у.н. 415/3172/16-ц
н.п. 2-о/415/331/16

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.16 р.

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Нестеренко Н.В.

народних засідателів Куриленко Л.І., Мельник В.Д.,

при секретарі Павлові О.В.,

за участю прокурора Литвинюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за заявою головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_1 про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину ОСОБА_2.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на диспансерному обліку з 2009 року з діагнозом «шизофренія, безперервно - прогредієнтна, параноїдна, параноїдний синдром, виражена аутизація особи з емоційним збідненням». Психічні порушення вбачаються у хворого з 9-річного віку після перенесеної травматичної ампутації руки. З 2001 року перебуває на обліку у дитячого психіатра з приводу розладу адаптації. Нетривалий час отримував лікування. У підлітковому віці вживав марихуану. Виражені психічні порушення появилися у 2008 році, коли відмічалися страхи, заявляв, що за ним слідкують, переслідують. Зявилась агресія на любі зауваження, бив дома посуд, крайнє негативно відноситься до матері, оскорбляв її, бив її, вимагав на колінах просити прощення, загрожував розправою. Неодноразово лікувався стаціонарно в ЛОПЛ. Раніше відмовлявся від лікування, ухилявся від відвідування лікаря. З 2010 року до листопаду 2013 року отримував амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. В 2-13 році скоїв правопорушення (зберігання наркотиків та зброї), проходив СПЕ, визнаний особою, яка не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, був направлений на примусове лікування до СОПЛ з звичайним наглядом, де знаходився з 04.12.2013 року по 30.10.2014 року. Примусове лікування змінено на АППП, згідно рішенням Сватівського районного суду від 28.10.2014 року. Хворий потребує у регулярному прийомі підтримуючого лікування, яке приймає у період загострення нерегулярно, на прийом звертається нерегулярно.

Останнє стаціонарне лікування у Сватівській ОПЛ (примусове лікування) з 04.12.2013 року по 30.10.2014 року, знаходився на лікування у денному стаціонері ЛОПЛ з 22.01.2016 р. по 31.03.2016 р.

Хворий оглянутий лікувально-консультаційною комісією у складі: зав. диспансерним відділом ОСОБА_3, психіатрами ОСОБА_4, ОСОБА_5, які, враховуючі хронічний характер хвороби, агресивні дії по відношенню до навколишніх, схильність до відмови від лікування, схильність хворого до правопорушень, асоціальної поведінки, прийшли до висновку, що хворий потребує в продовженні амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку громадянину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 6 (шість) місяців.

Представник психіатричного закладу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, з рішенням суду заздалегідь згодна.

В судове засідання зявилась законний представник ОСОБА_6, просила суд заяву про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку її сину ОСОБА_2 задовольнити.

Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 27 .06. 2016 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено продовження надання ОСОБА_2 амбулаторної психіатричної допомогу у примусовому порядку.

З висновку лікарів-психіатрів стосовно особи з тяжким психічним розладом, яка потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку від 02.12.2015 року, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід І групи. З 2001 року перебуває на обліку з приводу шизофренії, безперервно - прогредієнтної, параноїдної, параноїдного синдрому, вираженої аутизації особи з емоційним збідненням. Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах, остання госпіталізація в СОПЛ з 22.01.2016 року по 31.03.2016 року.

Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом ОСОБА_2 потребує призначення амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє тяжкий розлад у формі шизофренії, безперервно - прогредієнтної, параноїдної, параноїдного синдрому, вираженої аутизації особи з емоційним збідненням, в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоровю, у звязку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги.

Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_1 про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 235, 279-282 ЦПК України, ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд -

ВИРІШИВ:

Заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_1 про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати доцільним продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, строком на 6 (шість) місяців.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Н.В. НЕСТЕРЕНКО

Народні засідателі: Л. І. Куриленко

ОСОБА_7