Справа № 371/95/16-ц Головуючий у І інстанції Капшук Л. О.
Провадження № 22-ц/780/3387/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 13.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Сліпченка О.І.

Секретар Петленко І.О.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк « Приватбанк» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а ;

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом .

Свої вимоги обгрунтовував тим, що 07 квітня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»» та ОСОБА_2 був укладений договір № б/н за умовами якого, Банк надав кредитні кошти у розмірі 8 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим строком повернення ,що відповідає строку дії картки .

Відповідач умов договору не виконував належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 30 листопада 2015 року в розмірі 22 366,83 грн , що складається :

7 956,03 грн. заборгованість за кредитом;

11 219,52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом ;

1 650 грн. заборгованість за пенею і комісією ;

17 092, 56 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором ;

500 грн. штраф (фіксована частина п.п. 2.1.1.7.6. договору ) ;

1 041,28 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з відповідача вказані кошти та понесені позивачем судові витрати в судовому порядку.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду , позивач подав апеляційну скаргу , в якій просив скасувати рішення , посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права , ухвалити нове рішення , яким позов задовольнити.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до ст.ст.74,76,77 ЦПК України сторони були повідомлені про день та час розгляду справи за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни місяця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило, заяв про причини неявки в судове засідання від відповідача ОСОБА_2 до апеляційного суду не надходило, а тому підстави ,вважати причини неявки сторін до суду поважними , відсутні.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 07 квітня 2011 року для отримання зарплатної картки відповідач заповнив анкету-заяву, в якій зазначив персональні дані, підтвердив факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку( а.с.6-7).

До позовної заяви позивачем додано Умови і правила надання банківських послуг (а.с. 8-31).

Згідно за статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Для встановлення факту порушення позичальником умов договору, такі умови необхідно чітко знати як позичальнику, так і суду.

Як встановлено судом першої інстанції , відповідно до пункту 2.1.1.2.1. Умов і Правил надання банківських послуг, які долучені до позову, для надання послуг банк видає клієнтові карту, їх вид визначений у Памятці клієнта/довідці про вид кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена у заяві.( а.с. 8-31)

Зі змісту анкети-заяви, підписаної відповідачем 07 квітня 2011 року, вбачається, що договір про надання банківських послуг складається з цієї заяви, Памятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку.( а.с.6) .

Зі змісту поданої позивачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку вбачається, що відповідач звернувся за послугою з надання зарплатної картки. Вказана заява не містить відомостей, які б підтверджували факт видачі картки клієнту, факт отримання ним картки, вид та ідентифікаційні ознаки конкретної картки. Після підпису клієнта у графі «прошу надати мені перераховані нижче послуги» в останній графі заяви «відмітки банку», заповненій працівником банку, зазначено лише інформацію щодо перевірки документів і ідентифікації клієнта.

Довідка про умови кредитування ( а.с. 7) , містить відомості про вид кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка універсальна», та датована 12 травня 2011 року. Вказана дата не збігається з датою написання відповідачем анкети-заяви. Памятка клієнта та тарифи банку до позовної заяви не додані.

Висновок суду першої інстанції , що встановлені обставини позбавляють можливості встановити факт та дату укладення договору між сторонами,є вірним .

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилами статей 627 - 629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, визначені його умов; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Сам по собі факт написання анкети-заяви з проханням надати послуги з отримання зарплатної картки не може бути беззаперечним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку і як наслідок укладення кредитного договору взагалі.

Оскільки документ не містить конкретних відомостей про отримання клієнтом платіжної картки, то даний документ необхідно тлумачити у відповідності до норм ЦК України.

Дана заява може розглядатись як пропозиція і згода укласти договір на умовах позивача, але вона не доказує факту передачі клієнту платіжної картки з конкретним номером і пін - кодом. Пропозиція і згода на укладення договору з отримання зарплатної картки (анкета-заява на видачу зарплатної картки) не доводить факту укладення договору на видачу платіжної картки та факту виконання позивачем умов договору, в даному випадку видачу йому платіжної картки.

Судом першої інстанції вірно встановлено , що підписана відповідачем 07 квітня 2011 року анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку не підтверджує факту отримання ним платіжної картки та відкриття карткового рахунку, а також факту повідомлення йому пін - коду, за яким він би отримав можливість користуватись даною платіжною карткою і здійснювати транзакції по вказаному картковому рахунку.

Однією з засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень статті 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вказаних положень позивач повинен довести факт отримання відповідачем грошових коштів у кредит та факт невиконання зобовязань за договором, а не лише факт підписання договору чи наміру про його укладення.

Судом першої інстанції дійшов вірного висновку , що позивач не довів факт видачі кредиту відповідачу, не довів факту користування відповідачем картковим рахунком і платіжною карткою, факт укладення та виконання ним, тобто позивачем, договору кредиту, дату його укладення. Не надано таких доказів і до апеляційної скарги ..

Згідно з положеннями статей 203, 205, 208, 1055 ЦК України договір кредиту повинен бути укладений у письмовій формі. Тобто з документів, підписаних стороною, має бути однозначно зрозуміло, і ними має бути конкретно визначено ті умови і ті дії, які засвідчуються підписом. Припущень у даному разі закон не допускає.

Посилання апелянта на ті обставини, що оскільки клієнт підписав заяву на надання кредиту і погодився з умовами кредитування, то слід вважати, що він підписався за отримання кредиту, є такими, що суперечать чинному законодавству. З огляду на зміст підписаного відповідачем документу (анкети-заяви на отримання зарплатної картки) не можливо дійти висновку, що він підтвердив факт отримання платіжної картки та кредитних коштів, а відтак ці доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Також суд враховує, що відповідно до пункту 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же термін.

З огляду на вказаний річний строк дії договору, визначений строк мав би закінчитися через рік, тобто 07 квітня 2012 року .

За умов пролонгації договору на наступний термін у разі, якщо від жодної сторони не поступила заява про припинення договору, не зрозумілою є бездіяльність кредитора, який за умов невиконання позичальником умов договору і допущення ним прострочення та наявності заборгованості, не достатньої для покриття всіх вимог кредитора на той час, мав право і підстави для припинення договору чи його розірвання. Якщо відповідач не виконував умови договору, то у кредитора були всі підстави не продовжувати договір на наступні роки.

Як видно із матеріалів справи ,ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 31 березня 2016 року ( а.с. 74) явку представника позивача було визнано обов»язковою для надання особистих пояснень, в тому числі, щодо факту укладення договору кредиту, отримання відповідачем кредитної картки, розміру отриманих у кредит коштів, невиконання чи неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Натомість, як видно із матеріалів справи , позивач на судову ухвалу не відреагував, представник банку для обґрунтування вищевказаних обставин до суду не зявився, додаткових письмових пояснень в обґрунтування позовних вимог не подав.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є недоведеними, у задоволенні позову відмовив. Доводи апеляційної скарги, ідентичні позовним вимогам , і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає ,що рішення суду є законним та обгрунтованим , підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ,313 315,317,319 ЦПК України ,колегія суддів ,

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк « Приватбанк» - відхилити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді