У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.,

суддів: Куцина М.М., Собослоя Г.Г.,

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про усунення права від спадкування за ОСОБА_2 Гафією Іванівною.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є спадкоємицею по заповіту ОСОБА_3, яка померла 10 липня 2014 року, та за життя заповіла їй все своє майно. Син померлої ОСОБА_2 будучи непрацездатним має обовязкову частку у спадщині за померлою і також подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак останній ухилявся від надання допомоги своїй матері, яка через похилий вік, тяжку хворобу потребувала таку допомогу, а тому просить усунути від права на спадкування ОСОБА_2 на спадкове майно ОСОБА_3

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2016 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу і просила задовольнити.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інтенції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, померла 10 липня 2014 року (а.с.8). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на її майно. Позивачка ОСОБА_1 подала в Свалявську Державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, згідно якої їй було повідомлено, що 07 квітня 2015 року в нотаріальну контору надійшла по пошті заява від сина спадкодавця, ОСОБА_2, який має право на обовязкову частку та який надіслав в нотаріальну контору посвідчення №042327, видане управлінням Пенсійного фонду Росії згідно якого йому призначена пенсія по старості з 09.04.2014 року (а.с.12).

Спадкодавець ОСОБА_3 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була у безпорадному стані, що стверджується листом Свалявської ЦРЛ за №293/04-10 від 10 квітня 2015 року (а.с.14), Покійна з липня 2013 року хворіла та не могла самостійно пресуватися.

29.06.2006 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповідала все своє майно - ОСОБА_1 (а.с.6)

Відповідно до вимог ст.1269 ЦК України із заявою про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк звернулася ОСОБА_1, даний факт не заперечується.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до розяснення Пленуму Верховного Суду України п. 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Відповідно до листа від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обовязку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Доведення вказаних обставин згідно з ст. ст. 10, 60 ЦПК України покладається на позивача.

Позивачкою не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання.

Більше того ОСОБА_4 01.03.2012 року на виробництві отримав травму у вигляді осколочного перелому позвонка в зв'язку з чим, відповідно до виписного епікризу, в листопаді 2013 , жовтні 2013, та в січні 2014 року проходив лікування. Крім того згідно довідки Лиманської районної лікарні, Російської Федерації , відповідач з 23.03.2014 року по 13.07.2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні.

З огляду на викладене суд першої інстанції, посилаючись на те, що позивачем не доведено наявність сукупності обставин: ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, потреба спадкодавця в допомозі саме сина, позивачем належними та допустими доказами не доведена, відповідно суд дійшов правильного висновку про відмову в позові.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає оскаржене рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді