Провадження №22-ц/784/2234/16 Головуючий у 1-й інстанції Черенкова Н.П.
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

Іменем України
2 листопада 2016 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого Бондаренко Т.З.,
суддів - Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання Шагаєм О.А.,
за участю: представника позивачки ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою
ОСОБА_3
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 серпня 2016 року за позовом
ОСОБА_5
до
ОСОБА_3
третя особа- Товариство з обмеженою відповідальністю «Добробут»
про відшкодування матеріальної шкоди,
В С Т А Н О В И Л А:
В жовтні 2014 року ОСОБА_5 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.
Позивачка зазначала, що є власницею квартири АДРЕСА_1. Власницею квартири № 8 в цьому ж будинку, яка розташована поверхом вище є ОСОБА_3 24 вересня 2014 року у своїй квартирі позивачка виявила, що відбувся виток каналізаційних стоків, які розповсюдилися по всій квартирі. У звязку з замоканням стоками ламінат в кухні, коридорі, кімнаті та котельній деформувався, в кухні, коридорі замокли шпалери відстали шпалери, під плінтусами залишились каналізаційні стоки. Внаслідок залиття квартири каналізаційними стоками вона потребує капітального ремонту. Відповідно до складеного Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради акту від 26 вересня 2014 року причиною закупорки каналізаційного випуску було засмічення труби ганчіркою та пластиковим контейнером. Відповідачка добровільно збитки не відшкодовує.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 серпня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 19796 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі на вказане рішення суду ОСОБА_3 посилаючись на недоведеність своєї вини в заподіянні шкоди, просить вказане рішення суду скасувати, у справі ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України , під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом ОСОБА_5 є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2011 року (т.1 а.с 8-9). Відповідно до технічних даних, вказана квартира складається з двох кімнат та знаходиться на першому поверсі вказаного будинку (т.1 а.с. 252).

Квартира № 8 в цьому ж будинку належить на праві власності відповідачці ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 12 травня 2008 року виданого Адміністрацією Центрального району виконкому Миколаївської міської ради, про що свідчить інформація з реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1 а.с. 62). Відповідно до технічних даних квартира належна відповідачці також складається з двох житлових кімнат та розташована на другому поверсі безпосередньо над квартирою належною позивачці (т.1 а.с. 239).

Відповідно до акту від 26 вересня 2014 року, складеного працівниками Департаменту ЖКГ ММР, під час обстеження квартири АДРЕСА_2 встановлено, що у ванній кімнаті з унітазу та душової кабіни відбувся виток каналізаційних стоків, який розповсюдився в тамбур, кухню, котельну, коридор, кімнати. В звязку з розповсюдженням стоків по квартирі, в наслідок замокання в приміщеннях пошкоджено ламінат та шпалери, також на стінах та під плінтусами зафіксовані залишки стоків. Також в акті зазначено, що причиною закупорки каналізаційного випуску було засмічення труби ганчіркою та пластиковим контейнером для унітазу. В квартирі завершено ремонт, проте мешканці в ній не проживають (т.1 а.с. 13).

На підтвердження факту затоплення та характеру і локалізації пошкоджень, до матеріалів справи за заявою позивачки долучено фотознімки (т.1 а.с. 73-101).

Актом від 29 вересня 2014 року, складеного представниками ООО «Добробут» додатково встановлено, що в квартирі № 5, яка пошкоджена, ніхто не проживає з грудня 2011 року, ремонт в ній на даний час завершено (т.1 а.с. 14).

Відповідно до висновку експерта № 986-987 від 24 червня 2016 року, спричинити закупорку (забивання) каналізаційного стоку квартирою № 5, що призвело до витоку каналізації квартири АДРЕСА_3 могло попадання в каналізаційні трубопроводи ганчіря, пакувальних виробів, що підтверджено актом від 26 вересня 2014 року, а також будівельними оздоблювальними матеріалами (шпаклівки, розчини, замазки), гігієнічними виробами тощо (т.1 а.с. 243-247). Таким чином, експертом підтверджено, що у спосіб, зазначений в акті від 26 вересня 2014 року, могло бути закупорено каналізаційний трубопровід, що призвело до витоку каналізаційних стоків в квартирі позивачки.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2014 року ухваленим за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном, в звязку з тим, що після затоплення квартири, яка належить ОСОБА_6, остання самовільно перекрила водопостачання до квартири № 8, яка належить ОСОБА_3, дії позивачки визнані неправомірними (т.1 а.с. 127-130). В своїй позовній заяві у цій справі ОСОБА_3 вказувала, що в квартирі АДРЕСА_4, яка належить їй на праві власності проживає вона із своїм чоловіком ОСОБА_7 25 вересня 2014 року, в результаті закупорки каналізаційного випуску, з їхньої вини, було затоплено квартиру № 5 в цьому будинку (т.1 а.с. 67). В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 також пояснила, що мала домовленість з позивачкою про відшкодування шкоди, на підтвердження чого надала письмові нотатки щодо розрахунків на суму 6680 грн. (т.2 а.с. 19).

За вказаних обставин, районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що саме з вини відповідачки ОСОБА_3 сталася закупорка (забивання) каналізаційного трубопроводу який виходить з квартир № 8 та № 5 в будинку № 10 по вул. Шевченка в м. Миколаєві, що стало причиною заподіяння шкоди шляхом пошкодження майна, яке належить позивачці ОСОБА_5

Доводи викладені в апеляційній скарзі щодо недоведеності вини відповідачки в заподіянні шкоди, оскільки акт від 26 вересня 2014 року, на який суд послався складено з порушеннями Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, неможна прийняти до уваги, так як порушення вказаних Правил само по собі не спростовує фактів, які відображені в даному акті, а може лише бути підставою для відповідного реагування щодо належного виконання обовязків особами, які долучені до його складання.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на ймовірну вину спеціальних служб, які здійснюють технічну експлуатацію каналізаційних мереж, також є безпідставним, оскільки будь-яких доказів такої вини не надано суду.

Також зазначення апелянтом, що засмічення каналізаційної труби, могло статися через недбалість осіб, які здійснювали ремонтні роботи в квартирі позивачки, не містить посилань на конкретні докази, а є припущенням. Водночас, як в акті від 29 вересня 2014 року встановлено, що ремонтні роботи в пошкодженій квартирі були завершені на час заподіяння шкоди. Крім того, відповідно до наведеного акту в каналізаційній трубі виявлено побутові речі - ганчірку та пластиковий контейнер для унітазу, а не будівельні матеріали.

В той же час визначаючи розмір заподіяної шкоди, районний суд, не звернув уваги на те, що ремонтні роботи в квартирі після затоплення були проведені позивачкою в жовтні 2014 року, про що пояснювали сторони. Таке ж було встановлено і при огляді квартири експертом (т.1 а.с. 246).

В судовому засіданні апеляційної інстанції, представником позивачки надані копії чеків від 30 жовтня 2014 року на придбання будівельних матеріалів, необхідних для усунення їх пошкоджень в квартирі після її затоплення (т.2 а.с.15-17). Так, для здійснення ремонту позивачкою придбано стяжки 12 одиниць товару на суму 930 грн., плитка (декор) 1 одиниця товару на суму 120 грн., плінтусів 25 одиниць товару на суму 750 грн., шпалер 5 одиниць товару на суму 1500 грн., шпаклівки 2 одиниці товару на суму 80 грн., протигрибковий засіб 1 одиниця товару на суму 180 грн., гіпсокартону 1 одиниця на суму 79 грн., підложки 55 одиниць товару на суму 275 грн. та ламінату 56,7 одиниць товару на суму 10304 грн., а всього на суму 14218 грн. Інших доказів на підтвердження реальних витрат, як пояснив представник позивачки немає.

Відповідачка, заперечуючи проти вказаної суми витрат через значне завищення кількості вказаних будівельних матеріалів, не посилалась на наявність належні та допустимі доказів її тверджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Аналогічні положення містяться також в ст. 1192 ЦК України, щодо розміру заподіяних збитків, який визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на час виконання робіт по його відновленню.

Таким чином збитками, є реальні витрати потерпілого понесені внаслідок пошкодження майна. Тому в даній справі сума вказаних збитків становитиме 14218 грн., реально витрачених позивачкою на відновлювальний ремонт квартири.

Згідно з нормами ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Відповідачкою надано довідку, видану управлінням ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва , відповідно до якої ОСОБА_3 отримує пенсію за віком при повному стажі в розмірі 1382 грн. 79 коп. (т.2 а.с.18). Вказана обставина, підлягає врахуванню судом, на що районний суд не звернув уваги, тоді як згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє вчиненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи матеріальний стан відповідачки, стягнення шкоди в повному розмірі поставить її в дуже тяжке становище та фактично унеможливить забезпечення себе предметами першої необхідності: їжею, ліками тощо.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 3 ЦПК України, загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність.

Виходячи з наведених засад цивільного судочинства, обставин справи, форму вини відповідачки, та зважаючи на матеріальний стан останньої, колегія дійшла висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування шкоди до 10000 грн.

В звязку з цим, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення районного суду підлягає зміні.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 серпня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 10000 грн. (десять тисяч грн.) на відшкодування матеріальної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: Т.З. Бондаренко

ОСОБА_8

ОСОБА_9