Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., СавченкоВ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, компанії «ДНС Україна», ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Нова інформація», УРА ИНФОРМ, ОСОБА_6 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування неправдивих відомостей та відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Нова інформація» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року о 22 год. 46 хв. на інтернет-сторінці веб-сайту (http://sensacii.net.ua), який зареєстрований адміністратором системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет «ДНС Україна», було опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», де була викладена негативна та неправдива інформація про нього. ІНФОРМАЦІЯ_2 року на інтернет-сторінці веб-сайту (http://www.from-ua-com), який зареєстрований адміністратором системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет товариства з обмеженою відповідальністю «ДМедіа», було опубліковано статтю аналогічного змісту під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1». Цього ж дня на інтернет-сторінці «УРА ИНФОРМ» (http://ura-inform.com) було опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», де інтерв'юером умисно подана негативна та неправдива інформація стосовно позивача для формування негативного сприйняття широким колом читачів.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року у друкованому засобі масової інформації «Газета по-українськи» НОМЕР_1 у рубриці «Коментарі» опублікована стаття «ІНФОРМАЦІЯ_5», де також викладена негативна та неправдива інформація щодо позивача.

14 березня 2011 року представником Львівської області, членом депутатської групи (фракції) «Реформи заради майбутнього» ОСОБА_4 на ім'я Міністра внутрішніх справ України складене депутатське звернення, з розміщенням його копії у мережі Інтернет, де викладена негативна та неправдива інформація стосовно позивача.

Посилаючись на те, що відповідачі умисно поширили неправдиву інформацію, що стосується позивача, а поширення зазначеної неправдивої інформації невизначеному колу осіб має на меті опорочення його ділової репутації, ганьбить його честь, гідність та завдало йому значну моральну шкоду, порушило його права та свободи, просив задовольнити його вимоги щодо визнання недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують його права та свободи, ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію відомостей, викладених у вищезазначених статтях та депутатському зверненні; зобов'язати відповідачів опублікувати спростування недостовірної інформації, видалити з інтернет-сторінок веб-сайтів відповідні статті та відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права та свободи, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 відомості, викладені ІНФОРМАЦІЯ_3 року на інтернет-сторінці веб-сайту (http://sensacii.net.ua) та ІНФОРМАЦІЯ_2 р. на інтернет-сторінці веб-сайту (http://www.from-ua-com) у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1»; відомості, викладені ІНФОРМАЦІЯ_6 року у статті «Газети по-українськи» НОМЕР_1 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5»; відомості, викладені ІНФОРМАЦІЯ_2 року на інтернет-сторінці «УРА ИНФОРМ» (http://ura-inform.com) у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4»; відомості стосовно ОСОБА_3, викладені у депутатському зверненні представника Львівської області, члена депутатської групи (фракції) «Реформи заради майбутнього» ОСОБА_4 на ім'я Міністра внутрішніх справ України.

Зобов'язано компанію «ДНС Україна» видалити з інтернет-сторінки веб-сайту (http://sensacii.net.ua) статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» та опублікувати спростування викладеної у ній недостовірної інформації.

Зобов'язано ОСОБА_5 видалити з інтернет-сторінки веб-сайту (http://www.from-ua-com) статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Зобов'язано «УРА ИНФОРМ» видалити з інтернет-сторінки веб-сайту (http://ura-inform.com) статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» та опублікувати спростування викладеної у ній недостовірної інформації .

Зобов'язано ТОВ «Видавнича група «Нова інформація» в «Газеті по-українськи» опублікувати спростування недостовірної інформації, що була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_6 року у статті «Газета по-українськи» НОМЕР_1 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5», наступного змісту: «Спростування. ІНФОРМАЦІЯ_6 року у «Газеті по-українськи» НОМЕР_1 було опубліковано статтю під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_5». Повідомляємо, що інформація, яка міститься у цій статті, не відповідає дійсності та не підтверджується жодними фактичними даними, є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3.».

Стягнуто з ТОВ «Видавнича група «Нова інформація» на користь ОСОБА_3 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2013 року вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначені судові рішення в частині задоволення позовних вимог до нього та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ТОВ «Видавнича група «Нова інформація» просить скасувати зазначені судові рішення в частині задоволення позовних вимог до товариства та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому касаційному перегляду не підлягають.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов щодо ОСОБА_4 та ТОВ «Видавнича група «Нова інформація», суд першої інстанції виходив з того, що 14 березня 2011 року на ім'я Міністра внутрішніх справ України за підписом представника Львівської області, члена депутатської групи (фракції) «Реформи заради майбутнього» ОСОБА_4 складене депутатське звернення з розміщенням його копії в мережі Інтернет, де викладена неправдива інформація щодо позивача, а в засобі масової інформації «Газета по-українськи» ІНФОРМАЦІЯ_6 року опублікована стаття, у якій поширені неправдиві відомості про позивача, що не відповідають дійсності, порушують права та свободи, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що ОСОБА_4 порушив права позивача, розмістивши копію депутатського звернення в мережі Інтернет для публічного ознайомлення, а викладена в статті інформація про позивача не є оціночним судженням, а містить фактичні дані, що не відповідають дійсності, порушують права та свободи, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3

Проте повністю погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають з огляду на зазначене.

Судами установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року у друкованому засобі масової інформації «Газета по-українськи» НОМЕР_1 у рубриці «Коментарі» опублікована стаття «ІНФОРМАЦІЯ_5», у якій, зокрема, зазначено: «тобто у Львівській області працювала і почувалася абсолютно безкарно група людей, пов'язаних родинними стосунками. Вона займалася і самою контрабандою і її легалізацією, і навіть мала «дах» в особі вищого міліцейського начальства....колишнього начальника обласної міліції, а нині депутата облради »...

14 березня 2011 року на ім'я Міністра внутрішніх справ України за підписом представника Львівської області, члена Депутатської групи (фракції) «Реформи заради майбутнього» ОСОБА_4 складене депутатське звернення, з розміщенням його копії у мережі Інтернет, де викладена інформація із статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с. 26-28).

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"(далі - Постанова) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч. 2 п. 24 Постанови, задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушено права.

Крім того, із роз'яснень, викладених в п. 16 Постанови, вбачається, що відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 у справі про поширення відомостей наголошується на тому, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Крім того, як роз'яснено в п. 12 Постанови, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначати в позовній заяві (п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України обставини справи встановив неповно, у достатньому обсязі не з'ясував характер розповсюдженої відносно позивача інформації, не визначився, яка інформація щодо ОСОБА_3 містить фактичні дані, що не відповідають дійсності, а яка інформація є оціночними судженнями, що не підлягають спростуванню; не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розміщення копії депутатського звернення за підписом ОСОБА_4 в мережі Інтернет та відсутня назва веб-сторінки, на якій таке звернення міститься; в оскаржуваному рішенні не зазначив належні та допустимі докази розміщення такої інформації саме ОСОБА_4; не зазначив, яка саме інформація, що міститься у депутатському зверненні та газетній публікації є недостовірною та порушує права позивача; не звернув увагу на те, що звернення депутата до правоохоронних органів з вимогою перевірити факти порушення законів певними службовими особами є однією з форм діяльності народного депутата України та не врахував, що сам по собі факт не підтвердження в ході перевірки інформації, що міститься в зверненні депутата (будь-якої іншої особи), не може бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації; не витребував даних про власника веб-сайту в адміністратора системи реєстрації й обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет, на якому згідно позовних вимог було опубліковано депутатське звернення, унаслідок чого не визначився щодо належного відповідача у справі та дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд на допущені судом першої інстанції порушення вимог закону уваги не звернув; у порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги; не перевірив законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення; не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення, та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Нова інформація» не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК Україниє підставою для їх скасування в цій частині із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Нова інформація» задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Нова інформація» скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. СавченкоСудді: В.І. Амелін