У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Карпенко С.О.,
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» Білої Ірини Володимирівни до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» Білої Ірини Володимирівни на заочне рішення Костянтинівського районного суду Донецької області від 01 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» (далі - ПАТ «Укрбізнесбанк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості в розмірі 41 987,90 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору № КСБЛФ/21760.6, укладеного між сторонами 23 грудня 2014 року щодо повернення грошових коштів.

Заочним рішенням Костянтинівського районного суду Донецької області від 01 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 17 лютого 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «Укрбізнесбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» БілоїІ.В. просить скасувати вказані судові рішення у справі, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій з дотриманням вимог ст.ст. 212-215, 303, 315 ЦПК України, визначившись з характером спірних правовідносин, встановивши у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При вирішенні спору, судами попередніх інстанцій було враховано, що в матеріалах даної справи відсутній кредитний договір або засвідчена належним чином його копія, на який посилається банк в обґрунтування позовних вимог, тобто суди позбавлені можливості перевірити наявність кредитних правовідносин між сторонами. Також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості відповідача за кредитом перед позивачем, процентів та комісії, які і складають зміст кредитного договору.

Інформація, викладена у вигляді прінтскріну (роздруківки) з автоматизованої банківської системи «СКРУДЖ-3» (а.с. 10) та виписка з особового рахунку позичальника по кредитному договору, на які позивач посилається як на наявність між сторонами договірних правовідносин, не є належними доказами укладення між сторонами кредитного договору, оскільки не містять всіх обов'язкових складових кредитного договору, в тому числі підпису відповідача.

Також посилання позивача на витяг з кримінального провадження № 0000287 від 14 квітня 2015 року, як на підставу, що у банку була відсутня можливість надати суду копію кредитного договору у зв'язку зі знаходженням кредитної справи у приміщенні головного офісу у м. Донецьку, тобто населеному пункті, де здійснюється проведення антитерористичної операції відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» не звільняє позивача від доведення факту укладення між сторонами кредитного договору та наявність заборгованості, як наслідок невиконання відповідачем його умов.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться фактично до переоцінки доказів, не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами попередніх інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» Білої Ірини Володимирівни відхилити.

Заочне рішення Краматорського районного суду Донецької області від 05 листопада 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова