Справа № 344/3575/16-ц
Провадження № 4-с/344/57/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з/ ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області матеріали скарги ПАТ «Укрсиббанк», заінтересована особа державний виконавець ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2, начальник ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_3, боржник ОСОБА_4 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та начальника ВДВС Тисменицького районного управління юстиції, зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрсиббанк» звернувся в суд з скаргою на дії ВДВС Тисменицького районного управління юстиції у звязку з виконанням виконавчого листа №2-4377/2009 виданого Івано-Франківським міським судом 08.06.2010 року, а саме: визнати дії державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2 щодо несвоєчасного надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документа від 28.09.2015р. стягувачу (ВП №38715694) неправомірними; визнати бездіяльність начальника ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_3 щодо належного контролю за діями державного виконавця; зобовязати начальника ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_3 чи іншу особу яка виконує дані обовязки начальника вчинити дії у відповідності до ч.2 ст.83 Закону України Про виконавче провадження, а саме прийняти рішення відносно допущених порушень.

Представник скаржника просив вимоги задовольнити, подавши заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Суб'єкт оскарження отримавши повістки про виклик в судове засідання, не зявився, заперечення на подану скаргу та копію матеріалів ВП суду не надав, а тому суд вважав за можливе провести розгляд даної скарги з-за відсутності представника субєкта оскарження за матеріалами поданими скаржником.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дій державного виконавця при примусовому виконанні судового рішення за виконавчим листом №2-4377/2009 виданого Івано-Франківським міським судом 08.06.2010 року в рамках ВП №38715694.

Із єдиного доказу наданого до скарги позивачем, судом встановлено, що 28.09.2015 року по ВП №38715817 (інший номер ніж зазначено в скарзі), що проводилось на виконання виконавчого листа №2-4377/2009 виданого Івано-Франківським міським судом 08.06.2010 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість в загальній сумі 1 078 507.37 грн., було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.9).

При цьому, жодного доказу про наявність виконавчого провадження за №38715694, про яке зазначає скаржник, до суду зі скаргою скаржником не надано.

Між ПАТ «Укрсиббанк» та ТзОВ «Юридична фірма «АРІЕС» укладено договір про надання послуг, спрямованих на сприяння погашення заборгованості в т.ч. за договором іпотеки землі укладеного із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.7). Тому саме товариству «Юридична фірма «АРІЕС» було направлено конверт із зазначеним на ньому штрихкодом, який датований відправленням з м.Тисмениці 12.03.2016 року, та надходженням до відділення звязку м.Києва 14.03.2016р. (а.с.8, 9зв.)

Як стверджує скаржник і скарзі, копія постанови повинна бути направлена сторонам провадження у 3-денний строк за вимогами ст..47 Закону України Про виконавче провадження, тому граничний строк є - 30.09.2015 року. Натомість державний виконавець ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2 несвоєчасно вчинив дії щодо надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документа від 28.09.2015р., та як наслідок з пояснень зазначених у скарзі постанова відправлена 11.03.2016 року, а отримана ПАТ «Укрсиббанк» 14.03.2016 року. Однак, як випливає з матеріалів долучених до скарги дана постанова стосується іншого ВП №38715817, а не того, про йдеться в скарзі за №38715694.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому, вимоги скаржника визнати дії державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2 щодо несвоєчасного надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документа від 28.09.2015р. стягувачу (ВП №38715694) неправомірними, не є доведеними суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Незважаючи на те, що в цій статті не зазначено можливість оскарження рішення державного виконавця, іншими статтями цього Закону та інших законодавчими актами передбачено можливість оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця. Так, згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статей 383, 384 ЦПК та статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Завданнями державної виконавчої служби є примусове виконання рішень, своєчасне, повне і неупереджене його виконання (ст.1,2 даного Закону).

Дії субєкта оскарження в повній мірі не відповідають вимогам ст..5,6,11,30,33 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Так, за ст..47 Закону України «Про виконавче провадження» (п.3 ч.1) підставою повернення виконачого документу стягувачу є те, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Також, за ч.7 ст.62 цього ж закону, у разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Скаржник також обґрунтовуючи вимоги скарги вказав на те, що є наявний факт безконтрольності начальника ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_3 за діями державного виконавця.

Щодо вимог скарги: зобовязати начальника ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_3 чи іншу особу яка виконує дані обовязки начальника вчинити дії у відповідності до ч.2 ст.83 Закону України Про виконавче провадження, а саме прийняти рішення відносно допущених порушень, то оскільки судом не встановлено з доводів скарги та доданих матеріалів порушення державним виконавцем строків направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документа від 28.09.2015р. за ВП №38715694, то в задоволенні цих вимог слід відмовити за безпідставністю, враховуючи і таке.

Згідно ч1,2,4,6,7 ст..83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснює начальник відділу, якому безпосередньо підпорядковується державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу ДВС.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених в тч. частиною другою цієї статті.

Контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - через відповідні управління державної виконавчої служби.

Забороняється втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, вищевказаними нормами визначається право, а не обовязок керівника приймати рішення по виявлених (у разі такого підтвердження) порушень державним виконавцем.

Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що дані вимоги скарги є такими, що не підлягають до задоволення за недоведеністю частини вимог та безпідставністю іннших.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ПАТ «Укрсиббанк», заінтересована особа державний виконавець ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2, начальник ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_3, боржник ОСОБА_4 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та начальника ВДВС Тисменицького районного управління юстиції, зобовязання вчинити дії, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Польська М.В.