Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/2541/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 листопада 2016 року м. Овруч
Овруцький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Кулініча Я. В.
з секретарем Креденець О. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди , -
27.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь нараховані, але не виплачені кошти, а саме: заробітну плату за червень-вересень 2016 року та середньомісячний заробіток за всі дні затримки (починаючи з 07.09.2016 року) в сумі 6625,72 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн., завдану внаслідок систематичної невиплати коштів, мотивуючи тим, що 26.01.2016 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Овруцький молочно консервний комбінат» на посаду оператора централізованої мийки 4 розряду, консервного цеху. У звязку з систематичною затримкою виплати заробітної плати 07.09.2016 року був звільнений з роботи за власним бажанням. На день звільнення відповідач повністю не розрахувався, посилаючись на відсутність грошових коштів. Заборгованість по заробітній платі складає 5675,72 грн. та 1950 грн. середньомісячного заробітку за весь час затримки. Крім того, просить стягнути з відповідача 2000,00 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідач в день його звільнення і до теперішнього часу не провів повний розрахунок, що заподіяло йому величезні моральні страждання, весь час переживав з приводу існування своєї сім»ї і в слідство чого він і його сім»я були позбавлені можливості нормального життєвого спілкування з тими, що оточують їх близькими людьми.
Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки свого представника суду не повідомив.
Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивач працював у відповідача і був звільнений 07.09.2016 року за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7).
На час подання позивачем позовної заяви заборгованість по заробітній платі становила 5675,72 грн., однак із наданої позивачем виписки із рахунку від 31.10.2016 року вбачається, що відповідач 10.10.2016 року виплатив йому частину заробітної плати в сумі 1394,68 грн.. Виходячи із цього сума, яка підлягає до стягнення становить 4281,04 грн..
Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України « Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Оскільки, відповідач, не здійснивши вчасно розрахунок по заробітку при звільненні працівника, відповідно до ст. 117 КЗпП України, несе матеріальну відповідальність перед працівником у межах середньої заробітної плати за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Тому, на підставі викладеного та наданих позивачем розрахункових листів, розрахунок середнього заробітку за час затримки у розрахунку слід проводити за весь час затримки з 08.09.2016 року по 04.11.2016 року, який за розрахунком суду складає: 67,02 грн. (середньоденна заробітна плата ) х 41 (робочі дні з часу звільнення по день розгляду справи) = 2747,88 грн. (середній заробіток за весь час затримки). Однак до стягнення підлягає сума в межах позовних вимог 1950 грн..
За змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України обовязок виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.
Що ж стосується відшкодування 2000 грн. моральної шкоди, то з таким розміром суд погоджується, оскільки порушення відповідачем законних прав позивача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Доводи позивача відповідачем не спростовано, а тому з огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 4281,04 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 1950 грн., що в загальному складає 6231,04 грн., а також моральну шкоду.
Позивача при зверненні до суду за вимогу про стягнення заробітної плати звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. в дохід держави.
Позивачем за вимогу про стягнення моральної шкоди сплачено судовий збір в сумі 551, 20 грн., який у відповідності до ст. 88 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на корись позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України на підставі ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку з 08.09.2016 року по 04.11.2016 року в сумі 6231,04 грн. та 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього на суму 8231,04 грн..
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551, 20 грн..
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн..
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Овруцький районний суд в апеляційний суд Житомирської області позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення, відповідачем в цей же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_2