Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2016 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Питель О.В.,

за участі секретаря Дудник Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Барський птахокомбінат» про стягнення заборгованості із заробітної плати, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Барський птахокомбінат» про стягнення заборгованості із заробітної плати. У позовній заяві вказала, що з 10.09.2012 працювала у ТОВ «Барський птахокомбінат» на посаді виробника мясних напівфабрикатів 4 розряду. 09.03.2016 позивач звільнилася із ТОВ «Барський птахокомбінат». Відповідачем у день звільнення не було проведено розрахунку. Позивач зверталася до відповідача для отримання розрахунку, у тому числі у письмовому вигляді, однак відповідач не провів розрахунку. Крім того, відповідач навіть не надав інформації про суму заборгованості на запит адвоката. Тому просила стягнути з ТОВ «Барський птахокомбінат» заборгованість із заробітної плати та компенсацію за несвоєчасний розрахунок, а також витрати на правову допомогу.

Позивач у судове засідання не зявилася, подала через канцелярію суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, яка діє на підставі ордеру серії ВН №026476 (а.с. 18) та витягу з договору про надання правової допомоги (а.с. 19), у судове засідання не зявилася, подала через канцелярію суду заяву про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати підтримує та просить розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не зявилася, подала через канцелярію суду заяву про те, що позов визнає у частині заборгованості із заробітної плати, компенсації за несвоєчасний розрахунок, а також витрат на правову допомогу, просить суд справу розглянути за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, ураховуючи, що вони скористалися своїми процесуальними правами.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяви позивача, представника позивача, представника відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У період з 10.09.2012 по 09.03.2016 позивач працювала у ТОВ «Барський птахокомбінат» на посаді виробника мясних напівфабрикатів 4 розряду, що підтверджується даними копії трудової книжки серії АВ №107523, виданої 01.03.2000 (а.с. 7, 8).

Позивач зверталася до відповідача із заявою про отримання розрахунку із заробітної плати, у письмовому вигляді (а.с. 9), відповідач отримав дану заяву 05.04.2016, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 10).

Загальна сума доходу за період з 01.09.2015 по 29.02.2016 становить 8495,14 грн, що підтверджується даними довідки про доходи ТОВ «Барський птахокомбінат» №73 від 30.06.2016 (а.с. 40).

Заборгованість із заробітної плати перед позивачем у ТОВ «Барський птахокомбінат» становить 6511,39 грн, що підтверджується даними довідки №76 від 30.06.2016 (а.с. 41).

Середньоденна заробітна плата позивача у ТОВ «Барський птахокомбінат» до дня звільнення складала 89,45 грн, що підтверджується даними розрахунку ТОВ «Барський птахокомбінат» №76 від 30.06.2016 (а.с. 42).

Суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, є трудовими та регулюються наступними нормами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічне положення міститься і у ст. 115 КЗпП України.

Відповідно ст. ст. 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 15, 21 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган зобовязаний у першочерговому порядку виплачувати працівникові заробітну плату за виконану ним роботу у разі звільнення.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника, виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться у день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22.02.2012 №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ураховуючи те, що ТОВ «Барський птахокомбінат» не були виплачені належні ОСОБА_1 суми у день звільнення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині заборгованості із заробітної плати у сумі 6 511,39 грн, компенсації середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 10018,40 грн (112 (днів затримки заборгованості) x 89,45 грн (середньоденний заробіток) = 10018,40 грн).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати на правову допомогу відносяться до витрат, повязаних з розглядом справи (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 1850 грн, що підтверджується даними квитанцій та розрахунку (а.с. 17, 45, 46). Відтак, суд дійшов висновку, про необхідність стягнення вказаної суми з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відтак, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за звернення до суду з вимогою майнового характеру становить 551,20 грн.

На підставі ч. 1 п. 1 ст. 47, ст. ст. 116, 117 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ТОВ «Барський птахокомбінат» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у сумі 6511,39 грн (шість тисяч пятсот одинадцять гривень тридцять девять копійок), компенсацію за несвоєчасний розрахунок у сумі 10018,40 грн (десять тисяч вісімнадцять гривень сорок копійок) та 1850 грн (одна тисяча вісімсот пятдесят гривень) судових витрат.

Стягнути з ТОВ «Барський птахокомбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн (пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: