ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/366/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2016 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Германенко В.А., в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вимогами щодо: визнання неправомірною бездіяльності Начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 по виконанню ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2015 року по виконавчому провадженню ВП №46234623 від 29.01.2015 року; зобов"язання Начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 зняти арешт з майна (з конкретизацією - автомобіля) ОСОБА_2, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.02.2015 року (виконавче провадження ВП №46234623), що скасована ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2015 року.

Вказані вимоги обгрунтовані наступними обставинами.

Згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2015 року було вирішено скасувати постанови відкриття виконавчого провадження від 29.01.2015 року та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.02.2015 року (виконавче провадження ВП №46234623), проте Начальником відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 всупереч вимогам діючого законодавства не було знято арешт з автомобіля (майна) ОСОБА_2, який у останнього був вилучений "ВДВС" (без конкретизації повної автентичної назви) 11.11.2015 року.

Згідно з ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно частини першої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", саме державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як передбачено ч.1 ст.6 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи викладене, вивчивши наявні матеріали, в тому числі, копію вказаної ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2015 року щодо виконавчого провадження ВП №46234623, суд вважає, що в задоволенні вимог скарги належить відмовити, як у безпідставних, враховуючи також, що вказана вимога щодо визнання неправомірною бездіяльності Начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 є ще і конкретно невизначеною.

Так, згідно зі змістом вказаної ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2015 року, останньою встановлено, що ВП №46234623 перебуває в провадженні старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві ОСОБА_4, а не ОСОБА_3

При цьому, відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Крім того, згідно з положеннями ч.3 ст.27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов"язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права, а відповідно до положень ст.1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, скаржником не обгрунтовано та не надано жодних доказів як щодо наявності в нього права власності (іншого права) на будь-який конкретно визначений автомобіль (який конкретно невизначений як у скарзі, так і у огульних зверненнях ОСОБА_2 до ОСОБА_3 від 03 та 07 жовтня 2016 року щодо зняття арешту з невизначеного автомобіля (що фактично унеможливило його повну ідентифікацію, в тому числі суб"єктом оскарження)), так не надано і доказів щодо вилучення такого автомобіля "ВДВС" (огульно зазначеною установою - конкретно невизначеною скаржником), що суперечить вищенаведеним вимогам ст.60 ЦПК України, а отже відсутнє обгрунтування та докази щодо невиконання вказаної ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2015 року суб"єктом оскарження в межах заявлених вимог скарги, враховуючи безпосередній предмет судового розгляду.

Керуючись ст.387 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні вимог скарги ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом 5 днів.

СУДДЯ: