Справа № 456/2815/16-ц
Провадження № 2/456/1709/2016
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07 листопада 2016 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитчин І. М. , вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та просить стягувати з відповідачки ОСОБА_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 35% заробітної плати та не менше 30% затвердженого державою прожиткового мінімуму для дитини такого віку щомісячно, починаючи стягнення з 20 вересня 2016 р. і до повноліття дитини. Стягувати з відповідачки ОСОБА_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь на покриття додаткових витрат щодо особливих обставин розвитку здібностей дитини ОСОБА_3 суму у розмірі 35% заробітної плати, та не менше 30% затвердженого державою прожиткового мінімуму для дитини такого віку.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Всупереч вищевказаної статті позивач у прохальній частині позовної заяви просить суд призначити аліменти у відсотках, а не у частці від доходу її матері, батька чи у твердій грошовій сумі, відтак приходжу до висновку, що в позовній заяві не визначений зміст позовних вимог, отже позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також відповідачем в позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення аліментів із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, а саме:

- не подано доказівна підтвердження матеріального стану позивача;

- не подано доказівна підтвердження матеріального стану відповідачки;

Окрім того додані до позовної заяви документи належним чином не завірені, що викликає у суду сумніви щодо достовірності інформації зазначеній в них, а отже і у праві звернення з позовом до суду.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст.ст. 119,120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи наведене, позовну заяву необхідно залишити без руху, про що повідомити позивача і надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - залишити без руху.

Про залишення позовної заяви без руху повідомити позивача та надати йому строк для усунення недоліків - п'ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Суддя ОСОБА_4