Справа № 755/6923/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», заінтересовані особи: державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язати вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

16 квітня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою на дії Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з вимогами: «Визнати неправомірною та незаконною постанову від 22 травня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження винесену по виконавчому документу №755/11285/14-ц виданого 05 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Країна» 5257,12 грн. Дати доручення начальнику відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зобов'язати державного виконавця скасувати постанову від 22 травня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та відкрити виконавче провадження. Дати доручення начальнику відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зобов'язати державного виконавця звернутись до суду з поданням про видачу дублікату втраченого виконавчого документа».

Представник заявника - Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника заявника та задовольнити скаргу на підставі наявних у справі доказів.

Суб'єкт оскарження - представник Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення по суті предмету спору не скористались.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

02 липня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Судом присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (в порядку регресу) суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5013,52 грн. та 243,60 грн. судового збору, а всього стягнути 5257,12 грн. (а.с.21)

05 вересня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (в порядку регресу) суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5013,52 грн. та 243,60 грн. судового збору, а всього стягнути 5257,12 грн. (а.с.22)

30 вересня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявським А.М. винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) (ВП №44888640) про примусове виконання виконавчого листа №755/11285/14-ц виданого 05.09.2014 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ СК «Країна» заборгованості в сумі 5257,12 грн., на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.24)

Згідно ч.4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.

Як передбачено частиною другою та четвертою статі 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого

провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положення п.1 ч. 1 ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Враховуючи той факт, що встановлений п.1 ч. 1 ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому, відповідно до вимог ст.73 Цивільного процесуального кодексу України може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Виходячи зі змісту поданої до суду скарги на дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» просить визнати неправомірною та незаконною постанову від 22 травня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження винесену по виконавчому документу №755/11285/14-ц виданого 05 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Країна» 5257,12 грн., однак при зверненні до суду заявником не надано оскаржувану постанову від 22 травня 2015 року, що унеможливлює надати оцінку підставам наведених державним виконавцем щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, при цьому вимога суду надати оскаржувану постанову та докази, які мали підтвердити отримання цієї постанови стягувачем для вирішення питання про дотримання строків звернення зі скаргою до суду, які визначено п.1 ч.1 ст.385 Цивільного процесуального кодексу України, про що винесена ухвала суду від 29 квітня 2016 року про надання заявнику строку для усунення недоліків, залишилась без належного виконання з боку заявника.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що скарга Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» на дії Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в частині вимог щодо оскарження постанови від 22 травня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження винесену по виконавчому документу №755/11285/14-ц виданого 05 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Країна» 5257,12 грн., є необґрунтованою такою, що не підлягає задоволенню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Як роз'яснено у п.20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 6 Закону України "Про виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Як роз'яснено у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» щодо надання доручення начальнику відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зобов'язати державного виконавця скасувати постанову від 22 травня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та відкрити виконавче провадження, а також зобов'язати державного виконавця звернутись до суду з поданням про видачу дублікату втраченого виконавчого документа, оскільки суд не вправі зобов'язувати державного виконавця до вчинення дій, які визначені Законом України "Про виконавче провадження" та можуть здійснюватись тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 6, 11, 18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», заінтересовані особи: державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язати вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я