н/п 2/490/3330/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 квітня 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого- судді Чулуп О.С.

при секретарі - Балдич Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Публічне акціонерне товариство " Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО"

про стягнення страхової суми коштів за договором страхування

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" про стягнення страхової суми коштів за договором страхування в наслідок ДТП в розмірі 269500грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що 26.02.2014р. за його участі на автомобілі, що є предметом договору страхування укладеного між сторонами, сталася дорожньо-транспортна пригода, - наїзд на перешкоду, в результаті чого було складено протокол про адміністративні правопорушення серії АВ2№606615, та про цю подію повідомлено відповідача. Позивач, посилаючись на те, що вказані кошти відповідачем в позасудовому порядку йому не сплачені, просив стягнути їх за рішенням суду. Представник позивача просив позов задоволити та справу розглядати у його відсутності.

Відповідач позов не визнав з підстав, вказаних в письмовому запереченні. Відповідач представника в судове засідання не направив, причини неявки представника суду не повідомив. Відповідач вказав, що за договором страхування застрахованим автомобілем є автомобіль «Мерседес» шасі WDD2163711A002371, д.н.з. НОМЕР_1. Позивач, керуючи транспортним засобом "Мерседес CL-500", номерний знак НОМЕР_1, 26.02.2014р. в районі будинку №20 по вул.Посмітного в м.Одеса, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, оскільки здійснив наїзд на перешкоду. Фахівцем відповідача 27.02.2014р. проведено огляд ТЗ позивача, про що складено протокол огляду, та направлено на дослідження спеціалісту, яким встановлено, що на фотознімках, що надано на дослідження відображено різні автомобілі. Відповідач вказує, така обставина - як то надання даних про інший автомобіль, як учасника дорожньо транспортної пригоди, ніж того, що був застрахований, відповідно до п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування» є подання страхувальником страховику свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку, і є підставою для відмови страховиком страхувальнику у здійсненні страхового відшкодування.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2№606615 від 26.02.2014р., позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом "Мерседес CL-500", номерний знак НОМЕР_1, в м.Одеса по вул.Посмітного 20, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, оскільки здійснив наїзд на перешкоду.

Судом встановлено, що сторони у даній справі 19.02.2014р. уклали договір №0001873 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків. Застрахований транспортний засіб - "Мерседес CL-500", номерний знак НОМЕР_1, строк дії договору: з 20.02.2014р. по 19.02.2015р. Серед страхових ризиків в договорі вказано і на дорожньо транспортну пригоду.

Судом досліджено висновок спеціаліста ДП Центру Експертних Досліджень №034-14 від 11.04.2014р. згідно якого автомобілі Mercedes Benz CL, який було представлено на страхування 19 лютого 2014р. і автомобіль Mercedes Benz CL500, який було пошкоджено при ДТП, що сталось 26 лютого 2014 року, має розбіжності в конструктивних елементах, які виражаються в їх відсутні або відмінності між представленими зображеннями автомобілів на страхування та після ДТГІ. Виходячи з аналізу наданих фотознімків автомобіля НОМЕР_2, є підстави стверджувати, що при огляді автомобіля на страхування від 19 лютого 2014 р. та під час огляду після ДТП надавались різні автомобілі.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України«Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України«Про страхування» страхувальник зобов'язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

03.07.2015р. судом у даній справі було призначено комплексну товарознавчу експертизу, однак така не проведена через відмову позивача оплатити проведення експертизи.

Відповідно до ч.1ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем не надано до суду доказів на спростування заперечень відповідача щодо надання позивачем(страхувальником) страховику недостовірної інформації про предмет договору страхування, то суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача як страховика щодо відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування у даному випадку, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" про стягнення страхової суми коштів за договором страхування про стягнення 269500грн. як відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбаченіст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Рішення може бути переглянуте Центральним районним судом м.Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя