Справа № 544/733/16-ц
пров. № 2/544/354/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 липня 2016 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборна, 41 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 26 серпня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, народження 06.10.2006, ОСОБА_6, народження 23.03.2009, ОСОБА_7, народження 30.10.2011.

Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, цілі в житті, шлюб та сімю.Відповідач нехтує сімейними цінностями, такими, як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери, зловживає алкогольними напоями. Часто приходить додому у нетверезому стані або навіть вдома дозволяє собі неконтрольоване вживання алкоголю, що призводить до сварок. Кошти від підробітку як правило йдуть на його забаганки, алкоголь та друзів.

З боку відповідача та за його ініціативи між подружжям постійно виникають сварки, які нерідко переходять у фізичне знущання, свідками чого постійно стають діти подружжя.

Це негативно впливає на їх психічний стан, моральні устою, прививає відразу до поняття «Сімя» і кожен раз спричиняє їм та позивачу душевних страждань.

Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, подружжя разом не проживає. Позивач просить розірвати шлюб та залишити неповнолітніх дітей проживати разом з нею.

У судовому засіданні позивач просила позовну заяву в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, народження 23.03.2009, ОСОБА_7, народження 30.10.2011, ОСОБА_5, народження 06.10.2006, залишити без розгляду. Позовні вимоги в іншій частині позивач та її представник підтримали, просили їх задовольнити.

Позивач пояснила, що продовжувати шлюбні відносини не бажає через втрату почуття поваги та любові до відповідача. Позивач створила іншу сімю, відповідач також проживає з іншою жінкою. Не бачить у подальшому спільного з відповідачем подружнього життя, вважає, що примирення сторін неможливе, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам.Просить відновити її дошлюбне прізвище «Тодавчич».

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, так як позивач підтримує стосунки з іншим чоловіком.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 26.08.2006 Давидівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області, актовий запис № 7 (а.с.4).

Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, народження 06.10.2006, ОСОБА_6, народження 23.03.2009, ОСОБА_7, народження 30.10.2011 (а.с.5-6), питання про місце проживання яких вирішуватиметься сторонами окремо в судовому порядку.

Спільне життя подружжя не склалось через втрату взаємних почуттів та поваги один до одного. Сторони разом не проживають, кожен створив нову сімю.

Суд зазначає, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки обставини, викладені подружжям, свідчать про те, що у них відсутня вільна згода на перебування у шлюбі, втрачене почуття любові та поваги, збереження шлюбу, на думку суду, суперечитиме інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ст. 24 СК України.

З огляду на те, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та моральним засадам суспільства, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню 551,20 грн на користь позивача в повернення сплаченого нею судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 212, 215 ЦПК України, ст.112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Тодавчич) ОСОБА_8, народження 26.06.1984, та ОСОБА_4, народження 27.12.1984, зареєстрований 26.08.2006 Давидівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області, актовий запис № 7.

Стягти із ОСОБА_4, народження 27.12.1984, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1, народження 26.06.1984, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн 20 коп.

Дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 відновити на «Тодавчич».

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Суддя: О.О.Сайко