Справа № 323/2687/16-ц
№ провадження 2/323/741/16
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

10.11.2016 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Плечищевої О.В. при секретарі Свириденко О.С. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який був уточнений та в якому зазначає, що в березні 2003 року її чоловік за цивільним шлюбом - ОСОБА_4, запевнив позивача, що придбав для неї житловий будинок, який розташований в селищі Калініна Оріхівського району Запорізької області по вулиці Миру, будинок 15. Для чого передав грошові його власниці - ОСОБА_5, якій цей будинок належав на підставі свідоцтва про право власності від 18.02.2002 року, виданого ІЦасливською сільською Оріхівського району Запорізької області. Через хворобу вона вирішила виїхати з села до Запоріжжя для лікування та подальшого там проживання, тому й погодилась взяти кошти дати позивачу свій будинок. ОСОБА_4, запевнив позивача, що згодом - після передачі коштів, він оформить всі необхідні документи на будинок на її імя.

З того часу позивач і вселилася в вищевказаний будинок, так як його колишня власниця, з села, і не цікавилась оформленням документів.

На протязі всього цього часу позивач проживає в будинку, володіє та користується ним і вважала себе його законним власником, оскільки сплачувала всі платежі по його ремонту та укладала договори з організаціями на його утримання, доглядала за прибудинковою територією.

Вирішивши зареєструвати своє фактичне місце проживання в відповідних органах, позивач довідалася, що попередня власниця будинку померла ще в 2006 році, так і не переоформивши будинок на позивача. Без оформлення будинку на своє імя позивач не може зареєструвати своє місце проживання, окрім цього вона не може оформити субсидію на користування електроенергією, так як згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником будинку на сьогоднішній день залишилась ОСОБА_5.

Позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним обєктом нерухомості ось вже на протязі 13 років, підтвердженням чого є наступні документи: довідка сільської ради за №160 від 22.04.2013 року, акт обстеження фактичного проживання фізичних осіб від 22.04.2013 року, довідка сільської ради за №261 від 21.07.2016 року та акт обстеження фактичного проживання фізичних осіб від 21.07.2016 року, підписаний сільським головою та депутатами сільської ради і сусідами позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Таким чином, умовами виникнення права власності за давністю володіння є: добросовісність, відкритість, безперервність, тривалість володіння.

При цьому добросовісність володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, отже встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.

Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом 10 років.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а відповідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

За нормами ст. 41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за № 5 вказано, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Пунктом 13 цієї ж Постанови визначено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

На замовлення КП «Бюро технічної інвентаризації» Оріхівської районної ради Запорізької області виготовило технічний паспорт на житловий будинок, який складається: житловий будинок літ. «А», сіни літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай «В», погріб ліг. «Пг», вбиральня літ. «Д», колодязь літ. «Г», паркан №1, ворота з хвірткою №2 . В 2015 році було змінено назву селище Калініна на селище Калинівка.

Без відповідного правовстановлюючого документу позивач не може провести державну -реєстрацію права власності на обєкт нерухомості, яким позивач користується більше 13 років.

Позивач прохає визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається: житловий будинок літ. «А», сіни літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай «В», погріб ліг. «Пг», вбиральня літ. «Д», колодязь літ. «Г», паркан №1, ворота з хвірткою №2 за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, селище Калинівка (стара назва Калініна), вулиця Миру, будинок 15

(п"ятнадцять).

Позивач в судове засідання не з"явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, повноваження на представлення її інтересів надала адвокату ОСОБА_6М.(а.с.35).

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні вимог своєї довірительниці наполягає, прохає суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Оріхівського району Запорізької області в судове засідання не з"явився, до суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, проти уточнених позовних вимог позивача не заперечують, позовні вимоги визнають в повному обсязі.(а.с.76).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, підтверджує, що

ОСОБА_1 дійсно була та є добросовісним набувачем житлового будинку в с.Калініно Оріхівського району Запорізької області по вул.Миру,15, та відкрито і безперервно володіє і користується ним з 2003 року.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані до суду, вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних обставин.

За нормами ст. 41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Судом встановлено, що в березні 2003 року її чоловік за цивільним шлюбом - ОСОБА_4, запевнив позивача, що придбав для неї житловий будинок, який розташований в селищі Калініна Оріхівського району Запорізької області по вулиці Миру, будинок 15. Для чого передав грошові його власниці - ОСОБА_5, якій цей будинок належав на підставі свідоцтва про право власності від 18.02.2002 року, виданого ІЦасливською сільською Оріхівського району Запорізької області. Через хворобу вона вирішила виїхати з села до Запоріжжя для лікування та подальшого там проживання, тому й погодилась взяти кошти дати позивачу свій будинок. ОСОБА_4, запевнив позивача, що згодом - після передачі коштів, він оформить всі необхідні документи на будинок на її імя.

З того часу позивач і вселилася в вищевказаний будинок, так як його колишня власниця, з села, і не цікавилась оформленням документів.

На протязі всього цього часу позивач проживає в будинку, володіє та користується ним і вважала себе його законним власником, оскільки сплачувала всі платежі по його ремонту та укладала договори з організаціями на його утримання, що стверджується договором на електропостачання (а.с.19-20) та квитанціями (а.с.21,22,23), доглядала за прибудинковою територією.

Вирішивши зареєструвати своє фактичне місце проживання в відповідних органах, позивач довідалася, що попередня власниця будинку померла ще в 2006 році, так і не переоформивши будинок на позивача. Без оформлення будинку на своє імя позивач не може зареєструвати своє місце проживання, окрім цього вона не може оформити субсидію на користування електроенергією, так як згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником будинку на сьогоднішній день залишилась ОСОБА_5 , згідно Інформаційної довідки за №63980240. (а.с.6).

Позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним обєктом нерухомості ось вже на протязі 13 років, підтвердженням чого є наступні документи: довідка сільської ради за №160 від 22.04.2013 року (14), акт обстеження фактичного проживання фізичних осіб від 22.04.2013 року (а.с.15), довідка сільської ради за №261 від 21.07.2016 року (а.с.16) та акт обстеження фактичного проживання фізичних осіб від 21.07.2016 року, підписаний сільським головою та депутатами сільської ради і сусідами позивача. (а.с.17).

Таким чином, позивач стала добросовісним набувачем житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Таким чином, умовами виникнення права власності за давністю володіння є: добросовісність, відкритість, безперервність, тривалість володіння.

При цьому добросовісність володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, отже встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.

Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не

приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом 10 років.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а відповідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

За нормами ст. 41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за № 5 вказано, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Пунктом 13 цієї ж Постанови визначено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Оскільки під час розгляду справи було отримано інформацію про наявність правонаступника померлої власниці будинку - спадкоємиця ОСОБА_3, позивач визначила її співвідповідачем разом з початковим відповідачем - органом місцевого самоврядування, на території якого знаходиться будинок - ОСОБА_2 сільської ради Оріхівського району Запорізької області.

На замовлення КП «Бюро технічної інвентаризації» Оріхівської районної ради Запорізької області виготовило технічний паспорт на житловий будинок, який складається: житловий будинок літ. «А», сіни літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай «В», погріб ліг. «Пг», вбиральня літ. «Д», колодязь літ. «Г», паркан №1, ворота з хвірткою №2. (а.с.9-11).

В 2015 році було змінено назву селище Калініна на селище Калинівка, що стверджується рішенням органу місцевого самоврядування. (а.с.13).

Отже, без відповідного правовстановлюючого документу позивач не може провести державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомості, яким позивач користується більше 13 років.

При таких обставинах, враховуючи дослідженні в судовому засіданні письмові заяви відповідачів про визнання позову, а також те, що позивач достовірно довела факт набуття нею право власності за набувальною давністю, оскільки добросовісно і відкрито володіла нерухомим майном на протязі більше 13 років, інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна не має, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 61,88, 212, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст.11, 15, 16, 344 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний №, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається: житловий будинок літ. «А», сіни літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай «В», погріб ліг. «Пг», вбиральня літ. «Д», колодязь літ. «Г», паркан №1, ворота з хвірткою №2 за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, селище Калинівка (стара назва Калініна),вулиця Миру,будинок 15.(п"ятнадцять).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Плечищева О.В.