АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Соколової В.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 серпня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково .

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця Азербайджану, м. Геокчай, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_2, НОМЕР_2 від 01.03.2012 року на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована та проживає у АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 витрати на правову допомогу у розмірі 1450 ( одна тисяча чотириста п»ятдесят) гривень, судові витрати у вигляді судового збору у сумі 26 ( двадцять шість) гривень 80 копійок, а разом 1 476 ( одна тисяча чотириста сімдесят шість) гривень 80 копійок, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні її позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову та стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її користь у відшкодування завданої матеріальної шкоди 15 617,69 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не відповідає положенням ст.ст. 212,213 ЦПК України. Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення з відповідачів частину невідшкодованої матеріальної шкоди в розмірі 15 617,69 грн., суд першої інстанції посилався на те, що проведена позивачем доплата за послуги автосервісу в сумі 41 214,69 грн. проведена не за відновлення пошкоджень автомобіля позивача, завданих внаслідок ДТП, а за ремонт скритих дефектів автомобіля і тому відшкодуванню відповідачами не підлягають. Такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, так як в квитанції № ПН 68152 від 02.04.2015 року ( а.с. 5) вказані роботи, які виконувались згідно експертної оцінки автомобіля і відносно деталей та механізмів, які були пошкоджені в результаті ДТП. Рахунок ( а.с.6) було виставлено у зв»язку з подорожчанням автозапчастин і послуг автосервісу і відповідає виявленим пошкодженням автомобіля та матеріалам оцінки автомобіля. Висновок суду щодо проведення додаткового ремонту автомобіля є необ»єктивним. При необхідності суд міг скористатися послугами експерта чи спеціаліста для з»ясування обставин ремонту автомобіля та послуг автосервісу, проте, цього не зробив.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення позивача ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 06 вересня 2014 року, приблизно о 22 годині 20 хвилин на вул. Пухівській в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода, за участю автомобіля НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5, який не вибрав безпечної швидкості руху, порушив п.п.13.1, 2.10 Правил дорожнього руху, вчинивши правопорушення, що передбачене ст.124 КупАП, скоїв наїзд на автомобіль „ Шкода Рапід " д.н.з. НОМЕР_5, який був припаркованим, під керуванням водія ОСОБА_7, та належить ОСОБА_3.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва 24 жовтня 2014 року винним у вчинені вказаного адміністративного правопорушення було визнано ОСОБА_8, він був притягнутий до адміністративної відповідальності у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 425,00 грн.

25 вересня 2014 року було проведено експертну оцінку автомобіля " Шкода - Рапід" державний номерний знак НОМЕР_5 та встановлено, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля складає 83 597, 99 грн.

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06 вересня 2014 року.

Відповідно до відповіді Моторно ( транспортного) страхового бюро України від 06.02.2015 року, платіжного доручення № 2/24415 від 06 лютого 2015 року МТСБУ відшкодувало ОСОБА_3 заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.09.2014 року шкоду у розмірі 7 320, 06 грн.

Згідно відповіді Моторно ( транспортного) страхового бюро України від 30.12.2014 року та платіжного доручення № 1/24415 від 30.12.2014 року МТСБУ відшкодувало ОСОБА_3 заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.09.2014 року шкоду у розмірі 42 679,94 грн.

Заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.08.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в розмірі 32 597 ( тридцять дві тисячі п"ятсот дев"яносто сім ) гривень 99 коп., судовий збір у розмірі 346( триста сорок шість ) гривень 20 коп., витрати на оплату експертної оцінки у сумі 1 600 ( одна тисяча шістсот) гривень, за відправлення телеграм відповідачам у сумі 61 ( шістдесят одну) гривню 68 коп., послуги евакуатора у сумі 360 ( триста шістдесят) гривень, а разом 34 965 ( тридцять чотири тисячі дев'ятсот шістдесят п"ять) гривень 87 копійок.

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 знову звернулась до Дарницького районного суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06 вересня 2014 року, в розмірі 8 617, 69 грн. В подальшому уточнила позовні вимоги і просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь матеріальну шкоду в розмірі 15 617,69 грн. Посилалась на те, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 28 серпня 2015 року з відповідачів було стягнуто на її користь невідшкодовану шкоду в розмірі 32 597,00 грн., розмір якої було визначено експертною оцінкою. Після пред'явлення первісного позову автомобіль нею було відремонтовано і оплачено вартість ремонтних робіт в розмірі 99 214,69 грн., матеріальну шкоду їй відшкодовано в розмірі 83 597,99 грн., різниця між фактичними витратами та відшкодуванням стягнутим за рішенням суду і виплаченим МТСБУ становить суму 15616,70 грн. До винесення рішення суду від 28.08.2015 року вона помилково не надала суду квитанцію про оплату вартості робіт по ремонту її автомобіля та квитанцію про оплату нею послуг адвоката на суму 1458,00 грн. Просила стягнути з відповідачів невідшкодовані їй витрати.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15 616, 70 грн., суд першої інстанції посилався на те, що вказані вимоги є недоведеними та безпідставними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.08.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди встановлено, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля « Шкода-Рапід», державний номер НОМЕР_5 становить 83 597,99 грн., страхові виплати становлять суму 51000,00 грн., а тому стягненню з солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 підлягає матеріальна шкода, заподіяна внаслідок ДТП в розмірі 32 597 гривень 99 коп. Вказане рішення набрало законної сили.

Сплата позивачем грошових коштів в якості доплати за послуги автосервісу ТОВ « Інтерциклон» в розмірі 41 214,69 грн. за квитанцією № ПН 68152 була здійснена 02 квітня 2015 року, тобто, до ухвалення рішення Дарницького районного суду м.Києва від 28.08.2015 року , проте, суду вона позивачем не надавалась. Розмір заподіяного їй матеріального збитку позивач визначала, виходячи з висновку експерта, а не з фактично понесених нею витрат і її вимоги судом були задоволені в повному обсязі.

Доводи ОСОБА_3 про те, що з даним позовом вона звернулась до суду з метою відшкодування пронесених нею витрат по оплаті відновлювальних робіт та деталей по скритих дефектах автомобіля, суд першої інстанції обґрунтовано вважав безпідставними, так як позивач не вказала які саме скриті дефекти її автомобіля були виявлені при здійсненні ремонтних робіт після ДТП та яка їх вартість вказана в рахунку № ІВР0003107 від 02.04.2015 року.

В суді апеляційної інстанції позивач своїх вимог в цій частині також не обґрунтувала, а тому доводи її апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої інстанції в цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що після ухвалення рішення Дарницького районного суду м.Києва від 28.08.2015 року значно зросли ціни на деталі автомобіля та на роботи по його відновленню, а тому вона звернулась з даним позовом до суду, правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують, так як на момент ухвалення рішення суду від 28.08.2015 року ремонтні роботи по відновленню автомобіля вже були виконані і оплачені позивачем 02 квітня 2015 року.

Відповідно до доводів апеляційної скарги, позивачем рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суду перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення Дарницького районного суду м.Києва від 17 серпня 2016 року з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: