АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7086/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1831/16Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Чумак О.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

секретаря Філоненко О.В.

за участю: представника позивачки ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено повністю.

Шлюб, зареєстрований 29.07.1997 року Оріхівською сільською радою Лубенського району, Полтавської області, актовий запис № 6, укладений між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, розірвано.

Прізвище після розірвання шлюбу чоловіка ОСОБА_4, жінки Чернишова.

Поділено майно подружжя таким чином.

ОСОБА_4 виділено ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 28, кв.м., яка в цілому складається з коридору 1 пл. 3,6 кв.м., санвузла 2 площею 2,6 кв.м., вбудованої шафи 3 площею 0,80 кв.м., кімнати 4 площею 14,7 кв.м., кімнати жилої 5 площею 13,3 кв.м., кухні 6 площею 8,5 кв.м., комори 5 кв.м. та визнано за неї право власності.

ОСОБА_3 виділено ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 28, кв.м., яка в цілому складається з коридору 1 пл. 3,6 кв.м., санвузла 2 площею 2,6 кв.м., вбудованої шафи 3 площею 0,80 кв.м., кімнати 4 площею 14,7 кв.м., кімнати жилої 5 площею 13,3 кв.м., кухні 6 площею 8,5 кв.м., комори 5 кв.м. та визнано за ним право власності.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

З зазначеним рішенням районного суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову про стягнення з відповідачки половини отриманого ним кредиту не погодився відповідач, оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповноту встановлення судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Вказує, що судом не надано оцінки тому факту, що він за згодою дружини відкрив на своє імя картковий рахунок із встановленням кредитного ліміту в розмірі 15000 грн., які були витрачені на ремонт їх спільної квартири. Тому половина грошових коштів, які підлягають поверненню ним на картковий рахунок підлягає стягненню з позивачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України, враховуючи наступне.

Судом вірно встановлено, що з 29.07.1997 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

За час спільного проживання подружжя придбали квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 28, кв.м., яка в цілому складається з коридору 1 пл. 3,6 кв.м., санвузла 2 площею 2,6 кв.м., вбудованої шафи 3 площею 0,80 кв.м., кімнати 4 площею 14,7 кв.м., кімнати жилої 5 площею 13,3 кв.м., кухні 6 площею 8,5 кв.м., комори 5 кв.м. та визнано за ним право власності.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ майна, суд першої інстанції виходив з того, що сімя сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їх спільної сумісною власністю і підлягає поділу.

Рішення місцевого суду в зазначеній вище частині відповідачем не оскаржується, тому відповідно до ст.. 303 ч.1 ЦПК України колегією суддів не перевіряється.

Також судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки від 31.03.2016 року, виданої Державним ощадним банком України, на імя ОСОБА_3 відкрито картковий рахунок та встановлена кредитна лінія в розмірі 15000 грн. Станом на 31.03.2016 року залишок коштів по рахунку складає 92,27 грн., заборгованість становить 14907 грн. 73 коп.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 7453 грн.86 коп. заборгованості по кредитній лінії, місцевий суд виходив з того, що позивачем за зустрічним позовом не надано достатніх доказів, що кошти, отримані ним у кредит були витрачені в інтересах сімї.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно частини 2, 3 статті 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 4 статті 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку ОСОБА_3, наданої Полтавським обласним управлінням АТ «Ощадбанк», відповідач дійсно починаючи з червня 2015 року неодноразово розраховувався кредитною карткою в мережі будівельних гіпермаркетів, а також знімав готівку. Разом з тим доказів того які саме товари були ним придбані, а також те, що вони використовувались в інтересах сімї та для ремонту саме квартири АДРЕСА_3 В.М. не надано.

Посилання апелянта на те, що внаслідок ремонту, проведеного ним за грошові кошти, отримані в кредит, покращився зовнішній вигляд квартири та підвищилась її ціна, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки клопотань стосовно проведення відповідної експертизи щодо вартості квартири до ремонту та після його проведення, а також вартості використаних будівельних матеріалів ним не заявлялось.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, тому колегія суддів вважає, що вони в повній мірі ґрунтуються на законі, судом першої інстанції було вірно встановлено характер правовідносин, застосовано норми матеріального та процесуального права, які їх регулюють.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення рішення місцевого суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя (підпис) О. В. Чумак

Судді: (підпис) ОСОБА_7

(підпис) ОСОБА_8

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1