АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Майданець К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство " Партнер" на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство " Партнер" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року Приватне акціонерне товариство Спільне підприємство " Партнер" (далі- ПрАТ СП" Партнер") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, пені та індексу інфляції за договором, внаслідок невиконання грошового зобов'язання.

Посилаючись на те, що ЗАТ СП" Партнер" як інвестор - підрядник на виконання умов інвестиційно-підрядного договору № 2 від 10.08.1997, укладеного з Управлінням капітального будівництва КМДА м. Києва виконав на замовлення Замовника ( УКБ КМДА) будівельні роботи з будівництва авто гаражів на ділянці АДРЕСА_2.

Зазначало, що 04 липня 2002 року було затверджено та підписано акт, яким передбачено обсяги незавершеного будівництва авто гаражів на 80 машиномісць на ділянці №19.

Згідно з витягу з бази даних державного земельного кадастру від 16.03.2016 , землекористувачем ділянки розташованої за адресою : АДРЕСА_2, є ПрАТ СП " Партнер".

У лютому 2009 року позивач надав у користування відповідача автогараж НОМЕР_4 за вказаною адресою на підставі договору № 958 від 18.02.2009 , за умовами якого позивач бере на себе зобов'язання по зберіганню автомобіля автовласника ОСОБА_1 в гаражі НОМЕР_4 за адресою : АДРЕСА_2 з частковою оплатою, який в подальшому було переоформлено та підписано новий договір № 1015 від 18.11.2011, а відповідач в свою чергу зобов'язалася оплатити його в порядку та на умовах визначених вказаним договором.

Відповідно до п. 5.1. Договору автовласник - відповідач зобов'язаний вносити грошові внески не пізніше 10 числа кожного місяця. Вартість послуг в період дії договору визначається підприємством-позивачем виходячи з витрат на забезпечення схоронності транспортного засобу.

Згідно п. 6.3. Договору автовласник-відповідач зобов'язаний своєчасно проводити відшкодування витрат ПрАТ СП"Партнер".

Оскільки відповідач порушив умови договору № 1015 від 18.11.2011 та зобов'язання щодо внесення грошових внесків за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати за період з 05.02.2013 по 01.03.2016 утворилась заборгованість в сумі 11 840, 00 грн. основного боргу, 10 460, 29 грн. інфляційних втрат, пені -35 496 , 00 грн. , які позивач просив стягнути з відповідача на його користь та 1 378,00 грн. на відшкодування судових витрат.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство " Партнер" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовлено.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство Спільне підприємство "Партнер" просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, оскільки судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній , ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги , вказуючи на те , що суд обгрунтовано відмовив у задоволені позову , оскільки відповідач не зберігає в гаражі транспортний засіб, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів про прийняття автомобіля відповідача на зберігання та вважав, що доводи позивача про те, що відповідач ухилявся від посвідчення факту передання автомобіля на зберігання виходять за межі спору та мають слугувати підставою для розірвання договору та стягнення збитків з відповідача.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 936 ЦК України за договоромзберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Відповідно до ст. 977 ЦК України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним.

За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засібза першою вимогою поклажодавця.

Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутомкооперативу.

Прийняття автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією (номером, жетоном).

Як вбачається з матеріалів справи , 18 лютого 2009 року між СП "Партнер" та ОСОБА_1 укладено Інвестиційний контракт № 3 про інвестування авто гаража автогаражного комплексу на дільниці №19 житлового масиву Біличі, згідно якого СП " Партнер" зобов'язується своїми силами і засобами , за рахунок залучених від Автовласника коштів, збудувати і передати Автовласнику обумовлений автогараж ( об'єкт інвестування) , а Автовласник зобов'язується забезпечити відповідне фінансування об'єкта та прийняти його у свою власність на умовах цього контракту та відповідно відповідачем було сплачено внесок на будівництво гаража НОМЕР_4 на підставі цього контракту згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 583 від 18 лютого 2009 року у сумі 17056,00 грн.( а.с. 32-34).

В цей же день між ПрАТ "СП "Партнер" та ОСОБА_1 укладено Договір № 958, відповідно до умов якого остання передає на зберігання автомобіль марки Субару , випуску 2004 року, кузов НОМЕР_5, держ № НОМЕР_1 або автомобіль марки Pajero Wagon , випуску 2008 року, кузов НОМЕР_6, держ. № НОМЕР_2 в гаражне приміщення НОМЕР_4 СП "Партнер" на умовах визначених цим договором ( а.с. 6).

В подальшому , 18 листопада 2011 року між ПрАТ СП " Партнер" та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1015, за умовами якого ПР АТСП "Партнер" бере на себе зобов'язання по зберіганню автомобіля Автовласника в гаражі АДРЕСА_2 , а Автовласник капітального гаража зберігає автомобіль на автостоянці №19 в гаражі НОМЕР_4 Пр АТСП " Партнер" у відповідності до " Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках" , тобто в гаражі , за будівництво якого відповідач 18 лютого 2009 року заплатила внесок у сумі 17 056грн. 00 коп., як це передбачено п.п. 4.1.1 Інвестиційного контракту №3 ( п. 1.1., 1.2. Договору ) ( а.с. 5).

У судовому засіданні Апеляційного суду м. Києва відповідач пояснила , що зазначеним гаражем вона давно користується , але отримати право власності до цього часу не може.

Відповідно до п. 2.1. Договору Автовласник передає на зберігання автомобіль марки БМВ Х3, випуску 2011 року , кузов НОМЕР_7, держ. № НОМЕР_3 в гаражне приміщення НОМЕР_4 ПрАТСП " Партнер" при пред'явленні документів, що посвідчує його особу, та підтверджують належність йому автомобіля і гаража на праві особистої власності , або яким він керує та володіє за дорученням чи інша особа, яка має доручення на право користування цим автомобілем, внесеним в перепустку підприємства на право в'їзду та виїзду з автостоянки № 19 .

Згідно із п. 3.1.1. Договору ПР АТСП " Партнер " зобов'язано прийняти всі необхідні міри для забезпечення зберігання автомобіля в період дії цього договору .

ПР АТСП " Партнер " зобов'язано зберігати автомобіль , що належить автовласнику в гаражі НОМЕР_4 з виконанням усіх необхідних умов, які забезпечують збереження автомобіля. ( п. 3.1.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1.3. Договору ПР АТСП " Партнер " зобов'язано повернути автомобіль автовласнику по першій вимозі при відсутності заборгованості.

Згідно з п. 4.1.2. Автовласник зобов'язаний вносити кожного місяця грошові внески на відшкодування витрат ПР АТСП" Партнер" .

Автовласник зобов'язаний якщо виконання цього договору переривається внаслідок грубого порушення Автовласником своїх зобов'язань, Автовласник зобов'язаний компенсувати ПР АТСП " Партнер" завдані збитки ( п. 4.1.4. Договору ).

Посилаючись на те , що позивач належним чином не виконує свої обов'язки по збереженню автомобіля , оскільки у нього відсутній журнал, в якому реєструється факт передачі автомобіля на зберігання , відповідач разом з тим , зазначений договір не розірвала в установленому законом порядку , а тому зобов'язана його виконувати і вносити кожного місяця грошові внески на відшкодування витрат ПР АТ СП " Партнер"

Відповідно до п. 5.1. Договору Автовласник зобов'язаний вносити грошові внески не пізніше 10 числа кожного місяця. Вартість послуг в період дії договору визначається підприємством виходячи з витрат на забезпечення схоронності транспортного засобу.

Згідно з п. 5.2. Договору розмір внесків на відшкодування витрат може змінюватися при зміні в нормативній та законодавчій базі , яка регулює правовідносини щодо зміни в оплаті праці , електроенергії, ставок земельного і комунального податку та інших, за яким працюють сторони цього договору , ріст цін на будівельні матеріали, зміні коефіцієнта інфляції.

Наказом ЗАТ СП" Партнер" від 28 січня 2011 року № 6 " Про зміну розміру внесків на відшкодування витрат на утримання , експлуатацію та благоустрій автостоянок і гаражів" , у зв'язку із збільшенням витрат на утримання, податку на землю, експлуатацію та благоустрій гаражів і автостоянок встановлено щомісячні внески для членів автостоянок та колективних гаражів з 01.02.2011 , а саме: для автостоянки № 19 у розмірі 320 грн. на місяць ( легкові автомобілі). ( а.с. 11).

Зазначений наказ є чинним , оскільки в установленому законом порядку відповідачем не оспорений , а тому вона зобов'язана була відшкодовувати витрати позивача на утримання, податку на землю, експлуатацію та благоустрій гаражів і автостоянок.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні пояснив , що відповідач користується зазначеним гаражем і зверталася до суду з вимогами до позивача про усунення перешкод в користуванні гаражем, але судом їй було відмовлено , у зв'язку з недоведеністю її вимог щодо чинення їй перешкод у користуванні гаражем НОМЕР_8.

Зазначені обставини відповідач не заперечувала і підтверджуються рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року , яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволені до Приватного акціонерного товариства СП " Партнер" про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном за недоведеністю факту перешкоджання відповідачем у користуванні авто гаражем.( а.с.114-117).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати внесків на відшкодування витрат на утримання , експлуатацію та благоустрій автостоянок і гаражів, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Відмовляючи у задоволені позову про стягнення заборгованості за внесками на відшкодування витрат на утримання , експлуатацію та благоустрій автостоянок і гаражів та інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання , суд разом з тим , не звернув увагу на зазначені вимоги закону та обставини справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позивача частково.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом .

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні.

З огляду на те, що відповідач порушила умови договору та не виконала належним чином зобов'язання за цим договором у повному обсязі, сума заборгованості підлягає до сплати з урахуванням індексу інфляції.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість внесків на відшкодування витрат на утримання , експлуатацію та благоустрій автостоянок та гаражів з 05.02.2013 по 01.03.2016 становить 11 840,00 грн. ( щомісячний внесок відповідно до наказу №6 від 28.01.2011 - 320,00 грн. для а/с №19( 320 х 36 міс.24 дня) та інфляційні втрати за період з 05.02.2013 по 01.03.2016 у сумі 10460, 29 грн., а всього 22 300,00 грн.

При цьому методика розрахунку індексу інфляції позивача є дещо спрощеної, але оскільки розмір інфляційний втрат є не більшим від суми інфляційних витрат нарахованих судом за вказаний період та з врахуванням меж позовних вимог, колегія суддів вважає задовольнити вимоги позивача щодо інфляційних втрат в сумі 10 460,29 грн.

Відповідно до п. 6.4. Договору при ухиленні Автовласника від зворотнього одержання зданого на зберігання автомобіля за першою вимогою СП" Партнер", Автовласник повинен сплатити СП " Партнер" штраф у розмірі 0, 5 % від вартості, послуг по охороні автомобіля за кожний день затримки за цінами на день прострочення .

Таким чином , вимоги позивача щодо стягнення штрафу відповідно до п. 6.2. Договору не підлягають до задоволення, оскільки вказана умова не застосовується до даних правовідносин та відсутні докази ухилення відповідача від зворотнього одержання зданого автомобіля за першою вимогою позивача.

Враховуючи наведене, суд на зазначені норми та доводи позивача не звернув увагу, а тому рішення суду підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з наведених підстав.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по експлуатаційних витратах в сумі 11840, 00 грн. та інфляційні втрати 10460, 29 грн.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з наведеного , з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судові витрати у розмірі 1378, 00 грн..

Керуючись ст.303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство "Партнер" задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство "Партнер" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , пені, індексу інфляції задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, яка мешкає за адресою : АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Спільне підприємство " Партнер" заборгованість за охорону автомобіля та експлуатаційні витрати в сумі 11840, 00 грн., інфляційні втрати 10460, 29 грн. та судові витрати 1378, 00 грн., а всього 23 678, 29 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: