АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 647/2581/15-ц Головуючий в І інстанції Миргород В.С. Номер провадження 22-ц/791/1004/16 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Бериславське автотранспортне підприємство 16537» на заочне рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 22 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5, діючої від імені ОСОБА_6, до Публічного акціонерного товариства «Бериславське автотранспортне підприємство 16537» про скасування рішення та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И Л А :

15 жовтня 2015 року ОСОБА_5, діюча від імені ОСОБА_6, звернулася до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Бериславське АТП 16537», перейменованого у послідуючому у Публічне акціонерне товариство «Бериславське АТП 16537», про скасування рішення спостережної ради і поновлення на роботі, зазначаючи, що з травня 2003 року ОСОБА_6 працює на посаді голови правління ВАТ «Бериславське АТП 16537».

17 вересня 2015 року відбулося засідання спостережної ради, на якому прийнято рішення про припинення повноважень діючого складу правління товариства, включаючи голову правління та звільнення усіх членів правління з 17 вересня 2015 року на підставі п.5 ст.41 КЗпП України у звязку з припиненням повноважень посадових осіб.

Вважаючи рішення спостережної ради незаконним і таким, що грубо порушує право особи на працю, оскільки прийнято неуповноваженим на це органом без зазначення підстав і обґрунтування причин для припинення повноважень, позивач з врахуванням заяви про уточнення позову, просив суд скасувати рішення спостережної ради, оформлене протоколом №17-09/2015 від 17.09.2015 року та поновити ОСОБА_6 на посаді голови правління ВАТ «Бериславське АТП 16537».

Заочним рішенням суду від 22 січня 2016 року постановлено скасувати рішення спостережної ради ВАТ «Бериславське АТП 16537», оформлене протоколом №17-09/2015 від 17.09.2015 року в частині припинення повноважень голови правління ВАТ «Бериславське АТП 16537» ОСОБА_6 з 17.09.2015 року та звільнення з 17.09.2015 року за п.5 ст.41 КЗпП України голови правління ВАТ «Бериславське АТП 16537» з 17 вересня 2015 року.

Суд вирішив питання розподілу судових витрат, а рішення в частині поновлення ОСОБА_6 на посаді голови правління товариства допустив до негайного виконання.

Ухвалою від 15 лютого 2016 року суд відмовив відповідачеві у перегляді заочного рішення.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Бериславське автотранспортне підприємство 16537» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених ОСОБА_6 вимог, зазначаючи, що висновки суду у спірних правовідносинах не відповідають обставинам справи, суперечать положенням Закону України «Про акціонерні товариства» та Статуту товариства. Крім того, заявник вказує на те, що не повідомивши належним чином товариство про час і місце розгляджу справи та не зваживши на подані товариством при перегляді заочного рішення за поданою ним заявою додаткові докази щодо предмета та підстав позову, суд неповно дослідив обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6, від імені якого діє ОСОБА_5, доводи скарги не визнав, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом №26 від 13 травня 2003 року ОСОБА_6 призначено на посаду голови правління ВАТ «Бериславське АТП 16537» з 13 травня 2003 року /т.1, а.с.22/.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку представник позивача надала копію контракту від 14 травня 2003 року, укладеного спостережною радою товариства із ОСОБА_6 на виконання обовязків керівника із визначеним терміном дії до 13 червня 2008 року та протоколу засідання спостережної ради ВАТ «Бериславське АТП 16537»від 12 травня 2008 року, відповідно до якого спостережна рада вирішила затвердити склад правління, зокрема його голову в особі ОСОБА_6

Про визначений строк призначення в протоколі не йдеться /т.2, а.с.109-128/.

Наведені факти відповідач визнав і їх не спростовує, вважаючи, що позивач займав посаду голови правління, перебуваючи із товариством у безстрокових трудових відносинах.

17 вересня 2015 року спостережна рада ВАТ «Бериславське автотранспортне підприємство 16537» прийняла рішення про припинення повноважень діючого складу правління товариства (усіх його членів, включаючи голову правління) з 17.09.2015 року. ОСОБА_6 звільнено з посади голови правління з 17.09.2015 року за п.5 ст.41 КЗпП України /т.1, а.с.3-4/.

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 10 лютого 2016 року відбулося перейменування відкритого акціонерного товариства «Бериславське автотранспортне підприємство 16537» на публічне акціонерне товариство «Бериславське автотранспортне підприємство 16537».

Відповідно до п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, яка визначає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Питання щодо припинення повноважень посадових осіб акціонерних товариств регулює Закон України «Про акціонерні товариства», згідно зі ст.61 якого в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, повноваження голови колегіального виконавчого органу (особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) припиняються за рішенням наглядової ради, якщо статутом акціонерного товариства це питання не віднесено до компетенції загальних зборів.

Підстави припинення повноважень голови та/або члена виконавчого органу встановлюються законом, статутом товариства, а також контрактом, укладеним з головою та/або членом виконавчого органу.

Підстави припинення повноважень позивача як голови правління в рішенні спостережної ради товариства від 17.09.2015 року не зазначено.

Представники товариства в суді першої та апеляційної інстанцій вказували як на підставу звільнення на положення п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України та ч.3 ст.99 ЦК України і вважали, що в даному випадку відбулася реалізація права компетентного (уповноваженого) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обовязків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

При цьому, заперечуючи доводи позивача щодо незаконності його звільнення, відповідач посилався на рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року у справі №1-2/2010 за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України, яким вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-ІV(435-15) «члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обовязків» слід розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства у будь-який час і з будь-яких підстав усунути особу (осіб) від виконання обовязків члена (членів) виконавчого органу за умови, якщо в установчих документах товариства не визначено таких підстав.

Усунення члена виконавчого органу товариства від виконання своїх обовязків, яке передбачене ч.3 ст.99 ЦК України не є відстороненням працівника від роботи в розумінні ст.46 КЗпП України.

Однак із змісту рішення Конституційного Суду України вбачається, що предметом конституційного тлумачення була ч.3 ст.99 ЦК України в редакції Закону України від 16.01.2003 року №435- ІV(435-15), положення якої змінено Законом України від 13.05.2014 року №1255- VІІ.

У наведеній вище справі Конституційний Суд України дійшов висновку, що передбачена ч.3 ст.99 ЦК України форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатись в площині трудового права, зокрема в аспекті статті 46 Кодексу законів про працю України. Необхідність такої норми зумовлено специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Законом України від 13.05.2014 року №1255-VІІ частина третя статті 99 ЦК України викладена в новій редакції, відповідно до якої повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Цим же Законом питання про припинення повноважень посадових осіб перенесено в площину трудового законодавства, яке згідно з положенням КЗпП України встановлює всемірну охорону трудових прав працівників та гарантує забезпечення права громадян на працю.

Стаття 41 КЗпП України, яка Законом України №1255-VІІ від 13.05.2014 року доповнена пунктом 5 щодо розірвання трудового договору у випадку припинення повноважень посадових осіб передбачає для власника або уповноваженого ним органу додаткові підстави для розірвання трудового договору з певними категоріями працівників лише у випадках порушення ними трудових обовязків чи вимог законодавства.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що діюче в Україні законодавство, в тому числі ч.3 ст.99 ЦК України в редакції, що діяла на час звільнення позивача, передбачає припинення повноважень членів виконавчого органу лише при наявності для цього підстав. Зокрема, такою підставою за змістом ст.61 Закону України «Про акціонерні товариства» можуть бути обставини, які свідчать про те, що дії або бездіяльність члена виконавчого органу (його голови) порушують права акціонерів чи самого товариства.

При цьому компетентним (уповноваженим) органом щодо припинення повноважень голови (в даному випадку) виконавчого органу є наглядова рада, якщо статутом акціонерного товариства це питання не віднесено до компетенції загальних зборів.

Відповідач не вважає за необхідне доводити наявність будь-яких підстав для звільнення позивача, зазначивши, що для припинення повноважень ОСОБА_6 достатньо рішення про це власника або уповноваженого ним органу.

Разом з тим в суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що дії та бездіяльність позивача як голови правління, які шкодять інтересам товариства, мають місце і саме вони спонукали товариство до розірвання з ним трудових правовідносин.

Однак, відповідно до положень Статуту ВАТ «Бериславське АТП 16537» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, які не суперечать наведеним вище вимогам ст.61 Закону України «Про акціонерні товариства» і згідно із його Прикінцевими та перехідними положеннями підлягають застосуванню при вирішенні спору, що виник між сторонами, відкликання правління товариства у разі невиконання покладених на останнього Статутом обовязків віднесено до виключної компетенції загальних зборів товариства (пункт 7.2,7.3,7.4 Статуту).

З огляду на наведене, враховуючи, що наявність передбачених законом підстав для припинення повноважень позивача як голови правління товариства відповідач не зазначив і не доводив та зважаючи, що припинення повноважень відбулося за рішенням неуповноваженого на те органу товариства, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що звільнення ОСОБА_6 на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України відбулося з порушенням закону, а тому він підлягає поновленню на попередній посаді.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів і нормам матеріального права, що регулює спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Так, доводи відповідача щодо невідповідності висновків суду з приводу припинення повноважень членів спостережної ради товариства положенням Закону України «Про акціонерні товариства» колегія суддів до уваги не приймає як такі, що не можуть вплинути на висновки по суті спору, оскільки вважає, що звільнення позивача відбулося при недоведеності підстав для припинення його повноважень як голови правління товариства і здійснено органом, неуповноваженим вирішувати питання щодо припинення повноважень голови правління з підстав неналежного виконання ним обовязків керівника.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції обґрунтовано зауважив про порушення товариством, як положень Закону України №997-V від 27.04.2007 року, яким внесені зміни до ст.46 Закону України «Про господарські товариства», що регламентувала створення в господарських, в тому числі акціонерних, товариствах первісно-спостережної ради, а в послідуючому - наглядової ради, так і Закону України «Про акціонерні товариства», який набрав чинності з 30.04.2009 року і яким змінено умови і порядок створення в акціонерних товариства наглядової ради як органу, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної Статутом і цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

Прикінцеві та перехідні положення наведених Законів передбачали обовязок товариств протягом визначеного періоду часу (рік і два роки відповідно) привести статути та внутрішні положення акціонерних товариств, створених до набрання чинності цими Законами, у відповідність із нормами цих Законів, що відповідачем зроблено не було.

Та обставина, що 04 грудня 2015 року відбулися загальні збори акціонерів ВАТ «Бериславське АТП 16537», якими серед іншого було вирішено затвердити рішення спостережної ради товариства від 17.09.2015 року щодо припинення повноважень члена правління ОСОБА_6, не може вплинути на висновки суду щодо обґрунтованості заявленого позивачем позову, оскільки ні законом, ні Статутом товариства не передбачено прийняття рішень за наслідком вирішення питань, віднесених до виключної компетенції загальних зборів шляхом затвердження рішення спостережної (наглядової) ради.

Крім того, на зазначених зборах не вирішувалося питання щодо наявності передбачених Законом України «Про акціонерні товариства» підстав для припинення повноважень голови правління, в тому числі на дату його звільнення /т.2, а.с.33-36/.

Не впливає на висновки суду у спірних правовідносинах також посилання відповідача на рішення Конституційного Суду України від 12.10.2010 року у справі №1-рп/2010 за конституційним зверненням ТОВ «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України», зокрема щодо непоширення на спірні правовідносини трудового законодавства, оскільки, як зазналося вище це рішення Конституційного Суду України стосувалося редакції ч.3 ст.99 ЦК України, яка не діяла на час вирішення товариством питання щодо припинення повноважень ОСОБА_6, в той час, як у спірних правовідносинах йдеться про припинення трудового договору із підстав припинення повноважень члена виконавчого органу товариства при тому, що ці підстави визначені ст.61 Закону України «Про акціонерні товариства».

На думку колегії суддів, рішення суду про поновлення позивача на роботі не є втручанням у внутрішню господарську діяльність товариства та його керівних органів, а направлено на гарантований ст.43 Конституції України захист від незаконного звільнення.

Та обставина, що рішенням загальних зборів товариства від 04.12.2015 року затверджено новий Статут товариства, положеннями якого змінено повноваження голови правління та обмежено термін перебування на цій посаді, не може бути підставою для скасування ухваленого судом рішення, так як не стосується предмета і підстав заявленого в даній справі позову і не може вплинути на законність дій, вчинених щодо позивача 17.09.2015 року.

Не мають правового значення також дії щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань змін до відомостей про юридичну особу, в тому числі про зміну керівника після ухвалення судом рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Бериславське автотранспортне підприємство 16537» відхилити.

Заочне рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:

Суддя Л.В.Пузанова