Справа № 285/1131/16-ц
провадження у справі № 2/0285/836/16
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……………..ОСОБА_1

при ОСОБА_2

за участю:

позивача………………………...ОСОБА_3

представника позивача………...ОСОБА_4

представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_6

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, у якому, посилаючись на приписи ст. 202 СК України, просив стягнути з неї на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1 тис. грн. щомісячно.

В обґрунтування позову зазначив, що постійно хворіє та на лікування витрачає багато коштів, при тому, що розмір його пенсії нижчий за встановлений законом прожитковий мінімум. Окрім того, проживає у своєї сестри, оскільки власного житла не має. Донька з ним не спілкується та не надає будь-якої матеріальної допомоги, у звязку з чим звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Позивач зазначив, що незважаючи на розлучення з матірю відповідачки, сплачував на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, а в подальшому вони знову проживали сімєю та він виховував і доглядав свою доньку, а тому вважає, що має повне право наразі отримувати від неї матеріальне утримання, поки повністю не вилікується. Окрім того, має ще одну повнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої сплачував її матері аліменти. Однак у звязку з тим, що ОСОБА_7 не виховував, з її матірю після народження доньки не проживав, позов про стягнення аліментів до неї не предявив і не бажає предявляти. В с. Камяний Брід Баранівського району має у власності половину житлового будинку, що залишився після розлучення з матірю відповідачки, однак продати його не може, так як втратить єдине своє житло. Вважає, що доходи відповідачки перевищують його доходи і вона має можливість його утримувати, оскільки працює за кордоном. Пенсію, що отримує, йому не вистачає навіть на ліки, які він постійно купує.

Представник відповідачки позовні вимоги не визнав повністю, мотивуючи тим, що остання не працює і не має постійного джерела доходу, а працевлаштуватись не може, оскільки також хворіє. ОСОБА_6 неповнолітніх дітей не має, але в неї на утриманні перебуває її дідусь, якого вона доглядає. Дійсно після розлучення позивача з матірю відповідачки суд виносив рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, але її мати дане рішення суду до виконання не предявляла і відповідно жодних аліментів не отримувала. Час від часу батьки відповідачки сходились, потім знову розлучались.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідачки по справі. Окрім того, позивач має ще одну доньку від попереднього шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина не була заперечена позивачем у справі.

Згідно з довідкою Новоград-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07.04.2016 року та копії пенсійного посвідчення від 22.01.2015 року ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи, розмір якої в березні 2016 року становив 1 174 грн.

Позивач має захворювання: ревматичну хворобу серця та цироз печінки, що підтверджується витягами з історії його хвороби за лютий-квітень 2015 року, лютий, квітень, травень 2016 року.

Із довідки житлово-будівельного кооперативу «Енергетик» м. Новоград-Волинський вбачається, що ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Баранівського районного суду від 14.03.1996 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, матірю відповідачки, було розірвано, донька ОСОБА_6 залишена з матірю та розділено порівну між сторонами житловий будинок № 21 по вул. Перемоги в смт. Камяний Брід Баранівського району Житомирської області.

Відповідачка знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації у звязку з доглядом за особою, яка досягла 80 років, та з 10.05.20156 року отримує допомогу. З консультаційних висновків спеціаліста від 16.05.2014 року та 11.05.2016 року слідує, що ОСОБА_6 поставлено діагноз: гемороїдальна бахромка та їй рекомендовано оперативне лікування.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, він є пенсіонером, має ІІ групу інвалідності, хворіє та потребує матеріальної допомоги, яку їй може надати його донька ОСОБА_6, оскільки вона отримує великі доходи, працюючи за кордоном, та не має інших осіб на утриманні.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Однак сам по собі факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення у відповідачки обов'язку надання йому утримання та не свідчить про наявність у позивача потреби в отриманні матеріальної допомоги. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати позивачем матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання позивачем доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

У той же час із матеріалів справи вбачається, що позивач отримує соціальне забезпечення від держави в сумі 1 174 грн., яка перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого державою на відповідний період для категорії осіб, до яких відноситься позивач, 1 074 грн. Маючи ще одну доньку, позивач не ставить питання про стягнення з неї аліментів на своє утримання при тому, що у свій час він сплачував аліменти на її утримання до досягнення донькою повноліття. Разом з тим, відповідачка також хворіє, не працює, здійснює догляд за престарілим, який досяг 80-річного віку, та отримує щомісячну компенсацію, розмір якої відповідно до чинного законодавства без урахування індексації становить 4,80 грн.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази понесення позивачем значних витрат на лікування.

Так само в судовому засіданні ні позивачем, ні його представником не доведено, що у звязку з поставленим йому діагнозом він потребує стороннього догляду, що змушує проживати його не у власному будинку, а у своєї сестри, та не надано доказів, які б свідчили про сплату останній будь-яких коштів, про які він зазначав у своєму позові, і не заявлялися клопотання про витребування таких доказів.

Доводи позивача в частині того, що відповідачка отримує значні доходи, безпідставні, оскільки ним не надано жодних обєктивних доказів на обґрунтування вказаних обставин.

Окрім того, позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище відповідачки надають їй можливість утримувати свого батька.

Враховуючи, що позивач не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог, зокрема потреби в отриманні матеріальної допомоги, обов'язок з доведеннях яких відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України лежить на останньому, та необхідності отримання її саме від відповідачки за умови наявності іншої повнолітньої доньки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О. Літвин