Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/4470/15 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/2833/16 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про захист прав споживачів, стягнення процентів, пені, 3% річних та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Платинум Банк» про захист прав споживачів, стягнення процентів, пені, 3% річних та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 24.09.2013 року між ним та відповідачем був складений договір вкладу «Готівка Щомісяця» № 00200042, згідно якого банк відкрив йому депозитний рахунок № 6001, на який він передав, а банк прийняв 10 600,00 доларів США, що підтверджується квитанцією № 208116324 від 24.09.2013 року, також випискою по угоді.

Також 24.09.2013 року для повернення суми вкладу та процентів нарахованих на вклад, між ним та відповідачем був укладений договір банківського рахунку № 6001, згідно якого банк відкрив йому поточний рахунок № 6001.

Згідно п.2.2 умов договору № 572640/2013 банківського вкладу «Готівка Щомісяця» датою повернення вкладу є 24.03.2015 року.

24.03.2015 року банк перерахував йому вклад та залишок процентів за вкладом у сумі 10 655,05 доларів США, але фактично розпоряджатися коштами він не міг, тобто відповідач фактично не виконав свої зобовязання по договору № 00200042 та продовжив ними користуватися на свій власний розсуд.

24.03.2015 року він звернувся до відповідача з заявою про повернення йому коштів готівкою з поточного рахунка шляхом їх виплати через касу банку.

Однак відповідач гроші не видав, посилаючись на відсутність готівкових коштів в касі, про термін повернення коштів відповіді не надавав.

На його неодноразові звернення до відповідача з проханням повернути кошти, відповіді не отримав.

Зазначає, що внаслідок протиправної поведінки відповідача щодо безпідставного утримання його коштів і позбавлення його можливості розпоряджатися ними як майном для задоволення життєвих потреб, він вимушений шукати додаткові засоби для існування і докладати зусилля для поновлення своїх порушених прав у судовому порядку, що завдало йому душевних страждань.

Вказує, що відповідач в результаті неправомірних дій повинен сплатити йому проценти за період з 24.03.2015 року по 02.06.2015 року за користування коштами, 3% річних на неповернення вкладу, пеню за прострочення виконання зобовязання і моральну шкоду.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на його користь 18 627,03 доларів США у тому числі: 176,44 доларів США проценти за користування коштами, 50,41 доларів США 3% річних за неповернення вкладу, 18 400,18 доларів США пені за прострочення виконання зобовязання та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на користь ОСОБА_3 18 627,03 доларів США.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ «Платинум Банк» зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить змінити рішення суду та стягнути на користь позивача відсотки за договором вкладу у розмірі 176,44 доларів США та 3% річних у розмірі 50,41 доларів США, в задоволені іншої частини позову відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 24.09.2013 року між позивачем та відповідачем був складений договір вкладу «Готівка Щомісяця» № 00200042, згідно якого банк відкрив позивачу депозитний рахунок № 6001, на який позивач передав, а банк прийняв 10 600,00 доларів США, що підтверджується квитанцією № 208116324 від 24.09.2013 року, також випискою по угоді.

Також 24.09.2013 року для повернення суми вкладу та процентів нарахованих на вклад, між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського рахунку № 6001, згідно якого банк відкрив позивачу поточний рахунок № 6001.

Згідно п.2.2 умов договору № 572640/2013 банківського вкладу «Готівка Щомісяця» датою повернення вкладу є 24.03.2015 року.

24.03.2015 року банк перерахував позивачу вклад та залишок процентів за вкладом у сумі 10 655,05 доларів США, але фактично розпоряджатися коштами позивач не міг, тобто відповідач фактично не виконав свої зобовязання по договору № 00200042 та продовжив ними користуватися на свій власний розсуд.

24.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення йому коштів готівкою з поточного рахунка шляхом їх виплати через касу банку.

Однак відповідач гроші не видав, посилаючись на відсутність готівкових коштів в касі, про термін повернення коштів відповіді не надавав.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу /Депозиту/ вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення повернення вкладу із суми вкладу за період з 26.03.2015 року по 2.06.2015 року у розмірі 18400,18 доларів США та відмовив у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди за недоведеністю.

Посилання у апеляційній скарзі на постану Національного Банку України від 1 грудня 2014 року № 758 «Про регулювання ситуації на грошово-кредитному та валютних ринках України не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки зазначена і подібні цій наступні відповідні постанови банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав про обовязків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: