АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 липня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.04.2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету (надалі Торговельно-економічного коледжу) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, відшкодування витрат на правову допомогу.

Зазначала, що наказом № 75-к від 29.08.2003 р. її прийнято на посаду викладача англійської мови Торговельно-економічного коледжу, з оформленням трудових відносин шляхом укладення 01.09.2014 р. трудового контракту, строком до 31.08.2015 р.

31.07.2015 р. лікарем філії № 5 КНП «Консультативно-діагностичний центр» видано листок непрацездатності, в якому зазначено, що вона звільняється від виконання роботи з 31.07.2015 р. по 04.12.2015 р. у зв'язку з вагітністю, який її представник передав відповідачу.

Рекомендованим листом вона направила на адресу відповідача заяву про надання відпустки по вагітності та пологах від 13.08.2015 р. та консультаційну довідку від 31.07.2015 р., яку Торговельно-економічний коледж отримав 25.08.2015 р., проте відповідач не видав наказ про надання їй відпустки по вагітності та пологах, не здійснив виплат на підставі листка непрацездатності, а 31.08.2015 р. звільнив її із займаної посади на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням дії контракту.

Справа № 759/19440/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/9503/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Посилаючись на те, що наказ про звільнення є незаконним, порушує її право на працю та відпустку по вагітності та пологах, просила суд скасувати його, поновити її на займаній посаді з 31.08.2015 р., та стягнути з відповідача на відшкодування витрат на правову допомогу 2 000,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.04.2016 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд не повно встановив обставини справи та надав їм неправильну правову оцінку, зокрема залишив поза увагою, що під час перебування у трудових відносинах з відповідачем позивачка завагітніла та стала на облік в жіночу консультацію філії № 5 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва, а 27.03.2015 р. у зв'язку із ускладненням здоров'я звернулася до відповідача із заявою про надання їй відпустки за власний рахунок до 31.07.2015 р., проте в наданні їй такої відпустки в усній формі було відмовлено. З 01.04.2015 р. по 10.04.2015 р. у зв'язку із загрозою переривання вагітності позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в Київському пологовому будинку № 3.

Також суд залишив поза увагою ту обставину, що у серпні 2015 р., до звільнення позивачки з роботи по закінченню трудового контракту, відповідач отримав листок непрацездатності від 31.07.2015 р. про вагітність позивачки, виданий філією № 5 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва, у зв'язку з чим відповідно до Закону України «Про відпустки» зобов'язаний був видати наказ про надання їй відпустки по вагітності та пологах та відповідно до ч. 2 ст.3 цього Закону продовжити чинність трудового договору до закінчення відпустки

Крім того, вказував на те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки відповіді завідувача філії № 5 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва» від 10.08.2015 р. та тій обставині, що відповідач не мав права повертати листок непрацездатності від 31.07.2015 р. на підставі листа завідуючої філії № 5 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва № 179 від 10.08.2015 р., а за наявності підстав мав право звернутися до Фонду соціального страхування України для перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у них підстав.

Представник Торговельно-економічного коледжу просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не скористалася можливістю на продовження контракту з відповідачем, а тому правомірно була звільнена за закінченням строку, на який він був укладений.

З таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

З матеріалів справи убачається, що 01.09.2014 р. між Торговельно-економічним коледжом та ОСОБА_1 укладено контракт з педагогічним працівником, відповідно до якого ОСОБА_1 прийнята на посаду викладача іноземної мови строком з 01.09.2014 р. по 31.08.2015 р.

Згідно п. 5.4 контракту за два місяця до закінчення строку дії контракту він може бути продовжений чи укладений на новий строк.

26.03.2015 р. ОСОБА_1 стала на облік в жіночу консультацію філії № 5 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва.

01.04.2015 р. ОСОБА_1 поступила на стаціонерне лікування до Київського пологового будинку № 3, з якого 10.04.2015 р. була виписана з діагнозом: ранній гестоз вагітності, крайове передлежання плаценти.

11.04.2015 р. позивачка виїхала до Іспанії, де перебувала під наглядом іспанських лікарів до народження дитини (28.09.2015 р.)

31.07.2015 р. лікарем філії № 5 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва було видано листок непрацездатності серії АГЧ № 422147 про те, що ОСОБА_1 звільняється від роботи з 31.07.2015 р. по 04.12.2015 р. у зв'язку з вагітністю, який представником ОСОБА_1 був переданий до коледжу.

07.08.2015 р. Торговельно-економічний коледж звернувся з листом до завідуючої філії № 5 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва, в якому просив підтвердити факт перебування на обліку в зв'язку з вагітністю та пологами, і обґрунтованість видачі застрахованій особі ОСОБА_1 листка непрацездатності на термін звільнення від роботи з 31.07.2015 р. по 03.12.2015 р. у зв'язку з фактичним перебуванням даної особи за кордоном та можливістю знаходження на обліку в даний період у закладі.

10.08.2015 р. у відповідь на лист Торговельно-економічного коледжу від 07.08.2015 р. завідувач філії № 5 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва повідомив, що ОСОБА_1 взята на облік по вагітності 23.03.2015 р. В наявності медична документація - індивідуальна карта вагітної. За останні два місяці ОСОБА_1 на огляди до жіночої консультації не з'являлася. Лікар акушер-гінеколог ОСОБА_4 допустив порушення при видачі листка непрацездатності. З огляду на наведене вказане, просив відкликати лист непрацездатності № 422147, серія АГЧ виданий у філії № 5 КНП «КДЦ».

Згідно наказу № 115-к/тр від 31.08.2015 р. ОСОБА_1 звільнено з посади викладача іноземної мови згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку із закінченням терміну дії контракту.

Згідно із ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є, зокрема, закінчення строку (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносин фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - ч. 6 ст. 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звільнено у посади у зв'язку із закінченням строкового трудового договору від 01.09.2014 р., і на момент його дії вона була вагітна про, що знав відповідач, колегія суддів приходить до висновку, що Торговельно-економічний коледж не мав правових підстав для звільнення позивачки.

Заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що відповідач в порушення вимог ч. 1 ст. 17 та ст. 2 ст. 3 Закону України «Про відпустки» на підставі медичного висновку зобов'язаний за заявами ОСОБА_1 був надати їй відпустку у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю: до пологів - 70 календарних днів, після пологів - 56 календарних днів, а також відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу, то у зв'язку з задоволенням її вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, вони підлягають задоволенню частково.

На підтвердження задоволення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу ОСОБА_1 надала копію договору № 8/15 про правову допомогу від 25.11.2015 р., копію диплома про вищу освіту, розрахунок витрат робочого часу на надання послуг з правової допомоги, та копію платіжного доручення про сплату 2 000,00 грн. за надані послуги.

Вирішуючи зазначене питання, колегія суддів виходить з того, що такі витрати підлягають відшкодуванню відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», і не можуть перевищувати 40 відсотків, встановленої законом місячної заробітної плати за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

З наданого розрахунку убачається, що на складання позовної заяви витрачено 2 години часу, вартість однієї години складає 500,00 грн. і становить 1000,00 грн., що в межах 40 відсотків, встановленої законом місячної заробітної плати за годину роботи з надання правової допомоги, та об'єктивно відповідає необхідним витратам часу на складання цього процесуального документу. На підготовку та оформлення документів витрачено дві години часу, вартість однієї години - 500,00 грн., що на думку колегії є завищеним обсягом витраченого часу, а тому в цій частині суму витрат необхідно зменшити на одну годину роботи, тобто до 500,00 грн.

Таким чином загальна сума витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 буде становить 1500,00 грн.

Оскільки при поданні позовної заяви ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору, з Торговельно-економічного коледжу на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 р. скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету про скасування наказу, поновлення на роботі задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ Торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету № 115-к/тр від 31.08.2015 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади викладача іноземної мови.

Поновити ОСОБА_1 на посаді викладача іноземної мови Торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету з 31.08.2015 р.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

Стягнути з Торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1 500,00 грн.

Стягнути з Торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету на користь держави судовий збір у розмірі 487, 20 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: