Провадження № 2/761/2942/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Алуштинського державного унітарного підприємства Республіки Крим «Крименерго» про захист прав споживачів, -

встановив:

У грудні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Алуштинського державного унітарного підприємства Республіки Крим «Крименерго» про визнання незаконними дії відповідача; зобов'язанні відповідача здійснити перерахунок всієї переплати боргу; вважати показання знятого лічильника - 3532; скасувати вхідне сальдо на 01.01.2004 року у сумі 18,84 грн.; стягнути з Алуштинського державного унітарного підприємства Республіки Крим «Крименерго» моральну шкоду у сумі 3000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є інвалідом 2-ої групи від загального захворювання, проживає у власній квартирі АДРЕСА_1.

28.07.2015 року за її відсутності було замінено електролічильник у її квартирі. Останні показання лічильника були зняті також за її відсутності. За показаннями старого лічильника вона оплатила за електроенергію з передоплатою. оскільки була госпіталізована. Крім того, на новому лічильнику замість нульових показників були вказані показання мабуть попереднього користувача. Позивач зазначає, що відповідач шляхом обману нарахував зайві 750 квт/ч електроенергії за попередні роки 2012 та 2013 роки. Вказані дії позивач вважає незаконними та такими що порушують її права, а тому вона звернулась із цим позовом до суду.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

У судове засідання Алуштинське державне унітарне підприємство Республіки Крим «Крименерго» своїх представників повторно не направили, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, будь-яких заяв щодо участі у розгляді справи не надіслали.

На підставі ст. 169 ЦПК України суд продовжив розгляд справи у відсутність відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.4 ст.4 ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України є актами цивільного законодавства, тому Правила користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), затверджені постановою КМУ від 26.07.1999р. № 1357 є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири АДРЕСА_2 Крим відповідно до договору дарування від 18.08.2004р. зареєстрованого у реєстрі № 2-1827, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів та витягу про реєстрацію права власності № 518057 від 25.10.2004р..

Відповідно до п.38 ПКЕЕН енергопостачальник, зобов'язаний проводити планову повірку, ремонт і заміну приладів обліку в терміни, встановлені нормативно-технічними документами та договором;

Судом встановлено, що 28.07.2015 року відповідачем проведена заміна приладу обліку про що складено акт-наряд.

Відповідно до п 19. ПКЕЕН, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку.

Пунктом 21 вказаних правил встановлено, що знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача.

При цьому пунктом 23 ПКЕЕН закріплено, що оплата спожитої електричної енергії, в тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється споживачем шляхом зарахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Кошти від застосування штрафних санкцій до споживача, в тому числі пеня за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії, а також плата за надання споживачу додаткових послуг зараховуються на поточний рахунок енергопостачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово зверталась до відповідача із скаргами та заявами про проведення перерахунку спожитої електроенергії.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у ст. 16 ЦК України. Одним із таких способів, як зазначено у п. 10 ч. 1 наведеної статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто, за змістом вказаної норми суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акта.

Відповідно до п.п. 19, 20, 21 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Іншими словами, кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно боржником за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії.

Згідно з п. 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію, а пунктом 42 даних Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку, порушення правил охорони електричних мереж, порушення правил користування енергією.

Тому, суд вважає, що питання про правомірність нарахування або відмову у здійсненні перерахунку плати за спожиту електричну енергію має вирішуватись під час розгляду справи за позовом про стягнення грошових коштів за вчинене порушення або про зобов'язання вчинити певні дії, пов'язані з відновленням становища, яке існувало до виникнення відповідного спору. При цьому, сторони мають належними та допустимим доказами довести або спростувати факт вчинення відповідного правопорушення.

Крім цього, надані позивачу виписки по особовому рахунку, рахунки-квитанції за надані послуги енергопостачання, розрахунок нарахувань не встановлюють для позивача обов'язків, а мають рекомендаційний характер щодо сплати нарахованих сум, тобто є претензією, у випадку незадоволення якої відповідач матиме право на загальних підставах звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості і в такому випадку вищевказані документи підлягають оцінці судом як доказ відповідно до ст. 212 ЦПК України.

Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 6 червня 2011 року у справі № 6-4 цс11 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Крім цього. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не зазначено, в чому полягає вина відповідача, якими неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяна шкода, з яких міркувань виходив позивач при визначенні розміру її відшкодування та не наведено докази, які підтверджують позовні вимоги в цій частині.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», ст.ст. 3, 6, 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-216 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Алуштинського державного унітарного підприємства Республіки Крим «Крименерго» про захист прав споживачів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: Малинников О.Ф.