"30" червня 2016 р. Справа № 363/1224/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

30 червня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Баличевої М.Б.,

секретаря Кашоїди М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в задлі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» про стягнення компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та збитків за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2016 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03.02.2014 року він був переведений в ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» на посаду начальника відділу розрахунків Управління врегулювання страхових продій та контролю виплат. ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» протягом останніх восьми місяців грубо та систематично порушує вимоги трудового законодавства, а також колективного та трудового договору. Вказує, що колективним договором ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» передбачена виплата заробітної плати двічі на місяць 22 числа поточного місяця (аванс) та 07 числа наступного місяця (заробітна плата). Несвоєчасність виплати заробітної плати носить системний характер та почалась ще з червня 2014 року. Станом на 30.01.2015 року ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» не виплатило йому заробітну плату за листопад грудень 2014 року та січень 2015 року в повному обсязі, остання виплата була проведена 24.12.2014 року заробітна плата за жовтень 2014 року. Роботодавець не сплачував йому заробітну плату вже більш ніж за 2 місяці, та проміжок часу між останніми виплатами складає 35 календарних днів, а законодавством дозволено не більше 16 календарних днів. Крім того, керівництво компанії надало відповідь на колективне звернення від 14.01.2015 року, щодо невиплати заробітної плати, де вказано, що ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» не може виконати взятих на себе зобовязань, в тому числі й повязаних з господарською діяльністю, а також по виплаті заробітної плати від 16.01.2015 року. Позивач також вказав, що при розрахунку середнього заробітку він брав заробітну плату за грудень та січень 2015 року. Середній заробіток за останні два місяці роботи складає 11 265, 91 грн. відповідно до довідки про доходи від 31.01.2015 року та довідки від 31.01.2015 року наданих ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» про нараховану заробітну плату за місяці її не виплати, де взяті дані за грудень 2014 року та січень 2015 року. В звязку з невиконанням законодавства про працю та грубим порушенням умов колективного договору, він був вимушений звільнитися за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням, у звязку із порушенням роботодавцем умов трудового договору та законодавства України про працю). 09.02.2015 року Печерський районний суд м. Києва видав йому судовий наказ на стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 24 130, 06 грн., по даному наказу було відкрито виконавче провадження в ВДВС Соломянського районного управління юстиції у місті Києві. В порушення вимог трудового законодавства розрахунку по заробітній платі з ним не було проведено в день звільнення, а саме: 30.01.2015 року. 23.04.2015 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області було стягнуто з ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» на його користь середній заробіток за час невиплати заробітної плати за період з 30.01.2015 року по 23.04.2015 року в сумі 31 168, 99 грн., збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції в сумі 6 877, 07 грн., невиплачену вихідну допомогу в розмірі 33 797, 91 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн. По зазначеному рішенню було відкрито виконавче провадження в ВДВС Сломянського районного управління юстиції у м. Києві, які на даний час не виконані. Крім того, 16.11.2015 року Вишгородським районним судом Київської області було стягнуто з ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» середній заробіток за час затримки заробітної за період з 23.04.2015 року по 12.10.2015 року в сумі 63 840, 10 грн., збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції в сумі 11 142, 31 грн., а всього на загальну суму 74 982, 41 грн. По зазначеному рішенню було відкрито виконавче провадження в ВДВС Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, яке на даний час не виконане. 08.02.2015 року було стягнено заборгованість по заробітній платі в розмірі 24 130, 06 грн. відповідно до виконавчого провадження відкритого на підставі судового наказу Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2015 року. Беручи до уваги те, що ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» не виплачував заробітну плату, починаючи з листопада 2014 року до січня 2015 року та враховуючи положення ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», загальна сума компенсації, яка належить йому до виплати з урахуванням індексу інфляції, складає 3 955 грн. У звязку з викладеним позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та збитків за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції та просить суд, стягнути з відповідача суму індексації за нараховані але не виплачені кошти у розмірі 3 955 грн., середній заробіток за час затримки з дати винесення рішення Вишгородським районним судом Київської області з 12.10.2015 року по 08.06.2016 року у розмірі 44 688, 07 грн.

Позивач через канцелярію суду надав письмову заяву, якою свої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення про його виклик у пресі, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.

30 червня 2016 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що дійсно 03.02.2014 року позивач був переведений в ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» на посаду начальника відділу розрахунків Управління врегулювання страхових подій та контролю виплат, що підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 (а.с. 12-18) та наказом ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» від 03.02.2014 року за № 71кго про його прийняття на посаду начальника відділу розрахунків Управління врегулювання страхових подій та контролю виплат за переведенням з ТОВ «ЄвроАсистанс» (а.с. 21).

Відповідно до наказу ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» від 26.01.2015 року за № 43-кго ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу розрахунків Управління врегулювання страхових подій та контролю виплат за власним бажанням внаслідок відмови від продовження роботи у звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України на підставі заяви позивача (а.с. 20).

Статтею 47 КЗпП України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку в строки передбачені статтею 116 КЗпП України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Однак, в порушення зазначених норм КЗпП України позивачу не було повідомлено про нараховані суми перед звільненням та не було проведено повного розрахунку в день звільнення.

Так, з довідки ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» від 31.01.2015 року за № 85 видно, що позивачу ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата за листопад 2014 року в сумі 7 685, 14 грн., за грудень 2014 року 6 234, 24 грн., за січень 2015 року 16 297, 70 грн. та станом на 31.01.2015 року ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» має заборгованість перед позивачем ОСОБА_1 в розмірі 24 130, 06 грн. (а.с. 19).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу, у звязку з чим 09.02.2015 року Печерський районний суд м. Києва видав йому судовий наказ на стягнення заборгованості по заробітній платі з ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» в розмірі 24 130, 06 грн. (а.с. 10).

23.04.2015 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області було стягнуто з ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за час невиплати заробітної плати за період з 30.01.2015 року по 23.04.2015 року в сумі 31 168, 99 грн., збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції в сумі 6 877, 07 грн. та невиплачену вихідну допомогу в розмірі 33 797, 91 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн. (а.с. 9).

Крім того, 16.11.2015 року Вишгородським районним судом Київської області було стягнуто з ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО» на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки заробітної за період з 23.04.2015 року по 12.10.2015 року в сумі 63 840, 10 грн., збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції в сумі 11 142, 31 грн., а всього на загальну суму 74 982, 41 грн. (а.с. 8).

Так, 08.02.2016 року було стягнено заборгованість по заробітній платі в розмірі 24 130, 06 грн. відповідно до виконавчого провадження відкритого на підставі судового наказу Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2015 року (а.с. 27).

Конституцією, як основним законом України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у ст.43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну -лату, не нижчу від визначеної законом.

В свою чергу Кодексом законів про працю України дано визначення заробітної платні, де в ст.94 зазначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Зазначене визначення повністю кореспондується до ст.1 ЗУ «Про Оплату праці».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати становлять основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Строки оплати праці, передбачені ст.115, 116 Кодексу законів про працю України та ст.24 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ст.117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини.

Беручи до уваги вищевикладене позивач має право на стягнення суми індексації за нараховані, але не виплачені кошти позивачу у розмірі 3 955 грн., середнього заробітку за час затримки з дати винесення рішення Вишгородським районним судом Київської області з 12.10.2015 року по 08.06.2016 року у розмірі 44 688, 07 грн., оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження відсутності вини роботодавця у несвоєчасному проведенні розрахунку з працівником при звільненні, тому позов є обгрунтованим та доведеним.

Згідно з ч. 5 ст. 95 КЗпП України, також передбачено виплату з урахуванням індексації.

Так, відповідно до п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427 із змінами, внесеними Постановою КМУ № 292 від 23.04.1999 року, компенсація працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01.01.1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги за цей період зріс більше ніж як на один відсоток.

Відповідно до п. 3 вказаного Положення, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків та платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Згідно з п. 4 зазначеного Положення, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців, сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується.

Оскільки заробітна плата відповідачем своєчасно не виплачена позивачу, вона підлягає індексації.

З урахування індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та відповідно до роз'яснення Верховного Суду України від 3 квітня 1997 року № 6.2.- 97 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» відповідач повинен сплатити позивачу суму інфляційного збільшення з наступного розрахунку:

Середній заробіток за час затримки з дати винесення рішення Вишгородським районним судом Київської області по справі № 363/4138/15-ц, а саме з 12.10.2015 року по 08.02.2016 рік (дата стягнення заборгованості по заробітній платі), тобто 119 днів, в сумі 44 688, 07 грн. (середній заробіток за останні два місяці роботи складає 11 265, 97 грн., що складає 375, 53 грн. в один календарний день, тоді 375, 53 грн. х (множимо) 119 дня затримки розрахунку = 44 688, 07 грн.).

Стаття 88 ЦПК України регулює розподіл судових витрат між сторонами та визначає, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових відносин.

Позивач при подачі позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку був звільнений від сплати судового збору відповідно до ч.1 п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", так як вимоги випливали із трудових відносин.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог.

Так як рішення ухвалено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору, то судовий збір в сумі 446, 88 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 115, 116,117 Кодексу законів про працю України, ст.21 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 11,60, 88, 212-218 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» про стягнення компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та збитків за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» () на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер (НОМЕР_1) суму індексації за нараховані, але не виплачені кошти у розмірі 3 955 (три тисячі девятсот пятдесят пять) гривень 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» () на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер (НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки з дати винесення рішення Вишгородського районного суду Київської області по справі № 363/4138/15-ц, а саме з 12.10.2015 року по 08.02.2016 року у розмірі 44 688 (сорок чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім) гривень 07 (сім) копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» () на користь держави судовий збір у розмірі 446 (чотириста сорок шість) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.Б. Баличева