Справа 431/870/16-ц
Провадження 2/431/316/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

(повний текст)

15 червня 2016 року. Старобільський районний суд

Луганської області

у складі:головуючого судді Озерова В.О.,

при секретарі Дубініній О.О.,

представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради Луганської області про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 міської ради Луганської області про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, в якому просили суд визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, померлої 29 січня 2015 року, як спадкоємцями пятої черги, на квартиру АДРЕСА_1, по ? частині кожній.

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_4 звернулися до суду з уточненим позовом до ОСОБА_5 міської ради Луганської області про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, в якому просили суд визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, померлої 29 січня 2015 року, як спадкоємцями четвертої черги, на квартиру АДРЕСА_1, по ? частині кожній.

В обґрунтування свого позову позивачі посилаються на те, що 29 січня 2015 року померла ОСОБА_7, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: квартира АДРЕСА_3, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, який доводився ОСОБА_7 чоловіком та ОСОБА_9, яка доводилась ОСОБА_7 матірю. 13 вересня 1998 року ОСОБА_9 померла, 26 березня 2005 року ОСОБА_8 помер. Після смерті матері та чоловіка, ОСОБА_7 фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ними, разом вели господарство та поховала їх. Вчасно спадщину після смерті чоловіка та матері вона не оформила, оскільки було важке матеріальне становище, до того ж вважала, що вона фактично належить їй, оскільки інших спадкоємців немає.

Після смерті ОСОБА_8, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, постійно опікалися над ОСОБА_7, оскільки вона залишилась одна, мала поганий стан здоровя та похилий вік, а вони мешкали по сусідству і в усьому їй допомагали.

Останні роки вона дуже погано почувалася і доводилось по черзі чергувати у неї, доглядати її, кормити та ночувати разом з нею.

Позивачі вважають, що після смерті ОСОБА_7, вони є спадкоємцями за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України, оскільки на момент смерті мешкали разом зі спадкодавцем більш пяти років, піклувалися нею і доглядали та поховали її.

В теперішній час позивачам необхідно узаконити свої права на спадкове і майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7. Оформити спадщину в нотаріальній конторі вони не можуть, оскільки відсутні документи на право власності на квартиру.

У звязку з цим вони вимушені були звернутися до суду з позовом.

В судовому засідання представник позивачів ОСОБА_10 підтримала позовні вимоги позивачів в повному обсязі та просила суд визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, померлої 29 січня 2015 року, як спадкоємцями четвертої черги, на квартиру АДРЕСА_1, по ? частині кожній.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 міської ради ОСОБА_2 позовні вимоги позивачів не визнав в повному обсязі, вважав їх необґрунтованими, посилаючись на те, що позивачі не можуть бути спадкоємцями четвертої черги після смерті ОСОБА_7, не зважаючи на те, що згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, оскільки позивачі не є спадкоємцями у сенсі ст. 1264 ЦК України, що відповідає офіційним роз'ясненням викладеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Так, згідно з пунктом 20 Пленуму у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з пунктом 21 Пленуму при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Як вбачається з вищевикладеного, позивачі і спадкодавець не мають взаємних прав та обов'язків у сенсі ст. 1264 ЦК України, а тому вони не можуть бути спадкоємцями ОСОБА_7, яка померла 29 січня 2015 року, у четверту чергу спадкування.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона є знайомою позивачів. Їй відомо, що позивачі вже тривалий час, більше пяти років, доглядали ОСОБА_7, вели господарство, по черзі ночували разом з нею. У ОСОБА_7 були проблеми з газовим котлом і вона зверталася до міської ради за допомогою, але їй відмовили із-за відсутності коштів, і тоді, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допомогли їй встановити новий котел, а потім виплачували борги. Після її смерті поховали та провели 9 та 40 днів. І зараз доглядають за квартирою. Родичів померлої ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що позивачі більше шести років доглядали за ОСОБА_7 та по черзі з нею проживали, а після смерті поховали її за свій рахунок. Також після смерті ОСОБА_7 залишилися борги за купівлю котла та комунальні послуги за газопостачання, які позивачі погашали самі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав аналогічні показання, які дали свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Розглянувши позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що відповідають діючому законодавству.

29 січня 2015 року померла ОСОБА_7 (а.с.6).

Вона була співвласником квартири № 3 за адресою м. Старобільськ Луганської області вул. Комунарів (зараз вул. Центральна) (а.с. 15).

Позивачі по справі на протязі з 2010 року до моменту смерті ОСОБА_7, мешкали разом з нею, вели з нею спільне господарство, опікувались нею, надавали моральну та матеріальну підтримку. Вказаний факт підтверджується довідкою вуличного комітету (а.с. 9) та показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

У відповідності до ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно відповіді ОСОБА_5 державної нотаріальної контори, спадкової справи після смерті ОСОБА_7 не заводилось (а.с. 39).

У відповідності до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, позовні вимоги є такими, що відповідають встановленим по справі фактам та діючому законодавству.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1216-1223, 1264 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради Луганської області про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, померлої 29 січня 2015 року, як спадкоємцями четвертої черги, на квартиру АДРЕСА_1, по ? частині кожній.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Озеров