Номер провадження 2/522/617/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2015 року ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилалась на те, що відповідачка є власником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.06.2005 року, однак не зявлялась в квартирі та не несла витрат на її утримання протягом останніх десяти років. З 1967 року в указаній квартирі проживав ОСОБА_4, який помер 27 травня 2015 року. Вона постійно та відкрито користувалась квартирою разом з ОСОБА_4 з 2004 року, сплачувала рахунки за житлово-комунальні послуги, проводила поточний ремонт приміщення та утримувала останнього, несла витрати на його поховання.

05 серпня 2015 року ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_5, подала зустрічний позов в якому просила зобовязати ОСОБА_1 не перешкоджати їй в здійснені права власності на квартиру АДРЕСА_1 та виселити її з вказаної квартири, стягнувши з неї моральну шкоду в розмірі 18000 грн., а також вселити ОСОБА_2 в квартиру.

В позові посилалась на те, що квартира належала на праві власності її чоловікові ОСОБА_6, що помер 11 листопада 2004 року та після смерті якого в квартирі залишались проживати батько та брат померлого ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відповідно. 04 вересня 2005 року ОСОБА_8 помер. Після смерті батька в квартирі залишився проживати один ОСОБА_4,який ніде не працював, вів асоціальний образ життя, , однак позивачка за зустрічним позовом як власник квартири несла витрати по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг до 2009 року. Виявивши у вересні 2008 року відсутність ОСОБА_4 в квартирі та знаходження в ній сторонніх осіб, що посилались на згоду ОСОБА_1 на своє там проживання, неодноразово зверталась до правоохоронних органів та суду про захист свої прав. Однак за життя ОСОБА_4, що створив неможливі для проживання в квартирі умови, вона не досягла позитивних результатів у захисті свого права власності на квартиру. Після смерті останнього ОСОБА_1 неправомірно перешкоджає в доступі до квартири, спричиняючи їй моральну шкоду порушенням прав власності, яку вона оцінює у 18 000 грн. 28 грудня 2015 року позивачка за зустрічним позовом збільшила розмір вимог та просила стягнути моральну шкоду в розмірі 60 000 грн., посилаючись на характер та тривалість порушення її прав власності. В обґрунтування розміру моральної шкоди посилається на щомісячний розмір орендної плати за аналогічне житло як критерій грошової оцінки моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях, яких зазнала у звязку з протиправною поведінкою ОСОБА_1В, яка не допускає її до квартири.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1В, - ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що ОСОБА_1 має свою сімю, квартиру в сусідньому від спірної квартири будинку, має ключі від спірної квартири, володіє нею та вважає, що набула прав власності на неї, оскільки на протязі 10 років доглядала за ОСОБА_4, який мав проблеми зі здоровям, в тому числі психіатричного характеру. В задоволені зустрічного позову просила відмовити посилаючись на правомірність володіння квартирою ОСОБА_1

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав вимоги зустрічного позову та просив відмовити в задоволені первісного позову за його безпідставністю.

Справа в провадженні суду знаходилась з 07 липня 2015 року. За ініціативи ОСОБА_1 та її представника, їх неявки до суду без поважних причин, розгляд справи неодноразово відкладався. Так, за заявою представника ОСОБА_1 від 10 серпня 2015 року призначений на 11 серпня 2015 року судовий розгляд справи відкладено на 06 жовтня 2015 року у звязку з тим, що представник перебуватиме з 11 по 21 серпня 2015 року за межами м. Одеси

При цьому будь-яких доказів поважності причин відсутності в судовому засіданні не надано. 01 грудня 2015 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представника ОСОБА_1 на 17 лютого 2016 року для вирішення спору мировим шляхом та необхідності ознайомлення з зустрічним позовом. В судове засідання на 17 лютого 2017 року ОСОБА_1 та її представник не зявились, будучи належним чином повідомленими про час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. В судовому засіданні 30 березня 2016 року після пояснення сторін за клопотанням представника ОСОБА_1 про необхідність допиту свідка, оголошено перерву судовому засіданні до 01 червня 2016 року, про що учасники цивільного процесу ознайомлені під розписку. 31 травня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи. Суд оголосив перерву в судовому засіданні від 01 червня 2016 року у звязку з неявкою позивача, призначивши справу на 06 липня 2016 року. Будучи належним чином повідомленою про слухання справи, ОСОБА_1 та її представник до суду повторно не зявились, а ОСОБА_1 подала до суду заяву від 05 липня 2016 року про відкладення розгляду справи у звязку з поганим самопочуттям, перебуванням на лікарняному та складнощами в пересуванні містом у звязку «з високою денною температурою та дуже сонячною погодою». Доказів поважності причин не зявлення до суду ОСОБА_1 та її представник не надали.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Клопотань про продовження розгляду справи відповідно до ч.2 ст. 157 ЦПК України від сторін по справі не надходило.

Згідно положень п.3 ч.1 ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, оскільки справа знаходиться у провадженні суду вже значний час, позивач в судові засідання не зявлявся, недбало відноситься до свого права на звернення до суду.

На підставі ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 208 ЦПК України, питання, пов'язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27 ч.3, 169 ч.3, 207 ч.1 п.3 ЦПК України,

У Х В А Л И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю залишити, без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час її проголошення,- протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя

06.07.2016