Справа № 199/2814/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04.07.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона та відповідач ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_4, а також власниками по 1/2 частині домоволодіння №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2011 року, виданого Четвертою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, реєстровий №2-835, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2011 року, виданого Четвертою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, реєстровий №2-833, після смерті ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 14.07.2010 року, актовий запис №1205, відкрилась спадщина також і на земельну ділянку №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську, кадастровий номер :01:380:0051, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.04.2016 року державним нотаріусом Четвертої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на земельну ділянку №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську.

Позивачка зазначає, що за життя ОСОБА_4 рішенням ОСОБА_3 міської ради №384/56 від 28.04.2010 року було передано у безоплатну власність земельну ділянку №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську, на яку розроблено технічну документацію із землеустрою та присвоєно кадастровий номер :01:380:0051.

Посилаючись на те, що за своє життя ОСОБА_4 набула право власності на спірну земельну ділянку, кадастровий номер :01:380:0051, розташовану за адресою: вул. Кубанська, б. №37 у місті ОСОБА_3, але не отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, тому позивачка просила суд визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину на земельну ділянку №37 розташовану за адресою: вул. Кубанська у місті Дніпропетровську, кадастровий номер :01:380:0051, за нею, та не заперечувала проти визнання права власності на 1/2 частину за її братом - відповідачем по справі ОСОБА_2.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій зазначив, що він є власником 1/2 частини домоволодіння №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2011 року, виданого Четвертою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-833, після померлої 14.07.2010 року матері ОСОБА_4.

Також після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на земельну ділянку №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську, кадастровий номер :01:380:0051, однак через відсутність правовстановлюючого документу у спадкодавця на вказане майно, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 14.07.2010 року.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення зустрічного позову, просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 проти позову не заперечував, зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив слухати за його відсутності, про що надав письмову заяву.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги як за основним, так і за зустрічним позовами такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними дітьми ОСОБА_4, що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2011 року, виданого Четвертою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, реєстровий №2-835, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2011 року, виданого Четвертою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, реєстровий №2-833, на праві власності належить по 1/2 частині домоволодіння №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 14.07.2010 року, актовий запис №1205, відкрилась спадщина і на земельну ділянку №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську, кадастровий номер :01:380:0051, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.04.2016 року державним нотаріусом Четвертої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на земельну ділянку №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську.

Також ОСОБА_2 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.06.2016 року державним нотаріусом Четвертої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську після ОСОБА_4.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 рішенням ОСОБА_3 міської ради №384/56 від 28.04.2010 року було передано у безоплатну власність земельну ділянку №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську, на яку розроблено технічну документацію із землеустрою та присвоєно кадастровий номер :01:380:0051. Таким чином вона набула право на приватизацію земельної ділянки.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

П. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_8 спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 зазначено, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачами спосіб захисту своїх прав, а саме: визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом не суперечить положенням ст. 16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як зазначено у правовій позиції Верховного суду України у постанові від 12.06.2013 року №6-32цс/13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Приймаючи до уваги, що за своє життя ОСОБА_4 набула право власності на спірну земельну ділянку, кадастровий номер :01:380:0051, площею 0,1000 га по вул. Кубанській, 37 у місті Дніпропетровську, але не отримала Державного акту на право власності на земельну ділянку, а також враховуючи, що згідно зі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням його цільового призначення, сторони належним чином прийняли спадщину після смерті матері, тому суд вважає визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянки №37 по вул. Кубанській у місті Дніпропетровську, кадастровий номер :01:380:0051, площею 0,1000 га в рівних частках по 1/2 частині в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 14.07.2010 року.

Судові витрати суд вважає віднести на рахунок сторони, що їх понесла.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 60, 61, 79, 84, 85, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 1261, 1269, 334 ЦК України, ст. 125 Земельного Кодексу України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постановою пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину земельної ділянки №37 по вулиці Кубанській у місті Дніпропетровську, кадастровий номер :01:380:0051, площею 0,1000 га, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 14.07.2010 року.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину земельної ділянки №37 по вулиці Кубанській у місті Дніпропетровську, кадастровий номер :01:380:0051, площею 0,1000 га, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 14.07.2010 року.

Судові витрати віднести на рахунок сторони, що їх понесла.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: