АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Ключник А.С.
№22-ц/796/3859/2016 Доповідач Кравець В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів: Качана В.Я., Желепи О.В.,

за участю секретаря Дуки С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_1 вартість завданого нею матеріального збитку в розмірі 95 553, 92 грн., 500 грн. вартості замовлення звіту №2113 від 24.04.2015р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Peugeot 307, держ. № НОМЕР_1 та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилалася на те, що 19.04.2015 року сталася ДТП, в результаті якої її автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а тому відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням має бути стягнуто з ОСОБА_1, оскільки вона у встановленому законом порядку визнана винною у події ДТП.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по відшкодуванню матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, яка мала місце 19.04.2015 року у розмірі 95 553,92 грн., витрати понесені за оплату вартості проведення звіту № 21113 з визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1 від 24.04.2015 року в розмірі 500,00 грн. та вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує, що Звіт № 2113 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу: Peugeot 307, держ. № НОМЕР_1 від 24 квітня 2015 року є недопустимим доказом (ст.. 59 ЦПК України), оскільки його складено без її участі особою, яка не має на те повноважень, і відомості стосовно ушкоджень автомобіля, які зазначені в ньому, суперечать інформації про ушкодження, викладені в довідці ДАІ.

Зазначила, що СК «Скайд» відшкодовувала позивачу 31 112,41 грн. Судом першої інстанції не з'ясовано, чому відшкодовано 31 112,41 грн., а не 126 666,33 грн., як зазначено у Звіті.

Крім того, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Пежо-307» (139 928,58 грн.) перевищує ринкову вартість автомобіля (126 666,33 грн.). В такому випадку ремонт транспортного засобу є економічно необґрунтованим. Тому вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості автомобіля марки «Пежо-307».

В судовому засіданні їй не було роз'яснено право, що вона може просити суд розглянути питання про передачу їй автомобіля після відшкодування збитків одночасно з вирішенням питання про відшкодування матеріальної шкоди.

Вважає, що суд не правильно визначив суму судового збору.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивач ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є винною у вчинені ДТП, а тому різниця між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням має бути стягнута саме з неї.

Відповідно до ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК України до скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що 19.04.2015 року у с. Стоянка, Києво-Святошинського району, Київської області відбулась ДТП за участю автомобіля марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 В результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль позивача «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 4).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.05.2015 року винним у даній ДТП є водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_1 (а.с. 5).

З метою встановлення вартості відновлювального ремонту, позивачем було замовлено експертизу про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1, за її проведення сплачено 500,00 грн. (а.с. 38, 39, 40).

Відповідно до Звіту № 2113 від 24.04.2015 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту становить 126 666,33 грн. (а.с. 6 - 35).

На виконання умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АІ/4325793 від 03.10.2014 року, ПАТ СК «Скайд» прийняло рішення та виплатило позивачу 31 112,41 грн. (а.с 42).

Визначаючи розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_2, суд врахував розмір матеріального збитку станом на момент складання Звіту, що становить 126 666,33 грн., а також розмір страхової суми, виплаченої ПАТ СК «Скайд»за шкоду, заподіяну майну, що становить 31 112,41 грн.

У суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 заявила клопотання про призначення в справі судової автотоварознавчої експертизи.

Посилалася на те, що проведений звіт про оцінку пошкодженого автомобіля є сумнівним, оскільки вартість відновлювального ремонту «Peugeot 307», держ. № НОМЕР_1 становить 139 928,58 грн., а розмір ринкової вартості автомобіля складає 126 666,33 грн. Вказує про порушення змагальності процесу, оскільки суд не роз'яснив їй статтю 10 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року було призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої за матеріалами даної цивільної справи доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Незалежний інститут судових експертиз».

На вирішення експертам поставлено питання:

- який розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Peugeot 307», держ. № НОМЕР_1, ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 квітня 2015 року?

- чи можливо вважати автомобіль «Peugeot 307», держ. № НОМЕР_1 з урахуванням пошкоджень, які виникли в результаті ДТП, фізично знищеним або його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим?

10.05.2016 року до суду надійшов експертний висновок №8601 від 29.04.2016 року судової автотоварознавчої експертизи, виконаний судовим експертом Барболюком В.С.

Відповідно до першого питання експертного висновку було встановлено, що розмір вартості матеріального збитку складає 105 562 грн. 84 коп.

Щодо другого питання, то експерт вказав на те, що в даному випадку відновлення автомобіля «Peugeot 307», держ. НОМЕР_3, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, економічно не доцільно, за таких умов згідно з Методикою проведення товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 р. N 1335/5/1159) розраховується ліквідаційна вартість КТЗ, яка складається з вартості неушкоджених складників з урахуванням фізичного зносу та вартості металобрухту.

Так, відповідно до наданого суду висновку експерта ринкова вартість автомобіля «Peugeot 307», держ. НОМЕР_3 після ДТП складає 105 562, 84 грн.

Вартість складових, що підлягають заміні, вартість відновлювальних робіт і матеріалів (12 504,50 + 18 247,49 - 98 263,01) складає 129 015 грн. 00 коп.

Колегія суддів поставила на обговорення питання чи визнає позивач ОСОБА_2, що ремонт її автомобіля є економічно необґрунтованим і чи бажає вона залишити його у власності чи передати його відповідачу ОСОБА_1 з відшкодуванням останньою ринкової його вартості - 105 562, 84 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 обставину визнання ремонту її автомобіля економічно необґрунтованим не визнала.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Відповідно до Звіту № 2113 від 24.04.2015 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1, ринкова вартість автомобіля до ДТП становила 126 666,33 грн.

А згідно експертного висновку №8601 від 29.04.2016 року судової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість автомобіля «Peugeot 307», держ. НОМЕР_3 складає 105 562, 84 грн.

Оскільки власник транспортного засобу не згодна із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, та з урахуванням виплаченої страхової суми, різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди дорівнює(126 666,33 грн. - 105 562, 84 грн. - 31 112,41 грн.) =0.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1056 грн. 59 коп. за подання апеляційної скарги.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення та про ухвлення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1056 грн.59 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді