Справа № 209/7136/14-ц
Провадження № 2/209/48/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

третіх осіб ОСОБА_3.М., ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Дніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 8758, за кредитним договором № 8/2007/840-К/1598-ПР від 06 вересня 2007 року та іпотечним договором №1598/1-ПР від 06 вересня 2007 року про звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 за рахунок коштів від реалізації нерухомого майна на суму боргу з урахуванням пені, комісії та штрафу за кредитним договором № 8/2007/840-К/1598-ПР від 06.09.2007 року у розмірі 429 819,50 грн. та 1700 грн. витрат за вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування позову зазначено, що 25 березня 2014 року йому, позивачу, стало відомо про те, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий напис від 25 грудня 2013 року, який зареєстрований в реєстрі за № 8758. Цим виконавчим написом запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності йому позивачу, та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, за кредитними зобовязаннями перед Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», згідно кредитного договору № 8/2007/840-К/1598-ПР від 06 вересня 2007 року, іпотечного договору № 1598/1-ПР від 06 вересня 2007 року, на підставі яких зазначене нерухоме майно передано в іпотеку ПАТ «КБ «Надра». Цим виконавчим написом також запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги банку про стягнення заборгованості у розмірі: 44 324,73 долари США, що становить 354 287,57 грн. та 75 531,93 грн., а всього 429 819,50 грн., яка складається з наступного: основний борг 26 617,82 доларів США, сума заборгованості по відсоткам 17 706,91 доларів США, пеня 38 206,54 грн., комісія 12 387,23 грн., штраф 24 938,16 грн., а також витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису в сумі 1700,00грн., і всього стягнути 431 519,50 грн. Вчинений виконавчий напис банк предявив до виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції. Державний виконавець відкрив виконавче провадження та видав постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження. Про накладення арешту на майно йому, позивачу, стало відомо безпосередньо у ВДВС 26 березня 2014 року. Вважає дії відповідачів незаконними та необґрунтованими, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 88 Закону "Про нотаріат" про безспірність заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобовязань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено банком одноособово без урахування думки та позиції позичальника та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Також вважає, що сума невиконаних зобовязань, що вказана у виконавчому написі не може складати 429 819,50 гривень, так як є істотно меншою у звязку з частковим погашенням боргу. Крім того, банк повинний був надіслати йому вимогу про розмір нарахованої заборгованості за кредитним договором до вчинення виконавчого напису, що передбачено ст. 35 Закону України «Про іпотеку» , і у разі підтвердження з його боку розміру заборгованості , вказана у виконавчому написі сума могла б вважатися безспірною. Але він, позивач, жодних повідомлень від відповідачів не отримував, а виконавчий напис було зроблено із порушенням вимог законодавства України.

В порушення вимог статей 87, 88 Закону "Про нотаріат", розділу 1 Постанови N 1172 від 29 червня 1999 року нотаріус допустив вчинення виконавчого напису за наявності у боржника спору з кредитором стосовно суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування та пені, який виник на підставі кредитного договору. При цьому нотаріус не взяв до уваги, що за умовами кредитного договору строк виконання зобовязання не настав, про що прямо прописано в іпотечному договорі № 1598/1-ПР, згідно якого строк сплати зобовязання спливає 20 лютого 2015 року, а не 22 грудня 2013 року, як це зазначено в виконавчому написі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримував заявлений позов, надав пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просить позов задовольнити. Також пояснив суду, що у 2007 році він отримав кредит від ВАТ «КБ «Надра» в розмірі 32000 доларів США на ремонт квартири. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір іпотеки, за яким банку в іпотеку була передана квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка на праві спільної власності належить йому, його дружині ОСОБА_4, та їх дітям: ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Отримавши кредитні кошти, він протягом півтори року повертав банку кредитні кошти, поки не підвищився курс долару США по відношенню до гривні (за 1 долар США 8 грн.) Він звертався до банку з приводу розяснень щодо повернення кредитних коштів в звязку із збільшенням курсу долару, і в банку його повідомили про те, щоб він платив кредит стільки, скільки зможе. На протязі двох років він платив кредит по 100 - 200 доларів щомісячно, але йому невідомо, на погашення якої заборгованості, за тілом кредиту чи за відсотками, банк зараховував сплачені ним кошти. В 2010 році йому була призначена пенсія в розмірі 1200 грн. і він не зміг погашати кредит. В теперішній час розмір його пенсії становить 1264 грн. В 2013 році йому ніяких повідомлень із банку не надходило. Лише в лютому 2014 року йому надійшло повідомлення з вимогою про погашення заборгованості, але це повідомлення не було завірено печаткою банку. А потім із Дніпровського відділу ДВС надійшла постанова про накладення арешту на квартиру на підставі виконавчого напису. Він не згоден із розміром заборгованості, яка нарахована банком, йому не надають розрахунок заборгованості за кредитним договором, він не мав можливості заявити про свою незгоду з розміром заборгованості до видачі виконавчого напису, так як до моменту видачі цього напису банк йому повідомлення про розмір заборгованості та можливе звернення стягнення на квартиру не надсилав.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні також позов ОСОБА_1 підтримав, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню, пояснила суду, що ОСОБА_1 є її батьком. В 2007 році він уклав із ВАТ «КБ «Надра» кредитний договір та договір іпотеки. З нею, її матірю ОСОБА_4 банк уклав договори поруки для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором. Їх сімя повертала кредитні кошти, згідно графіку погашення кредиту, до того часу, поки курс 1 долару США не збільшився до 8 грн., а потім платили по 100-200 доларів США щомісячно. Коли вони звернулися до банку, то зясувалося, що банк зараховував всі платежі на погашення штрафів, а не на погашення відсотків. В 2011 році вона зверталася до банку з проханням про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, але їй відмовили. Залишок за кредитним договором складав 26000 доларів США, а потім борг збільшився. Вона не згодна із сумою заборгованості, що вказана у виконавчому написі.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню, та пояснила суду, що в 2007 році її чоловік взяв у ВАТ «КБ «Надра» кредит, і вони платили за кредитним договором, спочатку по графіку, а потім, коли збільшився курс долару, по 100-150 доларів щомісячно. Але грошові кошти на погашення кредиту не зараховувалися. Потім їм надійшов від нотаріуса виконавчий напис, а від ДВС - постанова про арешт квартири.

В подальшому позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, звернувшись до суду з заявамо про розгляд справи за їх відсутності.

Треті особи ОСОБА_7 і ОСОБА_6 в судове засідання не зявися, звернулися до суду з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності та про задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідач - приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, надала суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що не визнає позовні вимоги і просить відмовити в задоволенні позову. Послалася на те, що згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє в задоволенні цих вимог, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Але предметом спору в справі є не дійсний розмір боргу позивача перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису, а такі порушення, навіть, якщо б вони були допущені, не можуть бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач не обґрунтовує відсутність заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі, не вказує сум, які ним були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Тому спір щодо процедури вчинення виконавчого напису не є спором про майнові чи особисті немайнові права, а приватний нотаріус не є субєктом такого спору. Вважає, що позов подано до неналежного відповідача, так як між нею, як приватним нотаріусом, та позивачем не існувало та не існує будь-яких цивільно-правових відносин, тобто відсутній спір про право. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» справи щодо оспорювання виконавчого напису нотаріуса розглядаються в позовному провадженні, позивачем в якому є боржник, а відповідачем є кредитор. Таким чином, нотаріус, що вчиняв нотаріальний напис, не може бути відповідачем за даним позовом, а дійсним відповідачем по справі може бути лише стягувач, у якого виникло право на звернення стягнення на предмет застави та який звертається за виконанням такого напису. Посилання позивача на те, що вона, нібито, допустила порушення при вчиненні нотаріального напису є неспроможними, так як виконавчий напис було вчинено із дотриманням вимог ст.. 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості: договір іпотеки, розрахунок заборгованості, вимога про погашення заборгованості, довідка з особового рахунку боржника, належним чином засвідчені копії яких додаються до заперечень. Виконавчий напис було вчинено нею в межах строку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, і згідно п.1 вказаної постанови для вчинення виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає право звернення стягнення на заставне майно і документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення. Виконавчий напис було вчинено з дотриманням п. 2.3 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дії нотаріусами України, ст. 35 Закону України «Про іпотеку», тобто після спливу тридцяти днів з моменту направлення стягувачем боржнику письмової вимоги про усунення порушень та довідки розрахунку заборгованості за кредитом. Чинні на момент вчинення виконавчого напису норми законодавства не вимагали надання стягувачем документів на підтвердження факту отримання боржником письмових вимог про усунення порушень кредитного договору. При вчиненні виконавчого напису працівник стягувача надав їй докази надсилання даних документів позивачу та іншим іпотекодавцям, а саме: поштові описи вкладення в цінний лист, належним чином засвідчені копії яких додаються до заперечень. Крім цього, право на звернення стягнення у банка виникло не у звязку із настанням кінцевого строку виконання зобовязання, а у звязку з неналежним виконанням боржником кредитного договору і виникненням заборгованості за кредитом, у повній відповідності до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та ст.5 договору іпотеки.

Представник відповідача - ПАТ «Комерційний банк «Надра» в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, заступник начальника відділу ОСОБА_9 письмово просив суд розглядати справу за відсутності їх представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представників відповідачів та третіх осіб на підставі наявних у ній даних і доказів, а потім продовжив розгляд справи за відсутності позивача, його представника та третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вислухавши позивача його представника, третіх осіб, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 06 вересня 2007 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1, уклали кредитний договір № 8/2007/840-К/1598-ПР, за умовами якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 31200 доларів США на споживчі цілі, а ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит до 20 лютого 2015 року, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 14,49% річних, щомісячну плату за управління кредитом із розрахунку 0,1 % від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (а.с. 13-14).

06 вересня 2007 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 уклали іпотечний договір № 1598/1-ПР, відповідно до умов якого ОСОБА_1 в забезпечення власних зобовязань, а ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , як майнові поручителі в забезпечення виконання зобовязання позичальника ОСОБА_1, що витікають із кредитного договору № 8/2007/840-К/1598-ПР від 06 вересня 2007 року, передали у іпотеку, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку предмет іпотеки квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 8-10).

Також 06 вересня 2007 року ВАТ комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 уклали договори поруки № 1598/2-ПР та №1598/3-ПР, відповідно до умов яких ОСОБА_4 та ОСОБА_3 поручилися перед банком за належне виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором № 8/2007/840-К/1598-ПР від 06 вересня 2007 року, в тому числі: повернути до 20 лютого 2015 року кредит в сумі 31200 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,49 % річних, сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції (а.с. 12, 15).

25 грудня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 був виданий виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8758, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_1, який є боржником за кредитними зобовязаннями перед ВАТ комерційний банк «Надра» згідно кредитного договору 8/2007/840-К/1598-ПР від 06 вересня 2007 року, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, які є майновими поручителями ОСОБА_1 за його кредитними зобовязаннями (а.с. 7). У вказаному виконавчому написі зазначено, що нерухоме майно на підставі договору іпотеки передано в іпотеку Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра», і строк платежу за вищезазначеним договором іпотеки настав 22 грудня 2013 року.

Цим виконавчим написом приватний нотаріус ОСОБА_5 запропонувала за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» у розмірі: 44324,73 долари США, що становить 354 287,57 грн. та 75 531,93 грн., а всього 429 819,50 грн., яка складається з наступного: основний борг 26 617,82 доларів США, сума заборгованості по відсоткам 17 706,91 доларів США, пеня 38 206,54 грн., комісія 12 387,23 грн., штраф 24 938,16 грн., а також витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису в сумі 1700,00 грн., і всього стягнути 431 519,50 грн.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в України встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3225-ХІІ «Про нотаріат».

Статтею 50 Закону № 3225-ХІІ передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту. Враховуючи норми статті 50 цього Закону, норми Прикінцевих та перехідних положень Цивільного процесуального кодексу, ст. 15 ЦПК України справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право та в порядку цивільного судочинства.

Можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена ст. 18 ЦК України, ст. 110 ЦПК України, главою 14 Закону «Про нотаріат», ч. 6 ст. 20 Закону України від 02 жовтня 1992 року «2654-ХІІ «Про заставу», ч.3 ст. 33 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до ч.2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акт.

У пункті 16 Постанови Вищого спеціалізованого суду України № 3 зазначено: «Спори між боржниками і стягувачами, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовом боржників до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства».

Приймаючи до уваги вище наведене, суд вважає, що нотаріус правомірно залучений до участі у справі як відповідач, оскільки позивач оскаржує процедуру вчинення нотаріальної дії з підстав недотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при її вчиненні.

Суд вважає, що виконавчий напис, вчинений 25 грудня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 8758, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус ОСОБА_5 не виконала основні вимоги, передбачені Законом України «Про нотаріат», для видачі виконавчого напису.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтями 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса і якщо з дня виникнення права на вимогу минуло не більше трьох років.

Згідно п.п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів.

Такими документами, згідно Переліку, є нотаріально посвідчена угода, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому, згідно п.1 цього Переліку для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до положень п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь - яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача про звернення стягнення на предмет застави з підписом боржника про його отримання.

Із наданих приватним нотаріусом ОСОБА_5 документів вбачається, що для вчинення виконавчого напису ПАТ «Комерційний банк «Надра» надало нотаріусу договір іпотеки, розрахунок заборгованості, вимогу про погашення заборгованості, виписку з особового рахунку боржника.

Але доказів на підтвердження того, що приватному нотаріусу ОСОБА_5 стягувачем було надано письмові повідомлення з відміткою на них позивача ОСОБА_1 та третіх осіб ОСОБА_4 ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6, як іпотекодавців, про отримання письмового повідомлення з вимогою стягувача про звернення стягнення на предмет застави або відміткою поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу, суду не надано.

Надані приватним нотаріусом вкладення у цінний лист не входять до Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Суд не приймає до уваги посилання приватного нотаріуса ОСОБА_5 про те, що на момент вчинення виконавчого напису норми законодавства не вимагали надання стягувачем документів на підтвердження факту отримання боржником письмових вимог про усунення порушень кредитного договору, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року № 1602-2001-п «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», була чинною на момент вчинення виконавчого напису.

Враховуючи, що суду не надано доказів на підтвердження визнання позивачем ОСОБА_1 вимог ПАТ «Комерційний банк «Надра» про усунення порушень за кредитним договором № 8/2007/840-К/1598-ПР від 06 вересня 2007 року, заборгованість за цим договором не може бути визнана безспірною.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність підстав щодо визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, таким, що не підлягає виконанню через недодержання нотаріусом порядку вчинення нотаріальної дії, а саме: вчинення виконавчого напису у відсутність документів, що підтверджують безспірність вимоги.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на 09 грудня 2014 року, позивач при звернені до суду був звільнений від оплати судового збору. В звязку із задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь держави належить стягнути судовий збір в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, ч.2 ст. 158, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Дніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 25 грудня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 8758, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, в рахунок задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8/2007/840-К/1598-ПР від 06 вересня 2007 року, у розмірі заборгованості за кредитом: основний борг - 26617,82 доларів США, сума заборгованості по відсоткам - 17 706,91 доларів США, пеня - 38 206,54 грн., комісія - 12387,23 грн., штраф - 24938,16 грн., що всього становить 44324,73 доларів США (сорок чотири тисячі триста двадцять чотири долари США 73 центи), що за курсом НБУ станом на 25 грудня 2013 року (1 долар США = 7993 гривень) становить 354287,57 гривень (триста пятдесят чотири тисячі двісті вісімдесят сім гривень 57 коп.) та 75531,93 гривень (сімдесят пять тисяч пятсот тридцять одна гривня 93 коп.), а всього у гривневому еквівалентні 429819,50 гривень (чотириста двадцять девять тисяч вісімсот девятнадцять гривень 50 коп.), а також витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису - 1700 грн., а всього, з урахуванням витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису, становить 431519,50 гривень (чотириста тридцять одна тисяча пятсот девятнадцять гривень 50 коп.)

Стягнути з Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (49000, АДРЕСА_5) на користь держави 275,60 грн. судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» () на користь держави 275,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення (отримання) апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Г.А. Байбара