Справа № 128/1696/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04.07.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Свистун Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення, та про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Сокиринці, Вінницького району Вінницької області помер її батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить також будинковолодіння, розташоване в АДРЕСА_1. Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька. Інші спадкоємці першої черги за законом та спадкоємці за заповітом відсутні. Позивач спадщину після смерті батька прийняла, так як постійно була зареєстрована та проживала з ним за однією адресою на момент його смерті, а протягом шести місяців з моменту смерті батька вступила в управління та володіння спадковим майном відповідно до чинного на час відкриття спадщини цивільного законодавства. Однак, оформити свої спадкові права в нотаріуса позивач не має можливості, оскільки спадкове будинковолодіння відноситься до категорії колгоспного двору. Крім того, в паспорті позивач записана як «ОСОБА_1», в свідоцтві про народження - як «ОСОБА_1», а в свідоцтві про смерть батько спадкоємиці записаний як «ОСОБА_5». В зв'язку з зазначеним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

В судове засідання сторони не з'явились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому представник позивача ОСОБА_1 згідно довіреності ОСОБА_6 позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, представник відповідача - сільський голова Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області позовні вимоги визнає, а треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не заперечують проти задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки та позиції учасників процесу, викладені у поданих через канцелярію суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Сокиринці, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 25.09.1994 року (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить також будинковолодіння, розташоване в АДРЕСА_1, загальною площею 119,5 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м, яке згідно відомостей технічного паспорта, виготовленого ТОВ ПІК «Поділлябудінвест» від 22.03.2016 року, в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», прибудови літ. «а1», літньої кухні літ. «Б», прибудови літ. «б», сараю літ. «б1», убиральні літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», погребу літ. «п/Д», гаражу літ. «д», сараю літ. «Е», погрібу літ. «п/Е», криниці № 1 (а.с. 13-15).

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_3 (а.с. 6); копією свідоцтва про одруження позивача ОСОБА_1 з гр. ОСОБА_2 серії НОМЕР_4, відповідно до якого позивач після реєстрації шлюбу отримала прізвище чоловіка «ОСОБА_1» (а.с. 6), та довідкою № 233, виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 28.03.2016 року (а.с. 22а).

Інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом немає, що підтверджується виписками з домової книги (а.с. 16-17) та копіями виписок з погосподарських книг Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23-28). Дружина спадкодавця ОСОБА_7 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5).

Спадкове будинковолодіння належало спадкодавцю ОСОБА_5 згідно свідоцтва НОМЕР_6 про право особистої власності на будинковолодіння від 15.08.1989 року, виданого Сокиринецькою сільською радою народних депутатів, відповідно до якого будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого зазначено ОСОБА_5 (а.с. 11). Крім того, факт належності даного спадкового будинковолодіння спадкодавцю підтверджується також копіями виписок з погосподарських книг Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23-28).

Згідно письмової заяви третіх осіб по справі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про яких містяться відомості в зазначених виписках з погосподарських книг, вони з 1990 року не проживають в будинку АДРЕСА_1, не претендують на майно двору, свою частку в праві власності не витребовували, не створювали своєю працею та коштами майно даного колгоспного двору (а.с. 57).

Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час виникнення та існування колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

В зв'язку з зазначеним спадкодавцю належить 100 % вказаного спадкового будинковолодіння.

Позивач спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 прийняла, так як постійно була зареєстрована та проживала з ним за однією адресою на момент смерті спадкодавця, що підтверджується випискою з домової книги (а.с. 16-17), також на протязі шести місяців з моменту смерті свого батька вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: зробила поточний ремонт в спадковому будинку АДРЕСА_1, пофарбувала вікна, двері, відремонтувала огорожу, що підтверджується довідкою № 231, виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 28.03.2016 року (а.с. 20), та актом, затвердженим 28.03.2016 року головою Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 18).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове будинковолодіння в нотаріуса позивач не має можливості, оскільки воно відноситься до категорії колгоспного двору, що підтверджується письмовою відмовою Вінницької районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом № 859/02-17 від 11.04.2016 року (а.с. 29).

Крім того, в паспорті серії НОМЕР_7, виданому Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 19.12.1997 року, по батькові позивач записана як «ОСОБА_1», в свідоцтві про народження - як «ОСОБА_1», а в свідоцтві про смерть спадкодавець записаний як «ОСОБА_5», що підтверджується копіями вказаних документів (а.с. 5, 6, 7 ).

Той факт, що позивач є дійсно дочкою спадкодавця підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_3, в якому її батьком записаний «ОСОБА_5» (а.с. 6); актом, затвердженим 28.03.2016 року головою Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 18) та довідкою № 233, виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 28.03.2016 року (а.с. 22а).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами.

Тому, оскільки факт, який просить встановити позивач, має для неї юридичне значення, так як від нього залежить виникнення її спадкових прав, суд вважає дану вимогу позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 на законних підставах володів та користувався вищезазначеним спадковим будинковолодінням, а позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті, що дає суду законні підстави також для задоволення позовної вимоги про визнання права власності.

Також, оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» ст.ст. 120, 123, 524, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 3, 10, 11, 15, 59, 60, 158, 197, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, був рідним батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 119,5 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», прибудови літ. «а1», літньої кухні літ. «Б», прибудови літ. «б», сараю літ. «б1», убиральні літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», погребу літ. «п/Д», гаражу літ. «д», сараю літ. «Е», погрібу літ. «п/Е», криниці № 1.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається на рішення суду Апеляційному суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська