Справа № 310/1805/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13 липня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, у якій вказала, що вона разом з відповідачем є співвласниками житлового будинку № 188 по вул. Підгірна в м. Бердянську Запорізької області.

Так, їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16. 11. 2007 року належить 2/5 частки домоволодіння, відповідачу ОСОБА_2 відповідно 3/5 частки. Вона проживає у квартирі № 1 цього будинку, відповідачу належить квартира № 2.

Порядок користування житловим будинком та господарськими будівлями склався ще попередніми власниками будинку.

Домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 837 кв. м., яка виділена у постійне користування для будівництва та обслуговування житлового будинку рішенням Бердянського виконкому № 524 від 21. 11. 1967 року та № 37 від 03. 02. 1994 року.

Земельна ділянка не приватизована, їй присвоєно кадастровий номер :10:011:0181.

ОСОБА_2 почав забудовувати земельну ділянку новими будівлями, встановив посеред двора загального користування паркан, розібрав частину туалету, захаращив площу під огород будівельними матеріалами, закрив доступ до басейну.

Для безперешкодного користування своєю часткою земельної ділянки вона просить визначити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до часток сторін у праві власності.

Після проведення судової будівельно технічної експертизи уточнила свої вимоги і просить розподілити земельну ділянку між нею та відповідачем згідно до варіанту № 7 додаткової експертизи.

В судовому засіданні позивачка з представником за довіреністю ОСОБА_3 підтримала свої вимоги і пояснила, що цей варіант найбільш сприятливий для неї, оскільки таким чином частина її ділянки буде повністю відокремлена від частини ділянки відповідача. Не має значення той факт, що на її ділянці будуть розташовані побудови ОСОБА_2, оскільки вони є самовільними, і документи на них не оформлені.

Відповідач ОСОБА_2 з представником за договором і свідоцтвом адвокатом ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнав вимоги ОСОБА_1, вважає, що за варіантом № 7 не можна ділити землю, оскільки позивачці відходять господарські побудови, які належать йому, які він ремонтує, і у разі такого поділу земельної ділянки його права як власника надвірних будівель будуть порушені, вважає, що можливо поділити ділянку по варіанту № 2 основної експертизи, проте на цей варіант не погоджується позивачка.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку № 188 по вул. Підгірна в м. Бердянську Запорізької області.

При цьому ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору дарування частини домоволодіння від 02. 09. 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_5, належить 3/5 частини будинку.

ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16. 11. 2007 року, посвідченого нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори, належить 2/5 частки домоволодіння.

Домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 837 кв. м., яка виділена у постійне користування для будівництва та обслуговування житлового будинку рішенням Бердянського виконкому № 524 від 21. 11. 1967 року та № 37 від 03. 02. 1994 року.

Вказані факти підтверджені довідкою КПТІ виконкому Бердянської міської ради від 30. 07. 2012 року № 168.

ОСОБА_1 у позовні заяві просила визначити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до часток сторін у праві власності, оскільки мирним шляхом вони з відповідачем не дійшли згоди з приводу землекористування.

Висновком судової земельно технічної експертизи № 099/02-16 від 01. 02. 2016 року запропоновано чотири варіанта користування земельною ділянкою між співвласниками, виходячи з того, що 3/5 частці у праві власності на житловий будинок ОСОБА_2 ідеально відповідає земельна ділянка площею 502,2 кв. м., 2/5 частині ОСОБА_1 ідеально відповідає земельна ділянка площею 334,8 кв. м.

Після її проведення ОСОБА_2 заявив, що на земельній ділянці, що відводиться ОСОБА_1 розташований басейн «К», тому просив провести додаткову експертизу для визначення інших варіантів поділу земельної ділянки.

11. 04. 2016 року було виготовлено висновок додаткової судової земельно технічної експертизи № 103/04-16, і позивачка просить визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 7 додаткової експертизи, пояснивши, що такий поділ її ідеально влаштовує, оскільки вона повністю відокремлюється від відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що у такому разі на її земельній ділянці буде розташований підвал під «Н», який належить йому на праві власності, і яким він користується, а також він ремонтує сарай «Н», який також належить йому і який буде знаходитися на частині землі ОСОБА_1

Суд вважає, що у разі поділу земельної ділянки за варіантом, який пропонує ОСОБА_1, будуть порушуватися права відповідача на безперешкодне користування своєю власністю, оскільки згідно до договору дарування частини домоволодіння від 02. 09. 2011 року ОСОБА_2 належить підвал під «Н» площею 4,0 кв. м., а згідно технічного паспорту на домоволодіння під літерою «Н» значився сарай.

Суд не може прийняти до уваги позицію позивачки стосовно того, що цей підвал не можна враховувати при поділу ділянки, оскільки він є похідним від «Н», а не самостійною спорудою, оскільки така позиція є помилковою.

Суд пересвідчився, що сторони не дійшли згоди щодо володіння іншими господарськими спорудами і будівлями, які розташовані на земельній ділянці, що відведена під домоволодіння.

Сторонами не заперечувався той факт, що ОСОБА_2 здійснює будівництво господарської будівлі «Н» на земельній ділянці, яка відводиться ОСОБА_1, проте експертом ця обставина не враховувалася при визначенні варіанту № 7, зазначено лише, що стан цієї будови не відповідає даним технічної документації, проте ігнорувати цей факт суд не має права, оскільки незаконність забудови в судовому засіданні не доводилася і не являлася предметом спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з»ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір»я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Визначити порядок користування земельною ділянкою по 2 варіанту основної експертиз, яка влаштовує ОСОБА_2, суд також не може, оскільки відповідач з відповідними позовними вимогами до суду не звертався.

Суд вважає, що позивачкою заявлено вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою передчасно, оскільки за тих відносин, що склалися між співвласниками, необхідно спочатку визначитися з порядком користування господарськими будівлями, а потім з урахуванням цього визначати і спосіб використання земельної ділянки.

Керуючись ст. 88 ЗК України, п. 19 ПВСУ № 7 від 16. 04. 2004 року, ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_6