Справа № 460/321/15-ц
Провадження №2/460/216/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2016 року

Яворівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді: Гоцко В.І.,

при секретарі: Охримчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 в заяві до суду просить постановити рішення про стягнення в її користь з відповідача ОСОБА_2 523 гривні 80 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 15000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди покликаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 неодноразово вчиняла відносно неї протиправні дії, якими, як наслідок, завдала їй як матеріальної так і моральної шкоди.

Так, 17 жовтня 2013 року, Яворівським районним судом Львівської області, відповідача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення відносно неї адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме за вчинення дрібного хуліганства.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, згаданою постановою суду від 17 жовтня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, безумовно стверджується винуватість відповідача ОСОБА_2 у заподіянні їй моральної шкоди, внаслідок вчинення адміністративного правопорушення.

Також, 11 грудня 2014 року, Яворівським РВ ГУ МВС України у Львівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001232 від 03 вересня 2014 року по факту пошкодження відповідачем ОСОБА_2 належного їй майна.

Як вбачається із змісту даної постанови про закриття кримінального провадження, в діях відповідача формально вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.194 КК України, але через малозначність, не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяли і не могли заподіяти їй істотної шкоди, яка є обов»язковим наслідковим критерієм для встановлення у діях конкретної особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.194 КК України.

Тим не менше, протиправними діями відповідача їй була завдана матеріальна та моральна шкода.

Згідно із ч.3 ст.386 ЦК України, власник, право якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суть заподіяної їй матеріальної шкоди полягає у знищенні відповідачем належної їй металевої огорожі (сітки), довжиною 15 метрів. На даний час, вартість металевої огорожі (сітки), довжиною 15 метрів, становить 523 гривні 80 копійок.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стараннях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Заподіяна моральна шкода полягає в тому, що вона пережила стрес від споглядання її на знищене майно, на встановлення якого вона потратила як матеріальні так і фізичні ресурси, було зірвано її поїзду в ОСОБА_3 по власних справах, також вона втратила душевний спокій та сон, постійно перебуває у нервовій та психологічній напрузі.

До суду представник позивача ОСОБА_4 подав письмову заяву в якій підтримує вимоги позивача ОСОБА_1, просить позов задовольнити у повному обсязі і просить також справу слухати у їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5, теж подав до суду письмову заяву та письмове заперечення в якому обґрунтовує безпідставність позовних вимог позивача ОСОБА_1, просить в задоволені позову відмовити і просить також справу слухати у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно паспорта громадянина України, позивач ОСОБА_1 народилася 03 квітня 1957 року в селі Чолгині Яворівського району Львівської області, де є зареєстрованою та проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, 03 вересня 2014 року звернулася до Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області із заявою про прийняття мір не ОСОБА_2, котра 02 вересня 2014, приблизно о 11 годині, в селі Чолгині Яворівського району Львівської області, пошкодила металеву огорожу заявниці, завдавши їй матеріальної шкоди на суму 5000 гривень.

З постанови слідчого Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області Гадуп»яка Б.С. від 11 грудня 2014 року вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001232 від 03 вересня 2014 року, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно постанови судді Яворівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2013 року, ОСОБА_2, за вчинення сварки та образу сусідки ОСОБА_1, 01 жовтня 2013 року, було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 гривень.

Відповідно до статті 22 частини 1 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стараннях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінюючи докази в їх сукупності, що були добуті та досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що так як постанова судді Яворівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, яка є обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, не має жодного відношення до заявленого позову з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою і що органом досудового розслідування Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області встановлено відсутність в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, як і не добуто переконливих доказів причетності відповідача ОСОБА_2 до пошкодження майна позивача ОСОБА_1, а тому в задоволенні позову про стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоду, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст.22-23, 1166-1167 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування 523 гривень 80 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 15000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга про оскарження рішення суду першої інстанції протягом десяти днів, з дня проголошення рішення до апеляційного суду Львівської області через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: Гоцко В.І.