Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Украінцева Л.Д.
Справа № 415/4567/15-ц
Провадження № 22ц/782/304/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» квітня 2016 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Украінцевої Л.Д.

суддів: Романченка В.О., Назарової М.В.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання » про неналежне виконання комунальних послуг, стягнення матеріальної і моральної шкоди, третя особа комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5»,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що перебуває з відповідачем у договірних відносинах із приводу постачання електричної енергії. 21 квітня 2015 року в 6 годин 30 хвилин в його квартиру було здійснене постачання електричної енергії високої напруги, унаслідок чого побутова техніка (телевізор) вийшла з ладу, чим йому завдано збитки у розмірі 492,00 грн грн., які складаються з вартості ремонту телевізора 450 грн. та вартість технічної діагностики складає 42 грн. Оскільки ТОВ «ЛЕО» добровільно відмовляється відшкодувати вартість ремонту телевізора, просив суд задовольнити його позов і стягнути з відповідача збитки в сумі 492 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 28.09.2015 року в якості третьої особи залучено комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5».

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 22 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Луганське енергетичне об»єднання » на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 492,00 грн., стягнуто з ТОВ «Луганське енергетичне об»єднання » судовий збір в сумі 243,60 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції представник ТОВ «Луганське енергетичне об»єднання» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22.03.2016 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити та стягнути з позивача суму 1515,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підвищення електричної енергії, унаслідок чого пошкоджені побутові електричні прилади у квартирі позивача, відбулося в межах експлуатаційної відповідальності ТОВ «ЛЕО», тому на підставі ст. 22 ЦК України завдана позивачу шкода, яка ними доведена, стягнута на його користь.

Зазначений висновок грунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, що означає, що судом повно та всебічно встановлено правовідносини між сторонами на підставі наданих сторонами доказів, досліджених у встановленому порядку судом у судовому засіданні, до встановлених правовідносин застосовано ті норми матеріального права, які їх регулюють

Судом першої інстанції вказані вимоги закону додержано, у відповідності до вимог ст.ст. 212, 231 ЦПК України були повно і всебічно досліджені обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції, суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою: м. Лисичанськ, кв. Жовтневої революціїАДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сімї: ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_4 - син (а.с.6).

Відповідно до договору про користування електричною енергією побутовим споживачем № 721305011 від 03.10.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Луганське енергетичне обєднання», енергопостачальник бере на себе зобовязання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до загальної потужності струмоприймачів споживача 2,5 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобовязується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором (а.с.7-8).

Тобто постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є споживачем електричної енергії через приєднану електромережу електроенергії, постачання якої в його будинок здійснює відповідач.

Відносини з приводу постачання фізичних осіб електричною енергією регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України Про електроенергетику, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів від 26 липня 1999 року №1357, (далі - Правила) та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року № 562.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що у сторін виникли договірні правовідносини.

Виходячи з положень ст. ст. 6, 526, 626-631 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 5, 11 ст. 24 Закону України Про електроенергетику енергопостачальники зобов'язані забезпечувати надійне постачання електричної енергії згідно з умовами договору, а у разі відпуску електричної енергії, параметри якості якої знаходяться поза межами показників, зазначених у договорі на користування електричної енергії, несе відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач після того, як 21.04.2016 року о 6 годині 30 хвилин сталося підвищення електричної енергії в його квартирі, одразу звернувся до Лисичанського РЕМ у аварійно - диспетчерську службу, однак представник Лисичанського РЕМ відмовився приїхати на місце для зясування питання щодо показників якості електроенергії і складання протоколу вимірів, порадив звернутися до КП «ЛЖЕК № 5», не зафіксував звернення на аварійно - диспетчерську службу у оперативному журналі, ці обставини не заперечував і представник відповідача в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до акту від 21.04.2015 року працівники КП «ЛЖЕК № 5» прибули на місце 21.04.2015 року та у 8 годині 40 хвилин порушень з боку житлово-комунального підприємства виявлено не було, мережі не були пошкоджені, напруга в електричних сітях в квартирі складала більше ніж 300 в. (а.с.38).

Оскільки представники ТОВ «ЛЕО» не прибули на місце для складання двостороннього акту спільно з працівниками КП «ЛЖЕК № 5» 24.04.2015 року позивачем на виконання вимог п. 50,51 «Правил користування електричною енергією для населення», п.7.5.1. Договору було складено акт-претензія, який був скріплений підписами як самого позивача, так і трьох споживачів даного будинку, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та направив його на адресу ТОВ «ЛЕО» (а.с.10), про відповідність дій позивача діючому законодавству зазначено в листі Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії Луганської області (а.с.17-18).

Посилання апелянта на акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 27.07.2011р. № 88/2, укладений між Комунальним підприємством «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» та ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» не заслуговують на увагу за наступне.

В суді першої інстанції встановлено, що договір про спільне використання технологічних електричних мереж між Комунальним підприємством «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» та ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» не укладався, ця обставина не заперечуються сторонами (а.с.98).

Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 27.07.2011р. № 88/2 використовується лише для врахування електричної енергії, яка витрачена на технічні потреби (освітлення сходових клітин, ліфти та інше), без врахування субспоживачів.

Як вбачається з матеріалів справи після неодноразових звернень позивача у відповідні інстанції тільки 04.06.2015 року бригадою ОВБ за участю державного інспектора Держенергонагляду був виконаний вимір напруги в РЩ 0,4 кВ встановленого на сходовій клітині у будинку № 6 та саме 04.06.2015 року та встановлено, що напруга відповідає вимогам стандарту.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що ТОВ «ЛЕО» ухилився від перевірки якості електричної енергії у квартирі позивача 21.04.2015 року, прибув на місце після спливу більш ніж місяця, чим порушив умови договору від 27.07.2011 року.

Доводи апелянта про те, що підвищення електричної енергії сталися з вини третьої особи, які також були надані в запереченнях на позов в суді першої інстанції, були детально розглянуті судом першої інстанції та повно, обєктивно та всебічно перевірені доказами, наданими сторонами по справі, і не спростовують висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» не надано доказів на підтвердження вини КП «ЛЖЕК № 5» з приводу підвищення електричної енергії в квартирі позивача.

Внаслідок порушення прав споживачів електричної енергії (зокрема отримання електричної енергії, якісні характеристики якої не відповідають державним стандартам споживачі мають право на відшкодування збитків згідно із законодавством, зокрема: ст. ст. 22,711, 714, 1209, 1210 ЦК України та Законом України Про захист прав споживачів,

Відповідно до зазначених норм ЦК України, ст. ст. 4, 6 Закону України Про захист прав споживачів, п. 38 Правил та п. 11.1 договору сторін енергопостачальник зобов'язаний забезпечити надійне постачання електричної енергії, а у разі порушення цих умов та заподіяння споживачу шкоди (збитків) продукцією неналежної якості постачальник несе майнову відповідальність за таку шкоду (ст.711, 1209, 1210 ЦК України, ст. 16 Закону Про захист прав споживачів).

Згідно з актом діагностики несправності обладнання № 2 від 07.05.2015 року комісією в складі ОСОБА_8, інженера - електроніка ОСОБА_9 07.05.2015 року була здійсненна діагностика LCD телевізора LG модель 20LS5R-ZА, s/n: 71NDTC4T665. В процесі діагностики телевізора виявлено, що апарат знаходиться в неробочому стані внаслідок виходу зі строю плати блока живлення. Плата блоку живлення вийшла зі строю внаслідок перевищення живлячої напруги в мережі. (а.с.11)

Відповідно квитанції № 004286 від 07.05.2015 року вартість технічної діагностики складає 42 грн. (а.с.13), а вартість ремонту - 450 грн. (а.с12).

Твердження апелянта про те, що акт діагностики несправності обладнання № 2 від 07.05.2015 року не є належним доказом вини ТОВ «ЛЕО» не заслуговують на увагу за наступне.

У ст. 57 ЦПК зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому в розумінні ст. 64 ЦПК письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Отже, немає ніяких підстав щодо неприйняття судом висновку акта діагностики несправності обладнання № 2 від 07.05.2015 року, як належних письмових доказів, що обґрунтовують причини пошкоджень і розмір заподіяних збитків.

ТОВ «ЛЕО» не надано доказів на спростування висновків цього акту діагностики.

З урахуванням обставин справи та вимог закону суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вимог ОСОБА_10 у частині заподіяння відповідачем шкоди його майну внаслідок постачання електричної енергії неналежної якості та ухвалив рішення про стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 492,00 грн. в рахунок вартості ремонту телевізора, що узгоджується з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України.

Рішення суду у частині відмови у задоволені відшкодування моральної шкоди не оскаржується, а тому колегією суддів не досліджується.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержання вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи порушені або неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права. Рішення суду відповідає вимогам закону, порушень процесуального законодавства при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22 березня 2016 року відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: