Cправа № 563/815/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016 року м.Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в особі: головуючого судді Загородько Н.А.

при секретарі Туровичу М.І.

з участю представників позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача та

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корець цивільну справу за

позовом Фермерського господарства ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа ТзОВ "Агроорг" про визнання недійсним договору оренди землі,

встановив:

До суду надішла позовна заява Фермерського господарства ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа ТзОВ "Агроорг" про визнання недійсним договору оренди землі. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем і відповідачем 30.12.2004 р. був укладений договір оренди земельної частки (паю). Договір оренди земельної частки (паю) був зареєстрований та набрав чинності 31.01.2006 р., і діяв, протягом наступних 5 років, до 31.01.2011 р.. Враховуючи той факт, що позивач, після закінчення терміну дії Договору оренди земельної частки (паю), продовжував користуватися об'єктом оренди, а також беручи до уваги, що відповідне письмове заперечення відповідача позивачу не надходило, то вказаний договір був поновлений (пролонгований) на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені. Таким чином договір оренди земельної частки (паю) був продовжений на наступний 5-ти річний термін до 31.01.2016 р.

Проте відповідач, з невідомих для позивача причин і без належного повідомлення останнього, 01.10.2014 р. уклав новий договір оренди землі № 8216767 терміном на 5 років із ТзОВ «Агроорг», згідно якого в строкове платне користування новому Орендареві передається земельна ділянка з кадастровим № :04:004:0012. Державна реєстрація права оренди за вказаним договором проведена 20.12.2014 року. Просить визнати недійсним договір оренди землі № 8216767 від 01.10.2014 року укладений між ОСОБА_4 і ТзОВ "Агроорг", зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.12.2014 року за № 8216767.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять суд визнати недійсним договір оренди землі № 8216767 від 01.10.2014 року укладений між ОСОБА_4 і ТзОВ "Агроорг".

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що договір оренди земельної частки (пай) від 30.12.2004 року, який був укладений між позивачем та відповідачем, вважається припиненим з моменту отримання державного акта на право приватної власності на землю. Відповідач мав повне право укласти інший договір.

Як представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що позов не підлягає до задоволення, оскільки під час укладання договору про оренду землі між ОСОБА_4 та ТзОВ "Агроорг" земельна ділянка в оренді не перебувала.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

30.12.2004 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір оренди земельної частки (паю).

З договору вбачається, що даний договір оренди землі від 30.12.2004 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений на підставі сертифіката 0165017 РВ та предметом договору була земельна частка (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових гектарів.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 058399 він виданий на ім"я ОСОБА_4 30.10.2008 року.

01.10.2014 р. ОСОБА_4 уклав договір оренди землі № 8216767 терміном на 5 (п'ять) років із ТзОВ «Агроорг», згідно якого в строкове платне користування ТзОВ «Агроорг» передається земельна ділянка з кадастровим № :04:004:0012 з цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства" площею 2,53 га.

Частиною 2 ст.125 та 126 ЗК України обумовлено, коли саме виникає право оренди земельних ділянок та порядок набуття права власності на земельні ділянки.

Відповідно до п. 17 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікат на право на земельну частку (пай), що був підставою для укладення договору оренди земельної частки (паю) з виділенням його власнику земельної ділянки та видачі йому державного акта на право власності на землю, втратив силу правовстановлюючого документа, а його власник набув статусу власника земельної ділянки, тобто з договору оренди земельної частки (паю) вибув суб'єкт (орендодавець) та предмет оренди, тому слід вважати, що цей договір припинено.

З часу отримання ОСОБА_4 державного акта на право приватної власності на землю він набув статусу власника земельної ділянки, тобто змінився предмет оренди та статус сторін договору оренду, а тому договір оренди земельної частки (паю) слід вважати припиненим.

Оренда земельної частки (паю) та земельної ділянки за предметом є суттєво різними відносинами. У випадку оренди земельної частки (паю) встановлюються орендні відносини щодо прав на земельну частку (пай), не визначену в натурі земельну ділянку, посвідчену сертифікатом.

Після виділення земельної ділянки в натурі змінюється предмет спору й земельна частка з ідеальної частки стає реальною земельною ділянкою.

У зв'язку з цим сторони повинні були привести договірні відносини в належний стан відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до абз. 5 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі, суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за № 101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв'язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Враховуючи вимоги статей 203, 215 ЦК України про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін.

Обов'язок орендодавця укласти договір оренди земельної ділянки після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку нормами права не передбачений.

На час укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки від 01.10.2014 року № 8216767 між ОСОБА_4 та ТзОВ "Агроорг"попередній договір оренди земельної частки (паю) від 30.12.2004 року укладений між ОСОБА_4 та Фермерським господарством ОСОБА_1 був припинений в зв'язку з отриманням відповідачем державного акту про право приватної власності на землю.

З огляду на вимоги ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 373 ЦК України власник самостійно визначає спосіб та порядок користування та розпорядження належною йому власністю, зокрема, на свій розсуд обирає контрагента за договором та визначає умови договору з ним.

Відповідач ОСОБА_4 скористався своїми правами власника, передбаченими чинним законодавством, уклавши договір оренди з ТОВ «Агроорг» в установлений законом спосіб, тому підстав для визнання недійсним цього договору суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 373 ЦК України, ст. ст. 33 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 року, ст. 93, 125 ЗК України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В позові Фермерського господарства ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа ТзОВ "Агроорг" про визнання недійсним договору оренди землі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя