Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/2882/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/778/3336/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року про відмову у відкритті провадження

по справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування вимог зазначила, що 05.10.2003 p. померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна належить, зокрема, житловий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Степова, буд. 89.

Згідно заповіту ОСОБА_4 заповіла належний їй на праві власності житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Степова, буд. 89, їй - 1/2 частину будинку, ОСОБА_5 - 1/6 частину будинку, ОСОБА_6 - 1/6 частину будинку, ОСОБА_7 - 1/6 частину будинку.

07.04.1999 p. померла її мати ОСОБА_8, яка була донькою ОСОБА_4

Вважає, що на підставі ч. 1 ст. 1266 ЦК України вона є спадкоємцем після померлої ОСОБА_4

На час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із ОСОБА_4 у житловому будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Степова, буд. 89, від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 не відмовлялась, та відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4

Однак в неї виникли труднощі в доведенні того, що ОСОБА_8 є донькою ОСОБА_4, оскільки у свідоцтві про народження ОСОБА_8 прізвище її матері було записано як «Маркова».

04.06.2016 р. державний нотаріус Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4, на підставі того, що з наданих нею документів неможливо встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_8

На підставі зазначеного просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_8, яка померла 07.04.1999 p., та ОСОБА_4, яка померла 05.10.2003 p., а саме що ОСОБА_8 є донькою ОСОБА_4.

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року відмовлено у відкритті провадження.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування ч.4 ст. 256 ЦПК України, просить скасувати ухвалу судді та повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя суду першої інстанції керувався тим, що з даних правовідносин вбачається спір про право, який має розглядатися в позовному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність висновків судді про наявність спору є неприйнятними, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 256 ЦПК України).

Із матеріалів вбачається, що ОСОБА_4, яка померла 05.10.2003 року, заповіла належний їй на праві власності житловий будинок буд. 89 по вул. Степова у:м. Запоріжжя ОСОБА_3 - 1/2 частину будинку, ОСОБА_5 - 1/6 частину будинку, ОСОБА_6 - 1/6 частину будинку, ОСОБА_7 - 1/6 частину будинку.

Звернення до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що спадкоємці за заповітом не прийняли спадщину і установлення факту родинних відносин необхідно для реалізації права як спадкоємця після смерті ОСОБА_4.

З заяви ОСОБА_3 вбачається, що від установлення юридичного факту безпосередньо майнові права заявника не виникають, а вона пов'язує рішення суду про встановлення факту родинних відносин між померлими ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з необхідністю доведення свого права спадкування на підставі ст.1266 ЦК України та подальшим оформленням спадщини.

Отже, наведені обставини свідчать, що ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про встановлення факту не з метою захисту, виникнення, зміни або припинення її особистих чи майнових прав, а з метою встановлення факту, який підлягає доказуванню при розгляді іншої справи, від встановлення факту родинних відносин між померлими ОСОБА_8 та ОСОБА_4 залежить вирішення питання про право ОСОБА_3 на спадкування за законом.

З огляду на викладене, суддя обґрунтовано визнав, що у даному випадку заява про встановлення факту родинних відносин не може бути розглянута у порядку глави 6 ЦПК України, спір про право на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Ухвала судді постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307,312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: