Справа № 463/601/16 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/4475/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

з участю позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4»яновоської Ю.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав,-

встановила:

Позивачі в лютому 2016 року звернулися в суд із позовними вимогами до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, просили відновити стан земельної ділянки будинковолодіння на вул. Генерала Грицая, 11а у м Львові площею 1346,3 м.кв., який існував до порушення прав шляхом визнання недійсними і скасування ухвал Львівської міської ради №1707 від 26.07.2012 та №2869 від 21.11.2013 року, державного акту на право власності на земельну ділянку №01, договору дарування № І-753 від 21.11.2015 року, державних актів на право власності на земельну ділянку виданих відповідачам, скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.03.2016 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

Одночасно з поданням позову позивачі звернулись в суд із заявою про забезпечення позову, просили в порядку забезпечення позову накласти арешт на спірну земельну ділянку та частину будинку на вул. Генерала Грицая, 11а у м. Львові, яка належить ОСОБА_5

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14 березня 2016 року заяву позивачів ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія КА № 951620, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2) задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку за адресою: м. Львів, вул. Ген. Грицая, 11а, (загальною площею 0,0576 га., кадастровий номер: :04:005:0080, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, номер запису про паво власності: 12158219, 12158218) шляхом заборони її відчуження.

Накладено арешт на частину будинку належну ОСОБА_5 у житловому будинку № 11а на вул. Ген. Грицая у м. Львові (ОСОБА_5 належить 3/6 частини у приватній спільній частковій власності у будинку № 11а на вул. Ген. Грицаяу м. Львові) шляхом заборони її відчуження.

Копію ухвали направлено для виконання Личаківському відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Ухвалу суду оскаржили відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, вважають, що оскаржувана ухвала є незаконною та постановлена з порушенням норм процесуального права, виходить за межі позовних вимог.

В апеляційній скарзі покликаються на те, що позовні вимоги заявлені виключно з підстав відновлення стану земельної ділянки, отже спір стосується виключно земельної ділянки та жодним чином не зачіпає будинку, оскільки ані мотив позову, ані прохальна частина, не містить таких посилань. Відтак, забезпечення позову в частині накладення арешту на частину будинку, належну ОСОБА_5 у житловому будинку № 11а на вул. Ген. Грицая у м. Львові, є виходом за межі позовних вимог та порушує принцип співрозмірності заходів забезпечення позову позовним вимогам.

Також, позивачі не надали жодного доказу, що за сторонами по справі в рівних частинах закріплена земельна ділянка площею 1346,3 кв.м., тобто позивачами не надано жодного доказу того, що право на об»єкт, відносно якого він просить захисту та забезпечення, у нього взагалі існує.

Просять скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14 березня 2016 рокута постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів ОСОБА_4»яновської Ю.Д. на підтримку доводів скарги, а також пояснення позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перелік видів забезпечення позову, передбачених ст. 152 ЦПК України, не є вичерпний тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З виділених матеріалів встановлено, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову позивачі зазначали, що оскільки право власності на частину будинку пов»язане з переходом права на частину земельної ділянки, а ОСОБА_5 вже приватизував та подарував частину спірної земельної ділянки своїм донькам ОСОБА_6, ОСОБА_7, тому існує небезпека дій з боку відповідачів, які можуть ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком районного суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, однак не в повній мірі погоджується з висновками місцевого суду про обрання необхідних видів такого.

Частина 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Виходячи із предмету спору між сторонами, суд залишив поза увагою те, що позивачі до відповідачів звернулася з вимогою немайнового характеру яка стосується відновлення стану земельної ділянки будинковолодіння на вул. Генерала Грицая, 11а у м Львові площею 1346,3 м.кв., тому підстави для накладення арешту на частину будинку відсутні.

У даному випадку обраний вид заходу забезпечення позову не є співмірним заявленим вимогам, тому оскаржувана ухвала в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволення заяви в цій частині.

В решті (накладення арешту на земельну ділянку) оскаржена ухвала суду відповідає нормам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, відтак в цій частині ухвалу суду належить залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п. 3 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, п. 5 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14 березня 2016 року в частині накладнення арешту на частину будинку належну ОСОБА_5 у житловому будинку № 11а на вул. Ген. Грицаяу м. Львові (ОСОБА_5 належить 3/6 частини у приватній спільній частковій власності у будинку № 11а на вул. Ген. Грицаяу м. Львові) шляхом заборони її відчуження скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_8