05 травня 2016 року, у яких останні визнали фактичну наявність виявлених перевіркою порушень, що призвели до зайвої витрати державних коштів (а.с. 65, 88). Цим самим, спростовуються твердження позивача, про те, що у неї не було відібрано пояснення перед оголошенням догани.

Також слід зазначити, що на позивача як директора школи покладено обовязок з планування, координування та контролю роботи педагогічних та інших працівників школи в межах трудового законодавства у відповідності з п. 3.6. Посадової інструкції директора школи, затвердженої начальником відділу освіти Мукачівської райдержадміністрації 01.09.2012 року (а.с. 80)

У відповідності до п. 3.19 та 3.22 вищевказаної Посадової інструкції позивач зобовязана раціонально використовувати бюджетні асигнування, а також кошти, які надходять з інших джерел.

Отже, за результатами судового розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про неправомірність винесеного відповідачем наказу з огляду на доведеність обставин стосовно порушення позивачем трудового законодавства та трудової дисципліни стосовно забезпечення належного ведення Журналів обліку пропущених і замінених уроків та Класних журналів, та раціонального використання бюджетних асигнувань.

Також, накладаючи дисциплінарне стягнення, відповідач дотримався передбачених строків застосування стягнення за виявленні порушення, які мали місце за період з 05.12.2015 по 05.05.2016.

В свою чергу, посилання позивача на необхідність скасування наказу з огляду на те, що у повноваження працівників відповідача, які проводили перевірку, не входила перевірка журналів заміни пропущених і замінених уроків, а також класних журналів, так як вони мали проводити виключно інвентаризацію основних і необоротних матеріальних активів, судом відхиляється, оскільки наявність тих чи інших формальних моментів, повязаних з порядком проведення перевірки, при фактичній наявності виявлених порушень, не може свідчити про незаконність спірного наказу.

Крім того, виявлені порушення призвели до зайвого витрачання бюджетних коштів, контроль за раціональним та належним використанням яких покладено на працівників бухгалтерії відповідача.

Також слід констатувати, що зайве витрачання бюджетних коштів якраз і було виявлено, внаслідок перевірки правильності внесення записів у вищевказані журнали.

Суд також зазначає, що оспорюваний ОСОБА_1 наказ стосується не тільки позивача, а й заступника директора з навчально виховної роботи ОСОБА_5, тому заявлення вимоги про скасування наказу в цілому, без відома іншої особи, якої вказаний документ стосується, є неправильним у контексті з приписами ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 11, 14, 57-60, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Кость

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 13.07.2016.