АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6382/2016 Головуючий в 1-й інстанції - Шклянка М.П.
Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Крижанівської Г.В.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року позивач пред»явив вказаний позов до відповідача та зазначав,що 09.03.2006 року з відповідачем було укладено кредитний договір,за умовами якого банк надав відповідачу кредитну карту зі строком дії до 07/08 з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 1500 грн.,у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на порушення відповідачем зобов»язань по погашенню заборгованості за вказаним кредитним договором, яка станом на 01.08.2015 року становить: по кредиту - 1493,50 грн. по відсоткам,нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту за період з 01.08.2012 року по 01.08.2015 року,-3708,13 грн.,позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по процентам у розмірі 3708,13 грн..

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 03 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким задовольнити позов .Зазначає, що суд прийшов до такого висновку з порушенням норм матеріального та процесуального права,не застосував норму матеріального права,яка повинна бути застосована до правовідносин,які виникли між сторонами,а саме:ст.599 ЦК,яка передбачає припинення зобов»язання виконанням,проведеним належним чином, в зв»язку з зазначеним підстави до застосування позовної давності відсутні.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 09.03.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н від 09.03.2006 року, за умовами якого позивач надав відповідачу ОСОБА_2 кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8). Строк дії даної картки закінчується 31 липня 2008 року.

З позовом про стягнення з відповідача заборгованості за даним кредитним договором, ПАТ «ПриватБанк», звернувся 29.09.2015 року.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «ПриватБанк», суд встановив та виходив з того, що позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду, встановлений ст. 257 ЦК України, оскільки з позовом до відповідача позивач звернувся лише 29.09.2015 року, проте як строк сплив 31 липня 2011 року.

Такий висновок суду є законним та обґрунтованим , відповідним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, що регулює правовідносини, що виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «ПриватБанк» висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вони ґрунтуються на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 19.03.2014 року за №6-14цс14 , згідно з якою відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

.

Таким чином, перебіг позовної давності для Кредитора розпочався від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права , тобто 31 липня 2008 року року.

Отже, враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності , суд першої інстанції мав усі передбачені законом підстави для відмови у позові ПАТ «ПриватБанк» з підстав пропущення останнім строків звернення до суду.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення постановленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -