ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касяна О.П.

суддів: Амеліна В.І., Попович О.В.,

Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - Гриня Костянтина Андрійовича на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитно-заставним договором від 30 квітня 2008 року № DO14АN90940355 в розмірі 14 796,49 дол. США та стягнення в солідарному порядку з відповідачів 10 000 грн забезпечених договором поруки, оскільки ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DO14АN90940355 від 30 квітня 2008 року в розмірі 14 796,49 дол. США, що складає 118 272, 07 грн.

Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» 10 000 грн забезпечених договором поруки.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором № DO14АN90940355 від 30 квітня 2008 року 12 123, 23 дол. США, що у еквіваленті становить 128 272,07 грн, з яких: 6 837,83 дол. США (що еквівалентно 54 634,26 грн.) - основний борг за кредитом; 3 337,20 дол.США (що еквівалентно 26 664, 23 грн) - заборгованість по виплаті відсотків; 1 154, 22 дол. США (що еквівалентно 9 222,22 грн) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 31, 28 дол. США (що еквівалентно 249,93 грн) - штраф (фіксована частина); 762,70 дол. США (що еквівалентно 6 093,97 грн) - штраф (процентна складова).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент- Банк» на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» пеню в розмірі 10 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач в порушення вимог ст. 131 ЦПК України не надав належних доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доказу - розрахунку заборгованості, а безпідставно не прийняв його до уваги. При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення розміру нарахованої пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Погодитися з висновком суду апеляційної інстанції в частині зменшення розміру пені не можна з наступних підстав.

Встановлено, що 30 квітня 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитно-заставний договір № DOI4AN90940355, за умовами якого банк зобов'язався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 11842,37 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29 квітня 2015 року.

З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент Банк» та ПАТ «КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки №167, за умовами якого ПАТ «Акцент Банк» взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком як солідарний боржник, з розміром відповідальності поручителя перед кредитором 10 000 грн.

Суд апеляційної інстанції вірно встановив та прийшов до правильного висновку про існування заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з боржника.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зменшуючи розмір нарахованої пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України до 10 000 грн, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач тривалий час не звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості, хоча йому було відомо про неспроможність боржника погасити кредит.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100 цс14.

Водночас, судом апеляційної інстанції зазначених положень закону при вирішенні питання про зменшення розміру пені враховано не було, як і не зазначено мотивів з яких виходив суд при зменшенні розміру пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України до 10 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Беручи до уваги зазначене, рішення суду апеляційної інстанції не може вважатись законним та обґрунтованим.

Твердження скаржника щодо невірного обрахунку еквіваленту іноземної валюти в українську є необґрунтованими з огляду на відсутність доказів такого обрахування не по курсу, що діяв на день ухвалення рішення.

Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно встановив фактичні обставини справи та ухвалив рішення з порушенням норм ст. ст. 213, 303, 315 ЦПК України, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, з підстав передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - Гриня Костянтина Андрійовича на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 рокускасувати в частині вирішення питання про зменшення розміру пені, справу направити в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева О.В. Попович В.О. Савченко