№ 468/669/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

11.07.2016 року Суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Янчук С.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно та поділ майна подружжя.

Із змісту позовної заяви слід, що позивач 11.08.1992 року уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області 23.05.2016 року. За час перебування у шлюбі ними було побудовано нерухоме майно, а саме житловий будинок №118-а, розташований в м. Баштанка по вулиці Баштанської республіки та магазин №8/7, розташований в м. Баштанка по вулиці Полтавська. Також ним було придбано земельну ділянку №90 в м. Баштанка по вулиці С. Бойченка та значну кількість рухомого майна (транспортні засоби, побутова техніка, тощо). Відповідач відмовляється в добровільному порядку поділити майно та не дає можливості користуватися цим майном. За таких обставин позивач просить суд визнати вказане майно спільним майном подружжя та визнати за нею право власності на ? частину вказаного спірного майна .

Дана заява не відповідає вимогам ЦПК, а саме статті 119.

- відповідно до вимог п.5 та 6 ч. 2 вказаної статті, заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги щодо поділу рухомого майна (побутова техніка, транспортні засоби, тощо) зазначає його вартість, однак позовна заява не містить зазначення доказів на підтвердження цього (та за можливості не додає їх до заяви).

Окрім рухомого майна позивач також просить поділити й нерухоме майно, зокрема ангарне приміщення, при цьому позовна заява також не містить зазначення доказів на підтвердження його вартості. Позивачем наголошується, що дане приміщення не зареєстроване в установленому законом порядку. За таких умов позовна заява потребує додаткового обґрунтування щодо відсутності у даного приміщення ознак самочинного будівництва (з значенням відповідних доказів).

Так, згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

В свою чергу п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.09.75 за №9 «Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України» передбачено, що вирішуючи позови про право власності на самовільно споруджені жилі будинки або прибудови, в тому числі пов'язані з купівлею-продажем, міною, даруванням, спадкуванням останніх, а також вимоги про поділ цих будівель між учасниками будівництва і визначення порядку користування приміщеннями в них, про відшкодування витрат, понесених на самовільне будівництво, суди повинні враховувати, що щодо таких жилих будинків і прибудов не виникає прав і обов'язків власника ні в осіб, які їх спорудили, ні в осіб, які уклали щодо них угоди. Самовільно споруджені будинки чи прибудови не можуть бути об'єктом права приватної власності і на них не може бути звернено стягнення за виконавчими документами; вони не можуть бути продані з прилюдних торгів або передані у власність кредиторам.

Із місту ст. 16 ч.2 ЦК України слід, що суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.

Позивач просить визнати вищевказане нерухоме та рухоме майно спільним майном подружжя, а також припинити право власності відповідача на автомобіль Opel-kadet, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

Проте, позовна заява не містить правового обґрунтування (з посиланням на нормативно-правові акти) щодо можливості захисту порушених прав наведеними способами.

- відповідно до вимог ч.5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

До позовної заяви додано документ на підтвердження сплати судового збору в розмірі 4134 грн. 00 коп. Позов містить зазначення ціни позову в розмірі 649 752 грн. 50 коп.

Наведене свідчить, що до позовної заяви не додано документ на підтвердження сплати судового збору в розмірі, передбаченому п.п. 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» / 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати/.

Із викладеного слід, що позовна заява ОСОБА_1 подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, а тому це є підставою для залишення її без руху для виправлення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя , -

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно та поділ майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк, для виправлення вказаних в ухвалі недоліків але не пізніше пяти днів з дня отримання позивачем ухвали, розяснивши, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява вважається неподаною і повертається.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: