Справа № 460/5045/12 Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/2383/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Коса ОСОБА_5 ОСОБА_6 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 07 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики, -

встановила:

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 07.05.2013 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 солідарно в користь ОСОБА_4 34 716 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України становить 277 484,98 грн. в рахунок виконання договору позики, а також 2 774,85 грн. судового збору по справі, а всього стягнути 280 259,83 грн.

Рішенням Яворівського районного суду м. Львова від 29.01.2016 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі № 1329/5045/2012, 2/460/310/2013 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_7 про стягнення з них солідарно боргу в сумі 34 716 доларів США.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи. Стверджує, що позику у ОСОБА_4 отримувала виключно ОСОБА_7, а він лише розписався у розписці про те, що йому відомо по таку позику. Вважає, що позивач невірно визначив вартість автомобіля та ювелірних виробів, переданих йому в погашення заборгованості за договором позики,тому судом безпідставно визначено суму заборгованості за договором позики у розмірі 34 716 доларців США. Позивач звернувся до суду з даним позовом у листопаді 2012 року, тобто за межами позовної давності, яка встановлена тривалістю три роки, що є підставою для відмови у задоволенні позову Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_7 в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи була повідомлена (а.с. 92-93), про причини неявки суд не повідомила та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Нормами ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов»язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, вірно виходив з того, що між сторонам укладено договір позики, тому відповідачі зобов»язані повернути отримані у борг кошти на підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України у розмірі 34 716 доларів США, з урахуванням того, що відповідачі вже повернули позивачу 20 284 дол. США.

Доводи апелянта про те, що позику отримувала його дружина ОСОБА_7, а він лише зазначив у розписці про те, що йому відомо про укладення дружиною позики, спростовується наявною у матеріалах справи розпискою від 01.02.2009 року, із змісту якої вбачається що ОСОБА_7Є, та ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 позичили у ОСОБА_10 55 000 доларів США на термін шість місяців (а.с.18). Таким чином, вищезазначена розписка підтверджує факт отримання позики ОСОБА_2

На спростування розміру заборгованості за договором позики ОСОБА_2 не надав жодних належних та допустимих доказів. Крім цього, у судовому засіданні відповідач ОСОБА_7 визнала позовні вимоги ОСОБА_4

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК загальна позовна давність установлюється тривалістю у 3 роки.

Відповідно до ч.3, ч. 4 ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_7 до винесення рішення у справі судом першої інстанції заяви до суду про застосування позовної давності не подавала.

Як убачається з рішення суду, розгляд справи проведено у відсутності відповідача ОСОБА_2, який у судове засідання повторно не з»явився, причини неявки суду не повідомив, хоч про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заява про застосування позовної давності подана відповідачем ОСОБА_2 до апеляційного суду.

Відповідно до частини першої ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції.

Оскільки ст. 267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст. 307 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Коса ОСОБА_5 ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 07 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: С.М. Копняк

ОСОБА_11