АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6502/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 612/399/16-ц ОСОБА_1
Категорія: право власності Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді : Швецової Л.А.,

Суддів: Карімової Л.В, ОСОБА_2,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг»

на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Євролізинг Холдінг» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів. Просив суд визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000247 від 23.04.2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Євролізинг Холдінг», з моменту його укладання, стягнути з ТОВ «Євролізинг Холдінг» на його користь кошти в розмірі 43018,60, сплачені за договір фінансового лізингу № 000247 від 23.04.2016 року, кошти у розмірі 430,19 грн. комісійний збір, сплачений за послуги банку та стягнути з ТОВ «Євролізинг Холдінг» на його користь судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_3 зазначив, що 23 квітня 2016 року між ним і ТОВ «Євролізинг Холдінг» було укладено договір Фінансового лізингу № 000247, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є транспортний засіб марки RENAULT моделі DUKSTER EXPRESSION. Відповідно до квитанції № 27 від 23 квітня 2016 року позивач сплатив кошти у сумі 43018 грн. 60 коп. на рахунок відповідача та комісію банку у розмірі 430,19 грн. Позивач вважав, що умови договору щодо нього є несправедливими, зокрема лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за виконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищевказаними зобовязаннями відповідає продавець. Проте, в договорі не вказано продавця предмета лізингу. Оскільки, продавець предмета лізингу був здійснений лізингодавцем, то продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобовязаннями щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу (ст. 808 ЦК України). Однак, всупереч вищевказаному, ТОВ «Євролізинг Холдінг» усю відповідальність поклав на ОСОБА_3, що свідчить про несправедливість умов договору. Крім цього, специфікація до договору в повній мірі не була складена. Відповідно до п.5.4. договору у разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати авансового платежу лізингоодержувачем, останній повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмету лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу визначеного у додатку №1 до цього договору фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію поверненню не підлягає. Також у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобовязаний прийняти такі зміни. Пунктом 8.13 договору передбачено, що розмір лізингової плати може індексуватись в залежності від конвертації гривні в іноземну валюту та змінами ситуації на грошовому ринку. Однак, лізингові платежі згідно договору визначені у національній валюті України, еквівалент у іноземній валюті не визначався, а тому, привязка до зміни курсу долара США чи Євро по відношенні до гривні не відповідає вимогам ст.ст. 524, 533 ЦК України. Крім цього, договором не передбачено формули перерахунку розміру лізингової плати. Також лізингодавець залишив за собою право на односторонню зміну лізингових платежів. Нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмету лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови, надають лише відповідачу право на збільшення платежів та вартості у формально правильній поведінці і призводить до позбавлення позивача можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору. Договором передбачене право відповідача змінювати та розривати договір в односторонньому порядку, проте такого права позбавлений позивач, а тому такий договір є несправедливим до нього. Вказані обставини також свідчать про очевидну диспропорцію між правами та обовязками сторін. Крім того, посилається на те, що представник відповідача, надавши інформацію у нечіткий, незрозумілий спосіб, вів тим самим його в оману.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 до ТОВ «Євролізинг Холдінг» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів задоволено.

Визнано Договір №000247 фінансового лізингу від 23.04.2016 року, укладений між ТОВ «Євролізинг Холдінг» та ОСОБА_3 недійсним.

Стягнуто з ТОВ «Євролізинг Холдінг» на користь ОСОБА_3 кошти у сумі 43448 грн. 79 коп.

Стягнуто з ТОВ «Євролізинг Холдінг» на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору у сумі 551 грн. 20 коп.

Стягнуто з ТОВ «Євролізинг Холдінг» на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погодившись із вказаним вище рішення суду першої інстанції ТОВ «Євролізинг Холдінг» звернулося на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_3

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не було належним чином мотивовано можливість застосування до оскаржуваного договору та до окремих його частин норм Закону України «Про захист прав споживачів». Не враховано, що даний Закон не регулює правовідносини у сфері укладання, виконання, розірвання договорів фінансового лізингу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Євролізинг Холдінг» підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та під час ухвалення рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що умови договору фінансового лізингу, укладеного між позивачем та відповідачем, є несправедливими і він укладений із застосуванням нечесної підприємницької практики, тобто з порушенням вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Євролізинг Холдінг» » укладено договір фінансового лізингу №000247, відповідно до умов якого товариство взяло на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - автомобіль «RENAULT DUKSTER EXPRESSION у власність та передати його у користування ОСОБА_4 на строк та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до додатку №1 до договору фінансового лізингу визначено графік сплати першого лізингового платежу : вартість предмета лізингу 430186,00 грн., відсоток платежів - 50 %, сума виплат 215093грн., щомісячний платіж 17924,42, комісія за організацію (10%) 43018,60 грн., комісія за передачу (3%) 12905,58 грн.

Додатком №2 до договору фінансового лізингу визначено графік сплати другого лізингового платежу : вартість предмета лізингу - 430186,00 грн., авансовий платіж - 50%, сума лізингу 215093 грн., відсоткова ставка - 22%, коміся - 5%, період лізингу (кіль. Міс.) - 60, страхування КАСКО - 0,00%, щомісячний платіж - 6 567, 94 грн. Відвантаження автомобіля після оплати авансового платежу 315093,00 грн., комісія за передачу ПЛ 12905,58 грн., послуги реєстрації - 0,00 грн., страхування КАСКО - 0,00 грн. страхування ЦВ 0,00 грн. (а.с.25)

На виконання вказаного договору 23 квітня 2016 року ОСОБА_4 сплачено ТОВ «Євролізинг Холдінг» грошові кошти у розмірі 43018,60 грн., комісію за переказ коштів у розмірі 430 грн.19 коп.

Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язку на шкоду споживача.

Згідно з ч. 1 ст. 808 ЦК України якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Зокрема п.3.5 договору, згідно якого лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за виконання будьякого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог монтажу, тощо. Окрім цього, в договорі та в додатках до нього відсутні відомості про продавця.

Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює ТОВ «Євролізинг Холдінг», тому що в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 3.5 договору щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності тощо суперечить положенням ст. 808 ЦК України у звязку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що низка умов договору є несправедливою відносно споживача.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір.

У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу.

Аналіз норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» свідчить, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Судовим розглядом встановлено, що згідно з укладеним між сторонами договором фінансового лізингу № 000217 від 15.06.2006 року, лізингодавець зобовязався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (предмет лізингу), а лізингоодержувач зобовязався прийняти предмет лізингу та сплачувати передбачені договором платежі (пункт 1.1договору).

Вартість предмета лізингу на момент укладення договору становила 389570 грн.

Усі планові платежі здійснюються лізингоодержувачем відповідно до умов, визначених у додатку №1 та додатку №2 до договору фінансового лізингу.

Додатком №1 до договору фінансового лізингу визначено графік сплати першого лізингового платежу : вартість предмета лізингу 389 570,00 грн., відсоток платежів - 50 %, сума виплат 194785 грн., щомісячний платіж 16232,08, комісія за організацію (10%) 38 957,00 грн., комісія за передачу (3%) 11 687 грн.

Додатком №2 до договору фінансового лізингу визначено графік сплати другого лізингового платежу : вартість предмета лізингу - 389 570,00 грн., авансовий платеж - 50%, сума лізингу 194 785 грн., відсоткова ставка - 22%, коміся - 5%, період лізингу (кіль. Міс.) - 60, страхування КАСКО - 0,00%), щомісячний платіж - 5 947, 882 грн. Відвантаження автомобіля після оплати 206472 грн.: авансований платіж 194 785,00 грн., комісія за передачу ПП 11687,10 грн., послуги реєстрації - 0,00 грн., страхування КАСКО - 0,00 грн. страхування ЦВ 0,00 грн.

У п. 5.4 договору зазначено, що у разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати авансового платежу лізингоодержувачем, останній повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмету лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу визначеного у додатку № 1 до цього договору фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію поверненню не підлягає.

Згідно п. 8.3 договору у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни.

Відповідно до п. 8.8 договору коригування розміру лізингових платежів у випадках передбачених цим договором не призводить до збільшення загальної вартості предмета лізингу. Відповідно також не збільшується частина лізингових платежів, які відшкодовують (компенсують) частину вартості предмета лізингу. Зазначене коригування індексує частину лізингових платежів - комісію (винагороду) лізингодавцю в частині витрат на фінансування предмета лізингу.

Згідно з п. 8.13 договору передбачено, що розмір лізингової плати може індексуватися в залежності від конвертації гривні в іноземну валюту та змінами ситуації на грошовому ринку.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений Договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як вбачається предмет лізингу, лізингові платежі визначені у національній валюті України, еквівалент у іноземній валюті не визначався, а тому прив'язка до зміни курсу долара США чи євро по відношенню до гривні не ґрунтується на вищевикладених вимогах закону.

Крім того, як вбачається з п.п. 8.3, 8.8 та 8.13 договору, розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися в залежності від зміни законодавства, розміру податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, які впливають на вартість предмету лізингу. Проте формули перерахунку не передбачено.

В п.8.3 договору зазначено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів, лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Лізингодавець може письмово повідомити лізингоодержувача про суму лізингового платежу , що належить до сплати згідно з цим Договором фінансового лізингу, до чергової ОСОБА_5 (п. 8.4. договору). Пункт 8.15 договору передбачає, що в разі відмови лізингоотримувача від підписання додаткової угоди про коригування розміру платежів та вартості предмету лізингу лізингодавець вправі в односторонньому порядку розірвати договір, вимагати повернення предмету лізингу, а вже сплачені споживачем платежі не повертаються.

Вказане свідчить про право лізингодавця в односторонньому порядку змінювати лізингові платежі.

Враховуючи дане положення можна зробити висновок про те, що навіть при сплаті лізингоодержувачем лізингових платежів, що перевищують більше ніж 50 відсотків вартості предмета лізингу лізингодавець має право не повертати дані кошти, що фактично є компенсацією за невиконання п. 8.15 договору.

В свою чергу, за договором фінансового лізингу у позивача відсутні права на одержання будь-якої компенсації від відповідача у зв'язку із розірванням або невиконанням умов договору.

Зазначені положення договору свідчать про несправедливість умов, що визначені у п.п. 4, 5, 7, 11, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких несправедливими є, зокрема, умови договору про: надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмету лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови, надають лише одному учаснику відносин право на збільшення платежів та вартості у формально правильній поведінці і призводить до позбавлення іншого учасника правовідносин можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору.

Договором передбачено право лізингодавця змінювати та розривати договір в односторонньому порядку, проте таке право в жодному випадку не передбачається для лізингоотримувача.

Крім того, виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лізингоотримувача. В п. 8.14, 12.1, 12.2, 12.3, 12.7. 12.10. 12.11, 12.12 договору передбачена сплата лізингоодержувачем штрафу.

За змістом вказаних пунктів договору розмір лізингової плати може змінюватися залежно від зміни ситуації на грошовому ринку, що впливає на вартість предмета лізингу.

Проаналізувавши зміст договору фінансового лізингу, суд першої інстанції встановив, що за невиконання своїх зобовязань за договором фінансового лізингу лізингодавець не несе відповідальності.

За змістом ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що положення договору фінансового лізингу є несправедливими, якщо містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за дострокове його погашення.

Дослідивши умови договору фінансового лізингу, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що оспорюваний договір містить несправедливі умови визначені ч. 3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір зі споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору та правомірно визнав недійсним договір фінансового лізингу №000360 від 25 серпня 2015 року та стягнув з лізингодавця на користь лізингоодержувача сплачену суму адміністративного платежу.

При цьому, суд першої інстанції правильно застосував положення Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. ст. 203,215 ЦК України.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 8 червня 2016 року №6-330цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Вирішуючи спір, суд зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Євролізинг Холдінг» про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що умови договору фінансового лізингу є несправедливими, не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів.

Інші доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Євролізинг Холдінг» висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1. ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» відхилити.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2016 року залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий: Л.А.Швецова

Судді: Л.В.Карімова

ОСОБА_2