Провадження № 2/311/1195/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сидоренко Ю.В.

при секретарі Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на утримання,

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просить: щомісячно стягувати з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також стягнути з відповідача на свою користь кошти на утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на те, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, оскільки з 19.05.2015 року відбуває покарання у Вільнянській ВК №20 Запорізької області, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, оскільки у звязку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, вона не працює, знаходиться вдома у звязку з доглядом за дитиною, отримуючи державну допомогу на дитину, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду з метою захисту своїх прав та охороняємих законом інтересів.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з поважних причин, оскільки на теперішній час відбуває покарання в місцях позбавлення волі у Вільнянській виправній колонії (№20) Запорізької області), проте надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ч.2 ст.16 ЦК України визначено загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України та відповідно до ст.60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, проживали у фактичних шлюбних відносинах.

Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у свідоцтві про народження якої батьком записаний ОСОБА_2, відповідач у справі, що відповідачем ОСОБА_2 не оспорюється (а.с.4).

Малолітня дитина мешкає з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: вул. Вишнева, буд.17 в с. Першотравневе, Василівського району Запорізької області та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області за №1931 від 30.09.2016 року. (а.с.8).

Відповідно до довідки Вільнянської ВК УДПтСУ в Запорізькій області (№20) від 05.10.2016 року за №6/2-4975 відповідач по справі ОСОБА_2 на теперішній час відбуває покарання у Вільнянської ВК УДПтСУ в Запорізькій області №20. Кінець строку - 25.11.2018 року, що вбачається з довідки Вільнянської ВК № 20 за № 6/2-4975 від 05.10.2016 року (а.с.17).

Згідно зі ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років (частина 2). Право на утримання дружина, з якою мешкає дитина, має незалежно від того, працює вона та незалежно від матеріального становища ,за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу (частина 4).

Як вбачається з положень ст.3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та бовязки.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до положень ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, а також матеріального становища позивачки, яка має на утриманні малолітню доньку, на теперішній час позивачка ОСОБА_1 не працює, постійного та регулярний заробітку не має та у неї відсутнє самостійне джерело існування, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка не досягла трирічного віку.

Крім того, заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги відповідачем ОСОБА_2 визнані у повному обсязі, тому відповідно до вимог ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, а також враховуючи матеріальне та сімейне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, групи інвалідності немає, на теперішній час відбуває покарання у Вільнянській ВК УДПтСУ в Запорізькій області №20, на утриманні непрацездатних батьків, які є інвалідами та потребують постійної сторонньої допомоги, відповідач немає, за рішенням суду на теперішній час з відповідача ОСОБА_2 на користь будь-яких осіб відрахувань не здійснюється, що вбачається з позовної заяви. Тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 у визначеній нею частці від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, а саме: в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також сплачувати кошти на утримання позивачки ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно та до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - трирічного віку, тобто до 26.01.2018 року, оскільки відповідач є фізично здоровою особою, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, проте добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки та дружини не надає, домовленості щодо порядку утримання малолітньої дитини сторони не дійшли, угоди про утримання дитини між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітню доньку та забезпечувати їй належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно на дитину відповідного віку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду, тобто з 30.09.2016 року та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 30.09.2016 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до 26.01.2018 року.

Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, у розмірі 551,20 грн., оскільки позивачка ОСОБА_1 по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для держави України 27 вересня 1991 року, ст. ст. 7, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на утримання - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду, тобто з 30 вересня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_2) кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 30 вересня 2016 року та до досягнення дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до 26 січня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4