Провадження № 2/537/494/2016
Справа № 537/1881/16-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.07.2016 року м. Кременчук
Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого - судді Сьоря С.І., при секретарі Шаповал М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на 13/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область м.Кременчук вул.Республіканська, 20, та в цілому складається з житлового будинку А,А1,а,а1, загальною площею 71 кв.м., сараю В, сараю Г, льоху Е, льоху М, льоху Л, сараю Н, колодязя К, огорожі №1, розташованих на земельній ділянці державного фонду розміром 1,558 кв.м. в порядку набувальної давності.
Свої вимоги мотивувала тим, що 25 червня 2002 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір оренди житлового приміщення, згідно якого вона винаймала 13/25 частин будинку, які належали відповідачу на підставі договору купівлі продажу від 01.10.1996 року, посвідченого нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу ОСОБА_3. Строк дії договору складав два роки.
За період оренди у них з відповідачкою склалися досить гарні стосунки і так як вона була на той час одна з маленькою дитиною, а у відповідачки було ще інше житло, тому вона мала намір продати цей будинок і вони домовилися, що вона викупить в неї цей будинок поступово.
12 листопада 2004 року, щоб зафіксувати цей намір, між ними було укладено додаткову угоду до Договору найму житлового приміщення за умови якого, вона повинна була вносити щомісячно в рівних частинах платежі як і за користування приміщенням і коли сума платежів складе вартість будинку в розмірі 9 000 грн. то до неї перейде це приміщення у власність. У вдячність та повагу до відповідачки, вона намагалась якнайскоріше виплатити їй зазначену суму.
Менше ніж за рік вона внесла за будинок всю суму його вартості і 28.06.2005 року відповідачка власноручно написала розписку, якою підтвердила повну оплату за будинок та зобовязалась протягом місяця оформити із нею договір купівлі продажу у нотаріуса.
Крім того, 09.10.2006 року вона сплатила відповідачці суму у розмірі 1500 грн. в рахунок майбутніх витрат на підготовку та оформлення договору у нотаріуса і про отримання цих грошей відповідач також написала їй розписку. В цей же день вони призначили дату звернення до нотаріуса ОСОБА_3, тобто 11.10.2006 року відповідачка повинна була офіційно переоформити на неї право власності на будинок.
В призначений день в неї дуже підвищився тиск і вона не змогла прийти до нотаріуса, декілька днів вона хворіла, потім до неї приїхала племінниця і вона не змогла прийти до нотаріуса бо приділяла увагу гості. Потім відклався похід до нотаріуса у звязку з її виїздом у відповідь до племінниці. Потім хтось помер в її родині і вона змушена була їхати до них.
Вона не дуже непокоїлась про це, тому що після отримання відповідачкою в червні 2005 року останніх грошей за викуп житла, грошей за оренду вона вже не вимагала, навпаки наполягала на тому, що це тепер її майно і вона повинна відчувати себе господаркою. Саме з 2005 року вона користується даним житлом вже як своїм власним, робила потроху ремонт в будівлі на свій смак та просто ждала, коли людина знайде час для переоформлення домоволодіння.
Однак час спливав і одного разу відповідачка не приїхала від якихось родичів. Не знає, що склалося в неї там в житті, але і до сьогодні відповідачка так і не зявилася в місті. До майна, на яке вона претендує, відповідачка втратила інтерес, так як отримала за нього гроші в повному обсязі. За цей час жодного разу не приїздила до міста та не предявляла на нього своїх прав.
Вона з того ж часу вже одинадцятий рік проживає в цьому будинку на законних підставах і дбає про цей будинок, як власник, утримує його в належному стані, робить поточні ремонти, сплачує за комунальні послуги та за землю, хоча володіє ним без правовстановлюючих документів. Відповідач до сьогоднішнього дня не проявляє ніякого інтересу до будинку. Враховуючи вищевикладене, вона звернулася до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені в ньому.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання повторно не зявилася з невідомих суду причин.
Суд, вислухавши думку позивачки, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача.
Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд встановив наступне:
Відповідно договору купівлі продажу від 01.10.1996 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №494, ОСОБА_2 на праві власності належить 13/25 частини житлового будинку №20 з господарчими будівлями, що знаходиться в м.Кременчуці по вул.. Республіканській та в цілому складається з житлового будинку А,А1,а,1, загальною площею 71 кв.м., сараю В, сараю Г, льоху - Е, льоху - М, льоху - Л, сараю - Н, колодязя - К, огорожі №1, розташованих на земельній ділянці площею 1,558 кв.м..
25 червня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір найму житлового приміщення по вул.. Республіканській, 20 в м.Кременчуці, строком на два роки з 25.06.2002 року по 24.06.2004 року.
12 листопада 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору найму житлового приміщення б/н від 25.06.2002 року, відповідно до якого сторони визначились, що вартість приміщення на момент укладання договору оренди складає 9000 грн. та домовились, про те, що якщо загальна сума щорічних внесків за оренду приміщення за певний період користування складатиме загальну вартість орендованого приміщення, зазначене приміщення переходить у власність наймача та наймодавець зобовязався виконати всі необхідні дії з підготовки документів для укладання відповідного нотаріального договору.
З наведеного вбачається, що, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично було досягнуто згоди про продаж 13/25 частини житлового будинку №20 з господарчими будівлями, що знаходиться в м. Кременчуці по вул.. Республіканській.
Згідно розписки ОСОБА_2 від 28.06.2005 року, остання отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9 000 грн. за оренду будинку, що відповідає вартості даного житла на момент укладення договору найму та зобовязалась в період з 29.06.2005 року по 29.07.2005 року оформити договір купівлі продажу будинку №20 по вул.. Республіканській в м. Кременчуці між нею та ОСОБА_1.
09 жовтня 2006 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 1500 грн. додатково до суми 9000 грн. за продаж будинку №20 по вул.. Республіканській в м.Кременчуці та зобовязалась зявитися до нотаріуса ОСОБА_3 11 жовтня 2006 року на 10 год. 00 хв., для оформлення договору купівлі продажу даного житла, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою від 09.10.2006 року.
Як вбачається з пояснень позивачки, що викладені нею в позовній заяві та в судовому засіданні, остання зазначила, що відповідач ОСОБА_2 до приватного нотаріуса ОСОБА_3 для оформлення договору купівлі продажу даного житлового будинку №20 по вул.. Республіканській в м. Кременчуці не зявилась, з часу отримання грошей за вказаний будинок не проявляє ніякого інтересу до будинку.
Відповідно до Акту про проживання від 01.07.2016 року, що складений заступником начальника відділу звернень ТОВ «Добробин» зі слів ОСОБА_4, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та зі слів ОСОБА_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, останні підтверджують факт проживання ОСОБА_1 за адресою: м.Кременчук вул.Республіканська, 20 з 25.06.2002 року та по теперішній час.
Згідно ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.
Відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Також, п. 9 вказаної Постанови, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, визначено, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.
Згідно п.13 Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Матеріалами справи, крім пояснень позивачки, які вважати недостовірними у суду підстав немає, також підтверджується, що позивач безперервно та відкрито володіє 13/25 частинами житлового будинку з господарськими будівлями №20 по вул.. Республіканській в м. Кременчуці з 2005 року.
Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що позивач довів факт добросовісного і відкритого володіння нею спірним нерухомим майном протягом більше 10 років, то суд приходить до висновку, що підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем є, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, ст..ст. 328, 344 ЦК України, суд, -
Позов особи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 13/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область м.Кременчук вул.Республіканська, 20, та в цілому складається з житлового будинку А,А1,а,а1, загальною площею 71 кв.м., сараю В, сараю Г, льоху Е, льоху М, льоху Л, сараю Н, колодязя К, огорожі №1, розташованих на земельній ділянці державного фонду розміром 1,558 кв.м. в порядку набувальної давності.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: