_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4956/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

при секретарі Дідур Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

встановив:

28.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений 15.01.2000 року між ним та ОСОБА_2, актовий запис № 3, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міськради. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з січня 2016 року, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що 18.11.2005 року від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, та донька Румяна, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, повідомлявся належним чином. Позивач та представник позивача надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Мазуренко».

Матеріали справи містять спільну заяву сторін, в якій сторони за спільною домовленістю та бажанням просять розглядати справу у Київському районному суді м. Одеси.

Згідно з ч. 2 ст. 110 ЦПК України, за домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

За таких обставин, на підставі ч. 2 ст. 110 ЦПК України та з урахуванням спільної заяви сторін , суд приходить до висновку, що дана цивільна справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 15.01.2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /до шлюбу Георгієва/ уклали шлюб, який зареєстрований у Відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 22, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 278373 /а.с. 6/.

Від шлюбу у сторін народилося діти: донька Румяна, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що слідує із досліджених судом відповідних свідоцтв про народження, батьками у яких вказані сторони по справі /а.с. 9-10/.

Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з січня 2016 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання дітей, їх утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач позовні вимоги визнала та просить шлюб розірвати, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 158, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 /до шлюбу Георгієва/ ОСОБА_4, зареєстрований 15.01.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 22, які від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 /до шлюбу Георгієва/ ОСОБА_4, вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «Мазуренко».

Відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «Мазуренко».

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.