Справа № 502/2718/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

судді Балана М.В.,

при секретарі Кітреску О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 18.11.2015 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що 27.04.1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області між сторонами був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу в позивача та відповідача є спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2015 року. Сімейні стосунки не склалися через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Протягом останнього року спільного проживання між подружжям склалися неприязні стосунки, постійно виникали сварки, відповідач з неповагою відносився до позивача, ображав її в присутності інших людей, принижував її честь та достоїнство. Подальше збереження шлюбу неможливе. На підставі цього ОСОБА_1 просить розірвати шлюб з ОСОБА_2, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Позивач та представник позивача, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а також за відсутності позивача, в якій також зазначено, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.

На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

27.04.1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, прізвище дружини після укладання шлюбу Балабан, про що 27.04.1996 року складено відповідний актовий запис № 39, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 244933 від 18.11.2015 року.

10.02.2000 року в шлюбі народилась ОСОБА_3, батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 25.03.2000 року зроблено відповідний запис № 49, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 300845 від 25.03.2000 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області

Судом встановлено, що подружжя не проживає сумісно з листопада 2015 року.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При звернені до суду позивачем було сплачено 487 гривень 20 копійок судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією № 0.0.462718428.1 від 17.11.2015 року.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок, понесених позивачем при звернені до суду.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 27.04.1996 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 39.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати, які складаються з 487 гривень 20 копійок судового збору.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5