АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/2526/15-Ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1412/К/15 суддя Биканов І.Р.
Категорія 34 ( І ) Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

Іменем України

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Ляховської І.Є.,

із секретарем: Чубіної А.В.,

за участі: відповідача -ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, позивача - ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником автомобіля «Опель Астра», номер державної реєстрації АЕ 6672 ВС. 21 січня 2015 р. по вул.Лермонтова в районі магазину «Літа» в м.Кривому Розі, за участю відповідача під керуванням автомобіля «Форд Ескорт», номер державної реєстрації 85324 ХА та її сина ОСОБА_5, який керував автомобілем «Опель Астра», сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний їй автомобіль.

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 25.02.2015 р. відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. При зіткненні її автомобіль отримав значні технічні ушкодження, вартість яких, згідно висновку судового експерта від 18.02.2015 р., становить 87 036,96 грн.

Посилаючись на те, що 19.02.2015 р. позивач звернулася до ПрАТ «СК Україна» з заявою про страхове відшкодування в розмірі ліміту, передбаченого страховим полісом 49000 грн., просила суд, після уточнення позовних вимог у липні 2015 року, стягнути з відповідача суму матеріального збитку в розмірі 38 036,96 грн.

Крім того, вказала на те, що їй була завдана моральна шкода, яка виразилася в душевних стражданнях повязаних з ушкодженням автомобіля та неможливості протягом тривалого часу користуватися ним, що порушило її нормальні життєві звязки, яку оцінює в 7000 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.05.2016 року, в якому виправлено описку ухвалою суду від 30.05.2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 38036, 96 грн. матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди, 1200 грн. витрат на проведення експертизи, 3562,98 грн. витрат на правову допомогу, 623,97 грн. судового збору, а всього 43 923, 91 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем належним чином не доведено розмір матеріальної шкоди, оскільки автомобіль відремонтовано, не надано квитанції про оплату ремонту та акту виконаних робіт, судом не вирішено питання стосовно запчастин, які були змінені, не вирішено питання про передачу їх відповідачу, безпідставно стягнуто моральну шкоду, розмір якої не підтверджено доказами. Суд не залучив до участі у справі страхову організацію, яка застрахувала цивільну відповідальність власника транспортного засобу, також судом невірно розподілено судові витрати по справі пропорційно до частини заявлених позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що автомобіль «Опель Астра», номер державної реєстрації АЕ 6672 ВС належить ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ( а.с.4).

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 25.02.2015 р. ОСОБА_6 визнано винним у скоєному ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України за те, що 21.01.2015 р. о 07.35 год. керуючи автомобілем «Форд Ескорт», номер державної реєстрації 85324 ХА, по вул.Лермонтова в м.Кривому Розі в районі магазину «Літа» допустив зіткнення з автомобілем «Опель Астра», номер державної реєстрації АЕ 6672 ВС, під керуванням водія ОСОБА_5 ( а.с.7).

Позивач ОСОБА_3, 21.01.2015 р. зверталася до ПрАТ «СК Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а 19.02.2015 р. із заявою про виплату страхового відшкодування ( а.с.10, 36).

Згідно висновку експерта автотоварознавчого дослідження № 29/15 від 18.02.2015 р., сума матеріальної шкоди завданої власнику пошкодженого при ДТП автомобіля «Опель Астра», номер державної реєстрації АЕ 6672 ВС складає 87 036,96 грн. ( а.с.66-100).

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 18.02.2016 р., яке набрало законної сили 04.05.2016 р., стягнуто з ПрАТ «СК Україна» на користь ОСОБА_3, страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн.( а.с.154-156).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача обґрунтовані, так як неправомірними діями відповідача їй завдано матеріальні збитки та моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 за шкоду, завдану транспортним засобом «Форд Ескорт», номер державної реєстрації 85324 ХА, застрахована відповідно до поліса страхування. Поліс № АІ/0717972 від 09 серпня 2014 року у з ПрАТ «СК Україна» обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( а.с. 35 ).

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 18.02.2016 р., яке набрало законної сили 04.05.2016 р., стягнуто з ПрАТ «СК Україна» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн.

Згідно висновку експерта автотоварознавчого дослідження № 29/15 від 18.02.2015 р., сума матеріальної шкоди завданої власнику пошкодженого при ДТП автомобіля «Опель Астра», номер державної реєстрації АЕ 6672 ВС складає 87 036,96 грн.

Отже, спір виник стосовно розміру завданої шкоди, що перевищує розмір страхового відшкодування, який позивачем визначено у розмірі 38036, 96 грн., як різницю між встановленим експертним висновком розміром завданих позивачу від ДТП збитків у сумі 87036,96 грн. та стягнутим за судовим рішенням зі страхової компанії розміром страхового відшкодування 49000 грн.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов';язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що до обовязку відповідача ОСОБА_1, як заподіювача шкоди, компенсувати потерпілому ОСОБА_3, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 38036, 96 грн., визначеною експертним висновком.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі представника відповідача, щодо неналежного доказу експертного висновку авто товарознавчого дослідження №29/15 від 18.02.2015 року на підстав якого суд стягнув розмір збитків.

Відповідально до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Отже, якщо позивач для підтвердження розміру шкоди надає висновок спеціаліста, а відповідач, заперечуючи проти цього розміру, не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки, заперечуючи проти стягнення шкоди на підставі експертного висновку ані відповідач, ані його представник не заявляли клопотання про призначення судової експертизи для встановлення розміру завданої в результаті ДТП шкоди позивачу в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України ухилилися від доведення обставин, на які посилалися.

Колегія суддів також вважає безпідставними посилання відповідача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, щодо не встановлення судом проведення відновлюваного ремонту позивачем та не надання доказів обсягу реальних затрат.

Згідно ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що саме позивачу належить право вибору яким шляхом відновити порушене становище, або ж шляхом стягнення завданої шкоди визначеної експертним висновком, або шляхом стягнення реальних збитків вартості відновлюваного ремонту.

Заперечуючи проти відшкодування завданих збитків , визначених експертним висновком, відповідач не заявляв клопотання про призначення експертизи для визначення вартості проведеного відновлюваного ремонту позивачем, тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині.

Колегія суддів також не звертає увагу на доводи апеляційної скарги в частині не вирішення судом питання про передачу відповідачу замінених деталей та вузлів.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції , не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Як видно з матеріалів справи, ні в запереченнях до позовної заяви ні окремим клопотанням відповідач не заявляв суду першої інстанції вимоги про повернення замінених вузлів та деталей, які були замінені позивачем. Судом першої інстанції не досліджувалось це питання.

Факт, що відповідач не заявляв вимоги в суді першої інстанції про повернення йому замінених деталей та вузлів в суді апеляційної інстанції відповідач не заперечував. Тому ця обставина не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду, оскільки відповідач не позбавлений можливості звернутися із відповідним позовом, та бути предметом дослідження судом апеляційної інстанції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: Л.А. Братіщева

ОСОБА_7