Провадження №2-о/485/33/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Устіченка К.І.,

при секретарі судового засідання Коренець Н.А.,

заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

Встановив:

05 липня 2016 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій послався на наступне.

З 2007 року проживав сумісно з ОСОБА_3 у АДРЕСА_1, а з 14 листопада 2011 року у зареєстрованому шлюбі.

Від вказаного шлюбу мають трьох неповнолітніх доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З липня 2014 року, у зв"язку з окупацією вказаної території, сім"єю переїхали за адресою: м.Снігурівка Миколаївської області, вул.Ломоносова, 25 та їм було надано статус осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

У квітні 2016 року він і дружина поїхали до м.Шахтарськ, де 11 травня 2016 року ОСОБА_3 померла, про що 12 травня 2016 року видана медична довідка Центральною клінічною лікарнею м.Донецька та дозвіл на вивіз тіла померлої до ОСОБА_7 Азербайджан. 13 травня 2016 року ОСОБА_3 похована в с.Ярмамедбагі Зардобського району Республіки Азербайджан.

Снігурівським РВ ДРАЦС відмовлено у реєстрації смерті дружини, так як документи про смерть були видані на окупованій території України органами невизнаної держави.

З метою забезпечення прав неповнолітніх дітей на соціальний захист з боку держави, просив суд встановити факт смерті ОСОБА_3 в м.Донецьк.

У судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив про її задоволення.

Представник заінтересованої особи просила заяву розглядати за її відсутності, щодо задоволення заяви не заперечувала.

Заслухавши заявника, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено ч.2 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Судом встановлено, що заявник та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 14 листопада 2011 року.

Від вказаного шлюбу мають трьох неповнолітніх доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4-12).

З 03 квітня 2012 року вони зареєстровані та проживали в ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4,6).

01 грудня 2014 року їм надано статус осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в м.Снігурівка Миколаївської області, вул.Ломоносова, 25 (а.с.17).

Як вбачається з копії довідки МСЕК №510783 від 06 травня 2014 року (а.с.13), ОСОБА_3, являлася інвалідом 111 групи.

11 травня 2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, померла в Центральній міській клінічній лікарні м.Донецька внаслідок печінкової недостатності (а.с.14) .

Факт її смерті підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_8 - батька померлої, який пояснив, що у квітні цього року донька разом з заявником поїхали до м.Шахтарськ Донецької області, з метою перевірити в якому стані знаходиться їх житло і 11 травня 2016 року донька померла у лікарні м.Донецька. Він був присутній на похованні і доньку поховано в с.Ярмамедбагі Зардобського району Республіки Азербайджан.

12 травня 2016 року Донецька Народна ОСОБА_7 видала свідоцтво про смерть ОСОБА_3 (а.с.16).

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.2 цієї статті є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ст.18 цього ж Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

ОСОБА_2 районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області від 04.07.2016 року №509/05.06-03 відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_3, у зв"язку з підтвердженням факту смерті довідкою невизнаної держави (а.с.18).

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 1996 року у справі "Лоізида проти Туречинни", міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, наприклад, реєстрації народження, смерті і шлюбу, "наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканцям тієї чи іншої території", посилаючись на консультативний висновок Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого "Намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення, а тому не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Таким чином, суд приймає, як доказ у даній справ, довідку про причини смерті №362 від 12 травня 2016 року (а.с.14) та свідоцтво про смерть від 12 травня 2016 року відносно ОСОБА_3 (а.с.16), видані на окупованій території.

Встановлення факту смерті дружини заявнику потрібно для захисту соціальних гарантій неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що вимоги заявника ґрунтуються на законі, знайшли своє підтвердження у ході розгляду його заяви, яка підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3, 15, 57,60,208,209,212-215, 218,234, 256, 257-1 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України задовільнити.

Встановити факт смерті 11 травня 2016 року в м.Донецьк Україна від печінкової недостатності громадянки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, жіночої статті, віком - 27 повних років, громадянки ОСОБА_7 Азербайджан, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішення підлягає до негайного виконання. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але були відсутні при проголошенні рішення, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ