Провадження № 2/127/5886/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Пєскову Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позивач повідомила, що 14.07.2012 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб за актовим записом № 1185, від якого вони мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 05.04.2013 року шлюб між ними було розірвано. Після розлучення донька проживає із матірю та перебуває повністю на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість її надавати. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 змінила позовні вимоги та з урахуванням перебування відповідача в місцях позбавлення волі просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частки від його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, оскільки відбуває покарання у Вінницькій виправній колонії №86 (довідка ВВК №86 від 02.11.2016 року №4/93), однак на адресу суду надав заяву у якій зазначив, що заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 грн., оскільки не має змоги сплачувати таку суму, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в частці від його доходу, однак в розумних межах.

Дослідивши обставини справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 14.07.2012 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 Відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області був зареєстрований шлюб за актовим записом № 1185. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-АМ № 246159 від 25.12.2012 року (а.с.7).

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Після розлучення дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, погоджується сплачувати аліменти в розумних межах.

Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує часткове визнання відповідачем позову, те, що відповідач здорова, працездатна особа та може надавати матеріальну допомогу, а дитина, проживаючи з матірю, потребує такої допомоги, а тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок батьків по її утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим стягнення аліментів в розмірі ? частки від доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто про задоволення позову.

Судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України.

Аліменти в контексті ст.191 СК України, підлягають стягненню з дня звернення до суду, тобто з 05.09.2016 року.

На підставі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору на користь держави, а також 300,00 грн. на користь позивача у відшкодування витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180- 183,191 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, встановленого на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня подачі заяви до суду, тобто починаючи з 05.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551,20 грн. судового збору та на користь ОСОБА_1 300,00 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: