Провадження № 22ц/784/1561/16 Суддя першої інстанції Баранкевич В.О.
Справа№482/524/16-ц
Категорія 23 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

7 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участю позивача ОСОБА_2,

його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства «Юліана» (надалі - ФГ «Юліана») про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ФГ «Юліана» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 1 липня 2010 року між ним та ФГ «Юліана» був укладений договір оренди земельної ділянки № 22, яка на праві власності належить позивачу, строком на вісім років. Договір було зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно п. 11 вказаного договору, орендна плата вноситься один раз на рік до 20 числа останнього у звітному році місяця.

Починаючи з 2011 року і по теперішній час орендну плату він не отримував, що є порушенням умов договору оренди землі з боку відповідача.

У п. 38 вказаного договору зазначено, що його дія припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором.

Відповідно до п. 39 цього договору умовами його розірвання в односторонньому порядку є невиконання умов договору однією із сторін.

Посилаючись на викладене позивач просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки № 22, укладений сторонами 1 липня 2010 року.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги його позову в повному обсязі, посилаючись на те, що судом не враховано, що за 2014 рік він орендну плату не отримував, а за 2015 рік орендар відправив орендну плату поштовим переводом уже під час розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разу істотного порушення договору другою стороною та інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 цього Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди є систематична несплата орендної плати.

Зазначений висновок відображено в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 146цс12.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 10,42 га., розташована на території с. Димівка Новоодеського району Миколаївської області (а.с. 7).

1 липня 2010 року сторонами було укладено договір оренди № 22 вищезазначеної земельної ділянки, за яким позивач передав в оренду відповідачу строком на вісім років земельну ділянку, за умовами отримання орендної плати у розмірі 3024.47 грн. При цьому зазначено, що орендна плата виплачується у грошовій або натуральній формі за бажанням орендодавця (а.с.5-6).

Орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі - один раз на рік до 20 числа у звітному році місяця (п. 1.1 договору оренди землі).

Зазначений договір зареєстровано у Новоодеському реєстраційному окрузі (офісі), Миколаївської регіональної філії ДП «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 вересня 2010 року за номером 67.

5 вересня 2008 року ОСОБА_2 видав на імя ОСОБА_4 довіреність строком на три роки з правом укладати правочини, щодо користування, зокрема, передачі ділянку в оренду, укладати будь-які договори щодо користування землею, на його розсуд, проводити розрахунки по укладених договорах, одержувати належні позивачу гроші, дивіденди, сільгосппродукцію за користування земельною ділянкою (а.с.15).

22 червня 2011 року ОСОБА_2 видав тій же особі аналогічну довіреність (а.с. 14).

Довіреності досвідчені приватними нотаріусами Миколаївського міського нотаріального округу.

Факт видачі цих довіреностей ОСОБА_2 підтвердив в суді апеляційної інстанції, пояснивши, що доручав зазначеній в довіреностях особі отримувати за нього орендну плату, оскільки мав перед цією особою боргові зобовязання, які таким чином намагався погасити.

На підставі цих довіреностей відповідно до накладних орендну плату за 2011, 2012, 2013 та 2014 роки у натуральній формі одержував представник позивача - ОСОБА_4, в межах дії довіреності (а.с.17-19).

За 2015 рік відповідач не сплатив вчасно орендну плату позивачу, а сплатив її вже під час розгляду справи в суді (а.с.16).

Отже, суд першої інстанції, розглядаючи спір в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, належно оцінив надані сторонами докази й дійшов вірного висновку про відсутність систематичної несплати відповідачем орендної плати, а тому й відсутність

підстав для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що місцевий суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновки місцевого суду не спростовують, а тому підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді В.І. Козаченко

ОСОБА_5