Справа № 522/7017/13
Провадження № 2/522/2973/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Нікітіної С.Й.,

При секретарі Віноградовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними результатів перевірки поїзду, визнання незаконним і скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому, після уточнення вимог, просить визнати незаконними і такими, що не відповідають дійсності результати перевірки поїзда №23 сполученням «Москва-Одеса» від 29.12.2012 року, здійсненої Інспекцією з контролю обслуговування пасажирів на вокзалах і в поїздах; визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) в.о. начальника Пасажирського вагонного депо Одеса-головна Одеської залізниці ОСОБА_2 про припинення трудового договору (контракту) № ЛВЧДК-3-05/68-ОС від 18.01.2013 року; поновити ОСОБА_1 в резерв провідників Пасажирського вагонного депо Одеса-головна Регіональної філії Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця» - «Одеська залізниця» на посаді провідника пасажирського вагону; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 73910, 00 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 40000,00 грн.

При цьому позивач посилається на те, що між ОСОБА_1 та Пасажирським вагонним депо Одеса-головна Одеської залізниці було укладено контракт з працівником №209 від 07.07.2011 року.

29.12.2012 року Інспекцією з контролю обслуговування пасажирів на вокзалах і в поїздах було проведено перевірку поїзда №23 сполученням «Москва-Одеса», в результаті якої було складено акт ф. ЛУ-4 Г №006964 про перевезення 44 безквиткових пасажирів у вагоні під №14, в якому позивач виконував обовязки провідника під час проведення перевірки.

18.01.2013 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади провідника пасажирського вагону наказом (розпорядженням) про припинення трудового контракту № ЛВЧДК-3-05/68-ОС за п.8 ст. 36 КЗпП України, тобто на підставах, передбачених контрактом.

Позивач вважає звільнення не законним, так як умов контракту він не порушував, при цьому зазначає, що відсутність таких наслідків роботи Інспекції з контролю обслуговування пасажирів на вокзалах і в поїздах, як оформлення порушень оплати проїзду з боку пасажирів та накладення штрафів у встановлених розмірах свідчить про відсутність факту провезення безквиткових пасажирів і підтверджує відсутність підстав для розірвання трудового договору.

У судове засідання представник позивача по довіреності ОСОБА_3 не зявилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі, закінчити розгляд справи за своєї відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, викликаний, про поважність причин не явки суду не повідомлено.

Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, вважає позов не обґрунтованим, не доведеним і таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання незаконними підстав звільнення та поновлення його на роботі, посилаючись на те, що 29.12.2012 року Інспекцією з контролю обслуговування пасажирів на вокзалах і в поїздах було проведено перевірку поїзда №23 сполученням «Москва-Одеса», в результаті якої було складено акт ф. ЛУ-4 Г №006964 про перевезення 44 безквиткових пасажирів у вагоні під №14, в якому позивач виконував обовязки провідника під час проведення перевірки.

18.01.2013 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади провідника пасажирського вагону наказом (розпорядженням) про припинення трудового контракту № ЛВЧДК-3-05/68-ОС за п.8 ст. 36 КЗпП України, тобто на підставах, передбачених контрактом, а саме через порушення підпункту «А» пункту 18 контракту, укладеного між ОСОБА_1 та Пасажирським вагонним депо Одеса-головна Одеської залізниці за №209 від 07.07.2011 року.

Позивач вважає звільнення не законним, так як умов контракту він не порушував, при цьому зазначає, що відсутність таких наслідків роботи Інспекції з контролю обслуговування пасажирів на вокзалах і в поїздах, як оформлення порушень оплати проїзду з боку пасажирів та накладення штрафів у встановлених розмірах свідчить про відсутність факту провезення безквиткових пасажирів і підтверджує відсутність підстав для розірвання трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд знаходить, що стороною відповідача правомірність дій по звільненню позивача підтверджена документами, копії яких є в матеріалах справи.

Натомість позивач, не надав жодних письмових доказів чи пояснень стосовно наявності таких доказів, які б підтверджували б та обґрунтовували б його вимоги.

Таким чином, суд знаходить позов ОСОБА_1 не обґрунтованим, а тому відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст. 36 КЗпП України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними і такими, що не відповідають дійсності результати перевірки поїзда №23 сполученням «Москва-Одеса» від 29.12.2012 року, здійсненої Інспекцією з контролю обслуговування пасажирів на вокзалах і в поїздах; визнання незаконним та скасування наказу (розпорядження) в.о. начальника Пасажирського вагонного депо Одеса-головна Одеської залізниці ОСОБА_2 про припинення трудового договору (контракту) № ЛВЧДК-3-05/68-ОС від 18.01.2013 року; поновлення ОСОБА_1 в резерв провідників Пасажирського вагонного депо Одеса-головна Регіональної філії Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця» - «Одеська залізниця» на посаді провідника пасажирського вагону; стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 73910, 00 грн.; стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 40000,00 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня виготовлення його вмотивованої частини.

Суддя:

14.07.2016