Справа № 694/1445/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

(заочне)

29.06.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

у складі:головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавці А.С.

з участю: представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні будинком,-

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом про усунення перешкоди у користуванні будинком. Позовні вимоги мотивують тим, що 02 липня 2010 року вони придбали у ОСОБА_4 (відповідача по справі) ? (одну другу) частину житлового будинку з надвірними спорудами по вул.. 1-го Травня м. Звенигородка, Черкаської області. Продаж вказаного майна було вчинено на суму 255 360 грн. та укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу ОСОБА_5. На даний час відповідач ОСОБА_4 незаконно використовує придбаний позивачами будинок, продовжує незаконно проживати в будинку, користуватись електроенергією та газом, іншим майном. Відповідачка відмовляється добровільно звільнити житловий будинок, що на праві приватної власності належить позивачам. Просять в заяві усунути перешкоди у користуванні власним житловим будинком, що розташований по вул. 1-го Травня, 51 м. Звенигородка, Черкаської області шляхом виселення ОСОБА_4 з приміщення будинку.

Через канцелярію суду представник позивачів ОСОБА_1 подала заяву про збільшення розміру позовних вимог,вказавши, що в ході судового розгляду виникла необхідність у збільшенні позовних вимог, а саме прохальну частину просить викласти у наступній редакції: 1)виселити відповідача ОСОБА_4 з приміщення житлового будинку розташованого за адресою:Черкаська область, м.Звенигородка, вул.1-го травня ,51,що належить на праві приватної власності позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3; 2)пункт перший позову в первісній редакції:» усунути перешкоди в користуванні моїм власним житловим будинком,що розташований по вул.1-го травня, 51 м.Звенигородка,Черкаської області, шляхом виселення ОСОБА_4 з приміщення будинку»,-залишити без розгляду; 3)пункт другий позову в первісній редакції: »понесені мною судові витрати на судовий збір стягнути з відповідача на мою користь в повнму обсязі» ,-залишити без змін.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилися про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

За ухвалою суду справа розглядається у відсутності позивачів за участі їх представника ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 підтримала збільшені позовні вимоги та пояснила,що по даний час відповідач ОСОБА_4 незаконно користується, розпоряджається житловим будинком, який на праві власності, згідно договору купівлі-продажу від 02.07.2010 року належить позивачам, безпідставно відмовляється передати останнім документи по комунальних послугах та інші правовстановлюючі документи, а тому і просить суд задовольнити збільшені позовні вимоги та виселити відповідача ОСОБА_4 з приміщення будинку, розташованому за адресою: Черкаська область, м. Звенигородка, вул.. 1-го травня,51, що належить на праві приватної власності позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та стягнути з відповідачки на користь позивачів понесені ними судові витрати,які полягають у сплаті судового збору.

В судовому засіданні 16.03.2016 року ОСОБА_4 суду пояснила, що вона позов не визнає, оскільки вона у позивачів отримала кошти в борг в сумі 8000 доларів США, а свій житловий будинок, який розташований за адресою м.Звенигородка, Черкаської області, вул.1-го травня, 51 оформила під заставу, а не договір купівлі-продажу даного будинку. В спірному будинку проживає її сім»я, а саме вона, її чоловік, двоє синів та онука.

Відповідачка ОСОБА_4 в судові засідання призначені після 16.03.2016 року не з»являлася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, зокрема на судові засідання призначені на 13.06.2016 року та 29.06.2016 року повідомлення здійснювалось через оголошення в прессі.

Відповідно до ст.. 224 ЦПК України за згодою представника позивачів суд розглядає справу без участі відповідача в порядку заочного розгляду справи. З»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 29.06.2016 року пункт перший прохальної частини позову, де позивачі просять усунути перешкоди в користуванні власним житловим будинком, що розташований по вул.. 1-го травня,51, м. Звенигородка, Черкаської області, шляхом виселення ОСОБА_4 з приміщення будинку, залишено без розгляду.

Судом встановлені наступні факти, та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного 02.07.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, ОСОБА_2, позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 придбали кожна по ? частині житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями та спорудами,який розташований по вул. 1-го Травня, 51 м. Звенигородка, Черкаської області на земельній ділянці площею 0,0883 га, реєстровий номер 2341(а.с. 7).

24.06.2011 р. Звенигородським виробничим відділом КП «ЧООБТІ» зареєстровано за позивачами право власності на вищезазначений будинок, про що був виданий витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.06.2011 р. № 30326339(а.с.8-9). Однак відповідачка членом сім'ї позивачів не була, в спірному будинку ніколи разом не мешкали.

Утриманням будинку займається відповідачка ОСОБА_4, всі договори про надання послуг з газопостачання, користування електричною енергією укладені з нею, оскільки до будинку не можуть потрапити позивачі, так як їх не допускає відповідачка.

В добровільному порядку відповідачка ОСОБА_4 не бажає звільнити вказаний будинок та знятися з реєстрації місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, таким чином створює перешкоди у користуванні будинком позивачами, позбавляє їх можливості розпоряджатися належним майном.

Позивачі, як власники житлового будинку мають право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, однак відповідач не надає такої можливості, тому як вона там зареєстрована та проживає, користується електроенергією та газом, іншим майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу положень даної статті власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У звязку з продажом будинку позивачам, відповідачка ОСОБА_4 автоматично втратила право користування будинковолодінням.

Враховуючи те, що відповідачка залишила в будинку свої особисті речі, при цьому продовжує проживати, такими діями вона порушує право позивачів, як власників житла на вільне володіння, користування та розпорядження цим житлом.

За таких обставин, права позивачів підлягають захистові в судовому порядку, а позов задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як встановлено в ході розгляду справи, домовленості між сторонами щодо подальшого проживання відповідача в будинку позивачів не досягалось, співвласником житла вона не являється, але добровільно залишити зазначене будинковолодіння відповідачка ОСОБА_4 відмовляється, підстав, які б були визначені законом щодо збереження за відповідачем житла не встановлено, відтак, його слід визнати таким, що втратив право на користування житлом позивачки з послідуючим виселенням.

Окрім того, суд звертає увагу на норми міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Крім того, виселення являє собою не що інше, як примусове вилучення житлової площі і розглядається, як крайній захід, що підлягає застосуванню тільки у випадках і в порядку, що прямо передбачені законом.

Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 109 Житлового кодексу виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Цивільним законодавством встановлені випадки, коли виселення відбувається без надання іншого житлового приміщення. Таке виселення може бути засобом цивільно-правової відповідальності за порушення договору, закону, субєктивних прав інших осіб.

Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи заяву представника позивачів ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог,де позивачі просять виселити відповідача ОСОБА_4 з приміщення будинку, розташованому за адресою: Черкаська область, м. Звенигородка, вул.. 1-го травня,51, що належить на праві приватної власності позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, обєктивно дослідивши матеріали справи, аналізуючи допустимі факти та беручи до уваги докази сторін суд приходить до висновку задоволення збільшених позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Твердження відповідачки ОСОБА_4 про те,що між позивачами та нею був укладений договір застави будинку,а не договір купівлі-продажу спірного будинку не відповідають дійсності,оскільки на запит суду приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу ОСОБА_7 направлено копію наряду договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.07.2010 року за реєстровим №2341,згідно якого вбачається,що між позивачами та відповідачем укладений був договір купівлі-продажу будинку,зокрема її чоловік ОСОБА_8 надав письмову згоду своїй дружині ОСОБА_4 на продаж житлового будинку з надвірними спорудами по вул.1-го травня в м.Звенигородка.(а.с.40-61)

Також твердження відповідачки,що у будинку проживає її онука не відповідає дійсності,оскільки в матеріалах справи мається копія довідки виданої виконкомом Звенигородської міської ради №3033 від 30.06.2010 року ,яка надавалась особисто нею приватному нотаріусу Звенигородського районного нотаріального округу ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_4 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 малолітні діти по даній адресу не проживають,не зареєстровані.(а.с.48)

Судові витрати понесені позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 стягнути з відповідачки ОСОБА_4 у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст. 47 Конституції України,ст.109 Житлового кодексу України, ст.ст. 15, 16, 319,321,391 ЦК України та керуючись ст.ст.3,5,11,57,60,79,88,212-215,218, 224-230 ЦПК України, суд,-

в и р іш и в:

позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Сергіївни- задовольнити.

Виселити ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3, уроженки ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 з приміщення будинку, розташованого за адресою: Черкаська область, м. Звенигородка, вул.. 1-го травня,51, що належить на праві приватної власності позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати за сплату судового збору в сумі 121 грн.80 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати за сплату судового збору в сумі 121 грн. 80 грн.

Повний текст рішення виготовлений 04.07.2016 року.

Копію рішення суду у відповідності до вимог ст. 227 ЦПК України не пізніше пяти днів з дня проголошення направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подано скаргу до Черкаського апеляційного суду на протязі 10 діб з моменту проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Звенигородського

районного суду ОСОБА_10