14 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Інтер-Поліс», третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівців від 07 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 10 березня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Інтер-Поліс» (далі - ПрАТ СК «Інтер-Поліс»), третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 10 листопада 2014 року о 14 год. 10 хв. ОСОБА_5 на перехресті вулиці Джерельної та проспекту Александрі в м. Чернівці, керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, в порушення вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху, не надавши переваги у русі транспортному засобу допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номерний знак
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4
Вина у скоєнні ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2014 року, яку постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 11 грудня 2014 року змінено в частині накладення на відповідача адміністративного стягнення, а в решті залишено без змін.
Зазначав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ СК «Інтер-Поліс».
У результаті зіткнення позивачу була завдана майнова та моральна шкода, яку ПрАТ СК «Інтер-Поліс» та ОСОБА_5 відмовляються відшкодовувати у добровільному порядку.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив стягнути з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на його користь майнові збитки внаслідок пошкодження автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) та майнові збитки, яких він зазнав у зв'язку із вимушеним зберіганням вказаного транспортного засобу на платній стоянці за мінусом суми франшизи, а всього у розмірі 26 689 грн 95 коп.; стягнути з ОСОБА_5 на його користь решту збитків (вартість відновлювального ремонту за мінусом майнового збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) в розмірі 43 125 грн 77 коп., яких він зазнав у результаті пошкодження транспортного засобу «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, непокритих страховим відшкодуванням; стягнути з ОСОБА_5 на його користь моральну шкоду у розмірі 3 000 грн; стягнути з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на його користь витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 600 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 серпня

2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 26 689 грн 95 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 43 125 грн 77 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Стягнуто з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_4 витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 600 грн. Стягнуто з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 266 грн 89 коп. з

ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто судові витрати в розмірі

431 грн 25 коп., всього стягнуто судових витрат в розмірі 674 грн 85 коп.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 10 березня

2016 року рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 серпня

2015 року в частині розміру стягнення з ОСОБА_5 майнової шкоди змінено, зменшено розмір майнової шкоди з 43 125 грн 77 коп. до 42 482 грн 93 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок ДТП з вини ОСОБА_5 пошкоджено автомобіль «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням

ОСОБА_4, що останній, не будучи власником автомобіля, керував транспортним засобом без доручення, на підставі документів, визначених

п. 2.1 Правил дорожнього руху України, а тому також має право вимагати відшкодування шкоди заподіяного цьому майну; що згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 48/11/14 від 28 листопада 2014 з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню майнова шкода в розмірі 26 689 грн 95 коп., а з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 43 125 грн 77 коп.; що з огляду дотримання принципів справедливості, розумності та співмірності розмір моральної шкоди підлягає зменшенню до 1 000 грн.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення майнової шкоди та в частині стягнення судового збору з ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції виходив із того, що судом першої інстанції не вірно визначений розмір майнової шкоди, яки підлягає стягненню з останнього.

З висновком іншої частини рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився.

Судами встановлено, що 10 листопада 2014 року о 14 год. 10 хв. ОСОБА_5 на перехресті вулиці Джерельної та проспекту Александрі в

м. Чернівці, керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, в порушення вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху, не надавши переваги у русі транспортному засобу, допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4

Власником автомобіля «Хюндай», державний номерний знак

НОМЕР_2, є ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 06 березня 2007 року НОМЕР_4.

Вина у вчиненні ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2014 року, яку постановою апеляційного суду Чернівецької області від 11 грудня 2014 року змінено в частині накладення на відповідача адміністративного стягнення, а в решті залишено без змін.

Відповідно до висновку експертно-автотоварознавчого дослідження про визначення вартості майнового збитку від 28 листопада 2014 року

№ 48/11/14, майновий збиток, завданий власнику автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, станом на момент його дослідження становить 17 009 грн

67 коп., а вартість відновлювального ремонту цього ж автомобіля становить 42 556 грн 98 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована ПрАТ СК «Інтер-Поліс» відповідно до договору від 30 грудня 2013 року

№ 9101436.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до висновку експерта від 01 лютого 2016 року № 773-а від 01 лютого 2016 року за результатами судової автотоварознавчої експертизи, проведеної згідно ухвали суду під час апеляційного розгляду справи, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_7, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 (на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції державний номерний знак НОМЕР_3) внаслідок пошкодження при ДТП, яка мала місце 10 листопада 2014 року, станом на момент проведення експертизи становить 69 788 грн 36 коп., а вартість відновлювального ремонту цього ж транспортного засобу, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 27 815 грн 07 коп.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) застережено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону встановлено правило, згідно якого при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, і ст. 33 - зобовʼязання учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду, зокрема в підп. 33.1.2 п. 33.1 застережено, що учасник дорожньо-транспортної пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально (абз. 2 підп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону).

у відповідності до п. 1.6 ст. 1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного Кодексу України (знищення чи пошкодження майна особи), таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого частково погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» та ОСОБА_5 завданої майнової шкоди в результаті ДТП та стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5, оскільки такий висновок відповідає нормам матеріального права, при цьому судами надана належна оцінка наданим доказам по справі.

Крім того, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення майнової шкоди та судового збору з ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції вірно виходив із висновку експертизи від 01 лютого 2016 року

№ 773-а.

Слід зазначити, що суд апеляційної інстанції надав вірну правову оцінку твердження ОСОБА_5 про те, що цивільно-правова відповідальність останнього застрахована, шкода завдана з вини

ОСОБА_5 підлягає відшкодуванню за рахунок ПрАТ СК «Інтер-Поліс», оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 20 січня 2015 року справа № 6-2808цс15, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Садгірського районного суду м. Чернівців від 07 серпня 2015 року, в не зміненій його частині, та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 10 березня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівців від 07 серпня

2015 року, в не зміненій його частині, та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 10 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Інтер-Поліс», третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня О.М. Ситнік