АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9600/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Сіромашенко Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року про часткове закриття провадження у справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа-Страхування» про визнання умов кредитного договору несправедливими, визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків недійсності кредитного договору,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2016 закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки даний позов пред'явлено хоч і до того ж відповідача, проте не про той самий предмет і не з тих самих підстав, аніж позов, що був пред'явлений ним до цього ж відповідача про визнання недійсним кредитного договору, який був розглянутий судом і є рішення суду про відмову в позові, яке набрало законної сили.

Позивач в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Колегія суддів, визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не є перешкодою апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.10.2014 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», в якому просив:

- визнати умови п. 2.8. кредитного договору № 500221281 від 08.08.2011, що визначають розмір комісійної винагороди за дії ПАТ «Альфа-Банк», які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів, несправедливими;

- визнати п.п. 1, 3, 5, 6 кредитного договору № 500221281 від 08.08.2011, які в контексті містять посилання на «Розділ 2. Розділ № 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», несправедливими;

- визнати посилання на «Розділ 2. Розділ № 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які визначені п.п. 1, 3, 5, 6 кредитного договору № 500221281 від 08.08.2011, недійсними;

- визнати підприємницьку практику ПАТ «Альфа-Банк» нечесною;

- визнати кредитний договір № 500221281 від 08.08.2011, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3, недійсним з моменту його укладення (Т.1, а.с. 1-6).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2014 в задоволенні позову відмовлено (Т.1, а.с. 101-104).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2014 залишено без змін (Т.1, а.с. 151-154).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.08.2015 скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2014 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2015, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (Т.1, а.с. 216-218).

Під час нового розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив:

- визнати умови п. 2.6., 2.7., п. 2.8. кредитного договору № 500221281 від 08.08.2011, якими визначене зобов'язання з повернення інших платежів у розмірі комісійної винагороди за дії ПАТ «Альфа-Банк», які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів, несправедливими;

- визнати умови кредитного договору № 500221281 від 08.08.2011, які в контексті Розділу №1 «Базові умови кредитування» містять посилання на неукладений сторонами в письмовій формі «Розділ № 2. Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» та/або «Загальні умови та/або «Розділ 2», та/або «другий розділ, та/або «Розділ №2», несправедливими;

- визнати посилання на «Розділ № 2. Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» та/або «Загальні умови та/або «Розділ 2», та/або «другий розділ, та/або «Розділ №2», недійсними;

- витлумачити зміст кредитного договору № 500221281 від 08.08.2011 щодо визначення строку позовної давності 3 роки або 50 років та чи укладений Договір про збільшення позовної давності в письмовій формі, ознаки якого містяться в трьох однойменних додатках до цього кредитного договору - «Розділ 2. Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», та постановити відповідне рішення;

- визнати підприємницьку практику ПАТ «Альфа-Банк» нечесною;

- визнати кредитний договір № 500221281 від 08.08.2011, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3, недійсним з моменту його укладення;

- застосувати правові наслідки недійсності кредитного договору № 500221281 від 08.08.2011 - сторонам повернути в натурі одна одній все, що одержане кожною стороною на виконання кредитного договору; зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» зарахувати з сум здійснених платежів ОСОБА_3 на рахунок ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі 50 000 грн. та прийняти виконання ОСОБА_3 зобов'язання перед ПАТ «Альфа-Банк» з повернення одержаного; стягнути з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 13 097,86 грн., як повернення одержаного ПАТ «Альфа-Банк» за недійсним договором (Т.2, а.с. 32-34).

Відповідач звернувся до суду з заявою про закриття провадження у справі за вимогами про визнання недійсним кредитного договору (Т.2, а.с. 116-118).

Оскаржуваною ухвалою суду закрито провадження у справі в частині вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору (Т.2, а.с. 173, 174).

Закриваючи провадження у справі в частині вказаних вимог суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та виходив з того, що заявлені позивачем вимоги про визнання недійсним кредитного договору були предметом судового розгляду і є рішення суду, яке набрало законної сили у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2014, яке набрало законної сили, відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позову до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору (Т.2, а.с. 119, 120).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_3 просив визнати недійсним, укладений між ним та ПАТ «Альфа-Банк», кредитний договір на підставі ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України. Суд першої інстанції мотивуючи рішення дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених вказаними нормами закону, для визнання недійсним кредитного договору.

Пред'являючи до суду даний позов до того ж відповідача, позивач, окрім інших вимог, також просив визнати недійсним кредитний договір, однак з підстав його невідповідності Закону України «Про захист прав споживачів» та із застосуванням наслідків, передбачених саме цим Законом.

У відповідності з вимогами процесуального закону, доводам позивача на обґрунтування заявлених вимог та наданим доказам, слід надати відповідну юридичну оцінку під час розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку із відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зі змісту даного позову та доданих до нього матеріалів, в їх сукупності, вбачається, що він хоч і заявлений до одного і того ж самого відповідача і про той самий предмет (визнання недійсним кредитного договору), однак з інших підстав, які підлягають дослідженню судом з наданням відповідної правової оцінки.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі в цій частині, оскільки такий висновок не узгоджується з процесуальними нормами ст.ст. 3, 10, 11, 15, 205 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а саме, скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Студеннікова Дмитра Миколайовича - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог Студеннікова Дмитра Миколайовича до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа-Страхування» про визнання недійсним кредитного договору - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва