АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-15» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги та розірвання договору,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року,

встановила:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2015 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-15» борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 47 228 грн. 58 коп.

Проведено розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала.

Представник житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-15» проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі фактично споживали житлово-комунальні послуги, проте не сплачували їх, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з урахуванням штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки форми № 3 від 14.07.2015 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Будинок обслуговує ЖБК «Авіатор-15».

Відповідно наданого розрахунку, станом на 30 червня 2015 року заборгованість відповідачів по сплаті житлово-комунальних послуг складається з основного боргу розміром 20 393,20 грн., інфляційної складової суми 26 017,53 грн., та 3 % річних у сумі 817,85 грн.

Загальна сума заборгованості - 47 228,58 грн.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьоїстатті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вважав, що позивачем надаються житлово-комунальні послуги вчасно та належної якості. Проте відповідачі неналежним чином виконують зобов'язання по своєчасній оплаті за отримані послуги, в зв'язку із чим з них підлягають стягненню заборгованість за послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами не було укладено договору про надання житлово-комунальних послуг, відтак у відповідачів відсутній обов'язок по їх оплаті, колегія суддів оцінює критично, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що апелянт не є членом сім'ї інших відповідачів, колегія суддів виходить з того, що відповідачі зареєстровані у квартирі, користуються послугами, будь-яких доказів, які б давали підстави до протилежних висновків матеріали справи не містять.

Доводи скарги про те, що позивач звернувся в суд з даним позовом з пропуском строку позовної давності, колегія суддів не приймає, оскільки відповідачами в судовому засіданні не подавалась заява про застосування строку позовної давності ( ч. 3 ст. 267 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 11 грудня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук