Справа № 758/8022/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 рокуПодільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Матіос А. О., Ткаченко І.І.,

за участю представників позивача Білявцевої Т.В., Мельника Р.О., Павленка М.В.,

відповідача ОСОБА_4, представника відповідача - адвоката Озюменка Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Прогрес» (далі ТОВ «Еліт Прогрес») до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов'язків, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 124 129,0 грн., заподіяну відповідачем під час виконання нею трудових обов'язків. Позов мотивний тим, що 18 березня 2014 року між ТОВ «Еліт Прогрес» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 було укладено договір № ЕЛІ8/03/2014-Н про надання послуг по аутстафінгу персоналу, відповідно до умов якого ТОВ «Еліт Прогрес» надає свій персонал ФОП ОСОБА_6 на виконання робіт на її торговій точці. Персонал зараховується до штату ТОВ «Еліт Прогрес» та перебуває з ним у трудових відносинах на умовах строкового трудового договору. 17 листопада 2014 року ОСОБА_4 було підписано строковий трудовий договір та прийнято на посаду продавцем непродовольчих товарів згідно заяви з оплатою праці відповідно до штатного розкладу. Відповідно до пункту 1.4. трудового договору ОСОБА_4 зобов'язувалася здійснювати продаж ювелірних виробів на торговій точці ФОП ОСОБА_6 Робота відповідача полягала в продажу товарно- матеріальних цінностей, а тому між ОСОБА_4 та ТОВ «Еліт Прогрес» був підписаний Договір про матеріальну відповідальність. ТОВ «Еліт Прогрес» направило працювати ОСОБА_4 на посаду продавця непродовольчих товарів (продавця ювелірних виробів) в ювелірний магазин «Столична ювелірна фабрика», де суб'єктом господарювання є ФОП ОСОБА_6, та який знаходиться в ТЦ «Новус» за адресою: м.Київ, проспект Броварський, 17. 24 листопада 2014 року відповідач приступила до своїх обов*язків та прийняла на матеріальну відповідальність за ввірені їй цінності за актом прийому-передачі. 29 листопада 2014 року у магазині ювелірних виробів сталася крадіжка внаслідок недотримання працівником ОСОБА_4 техніки безпеки в ТЦ «Новус» та вже 02.12.2014 р. поліцією було зареєстровано офіційне повідомлення Товариства щодо факту крадіжки вх. №4/1 від 02.12.2014 року. Позивач вважає, що крадіжка сталася внаслідок недотримання техніки безпеки відповідачем (не закрила вітрину з прикрасами), що призвело до зникнення товарно-матеріальних цінностей (ювелірних виробів) в кількості 37 шт., з цінного металу золото 585 проби, загальною вагою 130,65 г, на загальну суму 124 129,0 грн., яка встановлена в акті інвентаризації від 02 грудня 2014 року. 02 грудня 2014 року ОСОБА_4 було надано письмове пояснення, в якому вона підтверджує наявність своєї вини, в зв'язку з халатним та недбалим ставленням до роботи (недотримання нею техніки безпеки), що призвело до зникнення товарно-матеріальних цінностей, та зобов'язалась відшкодувати вартість викрадених виробів. Директором ТОВ «Еліт Прогрес» цього ж дня було надано розпорядження № 1 про проведення службового розслідування, згідно Інструкції про порядок проведення службових розслідувань на підприємстві ТОВ «Еліт Прогрес», затвердженої директором 18.03.2014 р., та було створено комісію, яку було направлено до магазину для прийняття участі в проведенні інвентаризації. Відповідача на період проведення службового розслідування було відсторонено від службових обов*язків. ТОВ «Еліт Прогрес» повідомило ФОП ОСОБА_6 щодо надання згоди ОСОБА_4 про відшкодування завданої матеріальної шкоди шляхом утримання з працівника заробітної плати у розмірі не більше 20% щомісячно.09 грудня 2014 року Комісією з проведення службових розслідувань було надано акт, відповідно до якого встановлено, що саме з вини працівника, порушення правил техніки безпеки, недбале ставлення і халатне відношення до роботи сприяло вчиненню злочину третьою особою, адже злочинець скориставшись недбалістю та неуважністю продавця відкрив вітрину та викрав палетку з ланцюгами з дорогоцінного металу золото 585 проби, загальною вагою 130,65 грама на загальну суму 124 129,0 грн. Однак, 19 грудня 2014 року, на адресу Товариства надійшов лист, в якому й була заява про звільнення продавця непродовольчих товарів ОСОБА_4 за власним бажанням, та останнім робочим днем вважати 31 грудня 2014 року. ОСОБА_4 повідомила про бажання припинити трудові взаємовідносини з підприємством, а також повідомила про свою відмову у відшкодуванні збитків, завданих ФОП ОСОБА_6 Представники ТОВ «Еліт Прогрес» неодноразово зверталися до відповідача про необхідність з'явитися та врегулювати трудові відносини, забрати трудову книгу та врегулювати питання відшкодування матеріальної шкоди. 20 січня 2015 року відповідач зі своїм представником повідомив про відмову у компенсації матеріальної шкоди, заперечуючи свою вину. У відповідності до діючого договору аутстафінгу Товариство зобов'язане компенсувати ФОП ОСОБА_6 матеріальну шкоду завдану його працівником. В зв'язку з чим, 25 січня 2015 року підприємством ТОВ «Еліт Прогрес» було виписано на ім'я ФО-П ОСОБА_6 простий вексель на суму матеріальних збитків в розмірі 124 129,0 грн. 08 травня та 09 червня 2015 року на адресу відповідача було направлено претензії з метою врегулювати спір мирним шляхом, однак, ОСОБА_4 направила відповіді, в яких не погоджується з компенсацією та відмовляється вирішити питання.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що винні дії відповідача виражаються в тому, що вона не закрила вітрину, чим порушила правила техніки безпеки, що зумовило крадіжку та, як наслідок, заподіяння шкоди, вчинену невстановленими слідством злочинцями. Наполягає, що підприємству заподіяно пряму дійсну матеріальну шкоду, оскільки позивачем виданий вексель на суму викрадених товарів на ім'я ФОП ОСОБА_6, який під час судового розгляду був оплачений позивачем. Інвентаризація за результатами крадіжки та службове розслідування проводилось у відповідності до законодавства. Кількість та вартість викрадених ювелірних виробів підтверджена актом інвентаризації.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, подала письмові заперечення на позов, обґрунтовуючи свою позицію таким. Вважає неправдивими посилання позивача на те, що між ними було укладено строковий трудовий договір, відповідно до п.1.4 якого ОСОБА_4 зобов'язується виконувати роботу в посадових обов'язків на території України, а саме здійснювати продаж ювелірних виробів на торговій точці замовника послуг. оскільки відповідно до п. 1.4 строкового трудового договору № 17/11-2014Б від 17.11.2014 року зазначено, що працівник зобов'язується виконувати доручену йому в межах посадових обов'язків на території України у іншого роботодавця, з дотримання особисто принципів доброзичливості, своєчасності, достовірності, повноти та професійної відповідальності та аналогічних позитивних принципів щодо роботи, які не можуть асоціюватись з такими рисами індивідуального характеру, як егоїзм, перекручення достовірних фактів та даних, недоброзичливості до клієнтів та колег. Результатом виконання посадових обов'язків Працівником має бути забезпечення роботи щодо отримання доходу та прибутку Замовника послуг. Вважає, що про посаду продавця ювелірних виробів на торговій точці замовника в цьому пункті та в договорі взагалі не йдеться. Зазначає, що жодного доказу сповіщення відповідача проте, що її направлено працювати до ФОП ОСОБА_6 на посаду продавця ювелірних виробів у позовній заяві не зазначено, та до неї не додано. Як не додано і доказів того, що відповідачка надала згоду на її переведення до ФОП ОСОБА_6 як того вимагає п.2.1.5 строкового трудового договору. Більш того, на зазначену роботу відповідачку запросила ОСОБА_6 особисто. Тому, позивачем не доведено, що відповідач, працюючи у ФОП ОСОБА_6 в магазині «Столична ювелірна фабрика», виконувала доручену роботу ТОВ «Еліт Прогрес» в межах укладеного строкового трудового договору, тобто позивач не довів, розповсюдження на відповідача в даний період, на дане робоче місце строкового трудового договору між нею та ТОВ «Еліт Прогрес», а також і договору про повну матеріальну відповідальність. Вважає, що позивач намагається приховати обставини, де відповідачка перебувала з 17.11.2014 р., тобто з моменту укладання Строкового трудового договору, до 24.11.2014 року доки, як вказує позивач нібито вона не заступила працювати до ФОП ОСОБА_6 Це зроблено навмисно, для того щоб приховати порушення при переведенні її на іншу роботу, чи до іншого замовника. 17.11.2014 року ТОВ «Еліт Прогрес» уклало з відповідачкою строковий трудовий договір № 17/11-2014Б від 17.11.2014 року відповідно до якого, вона з 17.11.2014 працювала за вказівкою керівництва ТО «Еліт Прогрес» в магазині «Проспект», що ст. метро Чернігівська. Ці обставини вказують на те, що зі слів позивача він 24.11.2014 року здійснив перевід відповідача до іншого робочого місця при цьому, здійснив це з грубим порушенням нового законодавства України, а саме: не попередивши та не отримавши від неї згоди як того вимагає п. 2.1.5. Строкового трудового договору та ст. 32 КЗпП України. Відповідно до п. 2.1.5. строкового трудового договору закріплено, що роботодавець зобов'язаний не переводити працівника на іншу роботу або до іншого замовника послуг без згоди або заяви працівника. Посилається на ст.32 КЗпП України, де закріплені аналогічні вимоги від роботодавця щодо заборони введення працівника на іншу роботу без годи працівника. Жодних доказів, взагалі переведення на іншу роботу, чи до іншого роботодавця, чи отримання згоди або заяви про її згоду станом на 24.11.2014 в додатку до позовної заяви не містяться. 29.11.2014 року в магазині «Столична ювелірна фабрика», який розташований в ТЦ «НОВУС» за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 17, було скоєно злочин, а саме: невідомими особами було викрадено ювелірні вироби, у зв'язку із чим було розпочате кримінальне провадження № 0016617 від 29.11.2014 р. з цього приводу. ТОВ «Еліт Прогрес» самостійно прийняв на себе в'язання по відшкодуванню завданих злочинними діями третіх осіб збитків, та видав на ім'я ОСОБА_6 «Простий вексель». При цьому, ніхто не встановлює, як того вимагає 7.3 договору № ЕЛ18/03/2014-ІІ від 18.03.2014 року «Надання послуг по аутстафінгу персоналу», ст. 130 КЗпПУ, п. 6 Договору про повну матеріальну відповідальність від 17.11.2014 року наявність чи відсутність вини в діях відповідачки та чи були її дії протиправними. Більш того, і позивач і ОСОБА_6 замовчують при цьому факт невиконання зобов*язань зі свого боку що і призвели до відповідних дій ОСОБА_4 в результаті чого сталася дана крадіжка. Відповідно до п. 3.2.3 договору № ЕЛІ8/03/2014-ІІ від 18.03.2014 року «Надання послуг по аутстафінгу персоналу» зазначено, що Замовник зобов'язаний провести інструктаж працівників з особливостей ними їх обов'язків, їх з правилами внутрішнього трудового розпорядку, а також з правилами безпеки. Ті ж самі порушення допущені з боку ТОВ «Еліт Прогрес» який відповідно до ст. 29 відповідно до якої зазначено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров*я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та трудовим договором; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи; проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни протипожежної охорони. Стверджує, що позивач так і ОСОБА_6 знали про те, що ними також допущено і порушення п. 2.4 договору № ЕЛІ8/03/2014-ІІ від 18.03.2014 року «Надання послуг по аутстафінгу персоналу» відповідно до якого закріплено, що усіх співробітників Виконавець приймає з випробуванням строком до 3 (трьох) календарних місяців. ТОВ «Еліт Прогрес» крім цього пункту вказаного договору з цього приводу ще ще і п.2.3.1 Строкового трудового договору відповідно до якого закріплено, що відсутності досвіду роботи працівника в сфері, куди його направляють на роботу, кандидат на вакантну посаду проходить двотижневе стажування. Стажування згідно до законодавства є безоплатним. Уразі вдалого проходження стажування, вказаний термін стажування зараховується до випробувального строку, та сплачується згідно з п. 2.1.1 даного договору. Таким чином, вбачається пряма вина позивача та ОСОБА_6 у настанні вказаних наслідків оскільки, халатно ставлячись до своїх обов'язків, визначених в договорах, в результаті призвело до того, що працівник, якого поставили працювати самостійно на торговій точці, працював там взагалі не маючи власного досвіду роботи та і не проінструктований про те, як треба діяти в тій чи іншій ситуації. Вважає, що ці обставини повністю виключають вину її у спричиненні збитків, а так і відповідальність за це. Крім того, в позовній заяві відсутні будь які докази того, що зазначені ювелірні вироби, які були викрадені невідомою особою 29.11.2014 року, належать саме ФОП ОСОБА_6 у зв'язку із компенсацією котрій ТОВ «Еліт Прогрес» користується правом регресу вимоги. Також, акт приймання-передачі ювелірних цінностей 24.11.2014 року підписаний ОСОБА_7 та відповідачкою без зазначення в даному акті, чиїм працівником виступає - ОСОБА_7 в даній передачі товарно-матеріальних цінностей. Будь-яких інших документів, які підтверджують право власності ОСОБА_6 на викрадені ювелірні вироби до позовної заяви не додані. Це вказує на те, що невідомо кому було завдано шкоду кримінально-караним діянням третьої особи, яка вчинила дану крадіжку, і як наслідок вказує на недоведеність наявності права у позивача на звернення до суду з даним позовом. Таким чином, поданий позов вважає необгрунтованим, безпідставним, не доведеним з посиланням на певні докази маючи значення для справи, та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Також наполягає, що суму, яка позивач вказує як розмір шкоди, є недоведеною, оскільки з часу отримання у підзвіт виробів деякі були продані, а при інвентаризації цей факт не враховано. Сама інвентаризація проведена з порушеннями, при цьому вона там не була присутня та про неї не повідомлялась.

Представник відповідача - адвокат Озюменко Р.Ю. в судовому засіданні просив відмовити в позові та подав письмові заперечення, посилаючись на таке. При дослідженні доказів по справі, серед яких була також інструкція «З охорони праці і техніки безпеки для продавців непродовольчих товарів торгового залу», жодного пункту, який би вказував на обов'язок продавця закривати вітрину дана інструкція не містить. Крім того, відповідно до трудового законодавства України, строкового трудового договору номер 17/11-2014 «Б» від 17.11.2014 року передбачено обов'язок роботодавця ознайомити працівника з усіма інструкції згідно законодавства. В матеріалах справи наявна розписка про ознайомлення з усіма інструкціями, даний документ датований 16.09.2014 року. Зазначає, що вказаний документ не може бути доказом ознайомлення з зазначеними документами при прийнятті на роботу 17.11.2014 року, оскільки цей документ відповідачка підписала 16.09.2014 року при намаганні працевлаштуватися 16.09.2014 року, однак з особистих причин 16.09.2014 року трудовий договір із нею укладений не був і вона не приступила до роботи. Крім того, з поясненням підписання даної розписки 16.09.2014 року вона не бачила жодної інструкції, підпис поставила на вимогу керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт прогрес». До Товариства за працевлаштуванням звернулась 17.11.2014 р. і цього разу на підписання їй надали строковий трудовий договір, а також договір про повну матеріальну відповідальність. Підписуючи дані договори ОСОБА_4 звернула увагу на те, що в них не міститься дата їх укладання, однак на це їй сказали, що після проходження випробування тримісячним терміном в даному договорі буде вписано дату. Крім зазначених договорів, жодних документів цього разу ОСОБА_4 не підписувала, і приступила до роботи. Вважає, що представником позивача не доведено факт ознайомлення відповідачки з усіма наявними інструкціями, в тому числі і з інструкцією з техніки безпеки, невідомі норми якої вона порушила. Оскільки, при підписанні договору про повну матеріальну відповідальність не було зазначено дату підписання, а відповідно до умов договору зазначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання, і цей момент судом не встановлено, невідомо, чи діяв даний договір на момент скоєння крадіжки. Проте, в матеріалах справи наявні копії договору про повну матеріальну відповідальність у якому вже встановлену дату 17.11.2014 року. Зазначає, що дату допечатано на принтері або взагалі замінено 1-й аркуш даного договору, що є підставою для визнання даного договору недійсним, про що представником було подано відповідне клопотання. Більш того, відповідно до умов договору про повну матеріальну відповідальність зазначено, що працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за всі в установленому порядку передані йому під звіт роботодавцем матеріальні цінності та кошти, а також інші товарно-матеріальні цінності і кошти, що будуть надходити під звіт від третіх осіб, до яких працівник направляється на роботу. Єдиним документом, який підтверджує факт отримання товарно-матеріальних цінностей під звіт ОСОБА_4 є акт прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей від 24.11.2014 року. Вважає, що із зазначеного неможливо встановити, який асортимент виробів із золота і в якій кількості кожний отримала ОСОБА_4, а лише зазначено, що передаються вироби із золота в асортименті проба 585 вага 7100,61 г, загальна кількість 1765 шт., сума 8637743 гривні. Крім того, вважає даний документ недійсним, оскільки від імені ОСОБА_8 підпис поставлений іншою особою, що є недопустимим. Також, вважає, що недоведеною є сума матеріальної шкоди, кількість та вага, а також, асортимент викраденого майна. Так на підтвердження суми матеріальної шкоди, кількості та ваги, а також асортименту викраденого майна представник позивача подав акт інвентаризації від 02.12.2014 року, складений о 09:55:39. Стверджує, що вказаний акт являється недійсним, оскільки інвентаризацію з приводу крадіжки було призначено розпорядженням № 1 02.12.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт прогрес», пунктом 1 якого визначено склад комісії у складі: голова комісії ОСОБА_9, що займає посаду товарознавця, секретар комісії ОСОБА_10, що займає посаду товарознавця, члени комісії: ОСОБА_11 інженер-програміст, ОСОБА_12 інженер-програміст, ОСОБА_13 товарознавець. Відповідно до пункту 2 даного розпорядження наказано складу комісії з'явитися на адресу магазину «Столична ювелірна фабрика» за адресою: місто Київ, проспект Броварський 17 торгівельний центр «Новус» для участі в проведенні інвентаризації 02.12.2014 року о 10 годині 00 хвилин. Однак наданий акт інвентаризації від 02.12.2014 року разом (з позовною заявою) підписаний зовсім іншим складом комісії а саме: ОСОБА_23, ОСОБА_14, ОСОБА_7; ОСОБА_4 участі в інвентаризації не приймала з причин неповідомлення її про час та дату її проведення. Крім цього даний акт інвентаризації є недійсним, оскільки згідно пункту 2 даного розпорядження №1 від 02.12.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт прогрес» наказано провести інвентаризацію 02.12.2014 року з 10 години 00 хвилин. Проте акт інвентаризації складено 02.12.2014 року у 09:52:39. Крім того, представник звертає увагу дані вказаного акту та порівнюючи їх з даними акту приймання передачі, вбачаються суттєві розбіжності, а саме: згідно акту приймання передачі вироби із золота:вага 7100,61 грамів; кількість 1765 штук; сума 8637743 гривні. Згідно акту інвентаризації золото: вага 7141,95 грамів; кількість 1774 штуки; сума 8896232 гривні. Різниця вага: 7100,61-7141,95=-41,34 грами.; кількість 1765-1774=-3 штуки; вартість 8232=-258489 гривень. Тож після інвентаризації виробів із золота вбачається наступне: після крадіжки і інвентаризації золота в наявності встановлено надлишок виробів із золота в кількості 9 штук, вагою 41,3 грами на загальну вартість 258489 гривні, ніж було отримано ОСОБА_4 за актом приймання передачі 24.11.2014 року. Також стверджує, що за є розбіжності між отриманими та про інвентаризованими виробами зі срібла, іконах та подарунках, проте в акті інвентаризації зазначено що в результаті проведеної інвентаризації виявлено нестачу лише виробів із золота, а саме: золотих ланцюжків у кількості 37 штук вагою 130,65 грам, вартістю 124118 гривні. Зазначене не співпадає з даними між отриманням 24.11.2014 року та результатом проведеної інвентаризації, оскільки, враховуючи приведену таблицю фактичної наявності в акті інвентаризації після інвентаризації встановлено надлишок золота в кількості 9 шт., вагою 41,3 грами, вартістю 258489 гривні. А тому комісією підтверджено факт відсутності матеріальної шкоди внаслідок крадіжки. Однак почувши дані факти представник позивача вирішив підробити докази і, в порушення строку і порядку подачі доказів, подав наступні докази: ще один акт інвентаризації з іншим складом комісії, додаткове розпорядження № 1 від 02.12.2014 року «Про проведення інвентаризації», а також дві накладні на переміщення товару за № СФ-/ОФ-00010530 від 23.11.2014 року, яку підписала ОСОБА_8 та накладна на переміщення товару № СФ-/ОФ-00010530 від 26.11.2014 року, яку підписувала ОСОБА_4. Представник звертає увагу на те, що зазначеними накладними підтверджується факт отримання товару під звіт, проте дані накладні стосуються різного товару. Однак, за невідомих обставин в них чомусь один і той самий номер № СФ/ОФ-00010530 а дати різні. З пояснень ОСОБА_4 вбачається, що підпис на накладній про переміщення товару № СФ-/ОФ-00010530 від 26.11.2014 року поставлений нею власноруч та такий товар як підвіс хрест вона отримала під звіт. З цього можна зробити висновок що представник позивача підробив накладну про переміщення № СФ-/ОФ-00010530 від 23.11.2014 року, яку підписала ОСОБА_8 і це також вбачається і з того, що ця накладна стосується нібито викрадених ланцюжків при цьому видно час виготовлення даної накладної, а саме 23.11.2014 року о 20:57:06 тобто в останній день зміни ОСОБА_8 напередодні передачі ОСОБА_4 зміни та товарно-матеріальних цінностей при цьому, як то кажуть «під завісу робочого дня». Однак, коли відбулася передача зазначеного товару невідомо. Це в той час, коли чомусь накладна № СФ-/ОФ-00010530 від 26.11.2014 року, яку підписала ОСОБА_4 виготовлена о 14:21:06, та слід зазначити, що це час виготовлення документу, а коли взагалі відбувалося приймання передача зазначених товарів невідомо. Більше того, про зазначені документи представник позивача нічого не казав та не повідомляв суд та сторони про їх існування, та про складнощі в їх своєчасній подачі як доказ по справі. Вважає, вказані обставини підтверджують факт фальсифікації даних накладних, про перевірку яких представником позивача подано клопотання.

Суд, встановивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 18 березня 2014 р. між позивачем ТОВ «Еліт Прогрес» та ФОП ОСОБА_6 укладено договір № ЕЛ18/03/2014-Н (далі Договір) про надання послуг аутстафінгу персоналу. Відповідно до п.1.1. вищевказаного Договору позивач, як Виконавець, мав надавати за плату послуги аутстафінгу персоналу ФОП ОСОБА_6, як Замовнику, протягом терміну дії цього договору - до 31 грудня 2014. До обов*язків позивача щодо надання послуг аутстафінгу персоналу належали: зарахування до штату та оформлення трудових відноси з персоналом, що буде працювати у Замовника. При необхідності, пошук та підбір кандидатів згідно вимог замовника та зарахування їх до штату Виконавця; надання резервних працівників; оформлення кардових процедур та кадрової документації; нарахування та виплата заробітної плати співробітника (відкриття, ведення банківських рахунків); розрахунок та перерахування податків та зборів до державного бюджету та державних фондів страхування; виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності, компенсації за відпустку, оформлення лікарняних листів, видачу довідок; медичне страхування; вирішення конфліктних ситуацій з співробітниками; здача звітності.

Судом встановлено, що відповідач перебувала в трудових відносинах з позивачем з 17.11.2014 р. по 31.12.2014 р.

Як вбачається з наданих документів та не оспорюється сторонами, 17 листопада 2014 року між позивачем ТОВ «Еліт Прогрес», як Роботодавцем, та відповідачем ОСОБА_4, як Працівником, був укладений строковий трудовий договір № 17/11-2014 Б терміном дії до 17 травня 2015 р.

Згідно з наказом ТОВ № 61/к від 17 листопада 2014 року ОСОБА_4 прийнята на роботу на посаду продавця непродовольчих товарів на неповний робочий день.

За умовами вищевказаного строкового договору, Працівник зобов'язаний виконувати роботу в межах посадових обов'язків на території України у іншого Роботодавця (замовника послуг), до якого він направляється на роботу, згідно укладеного цивільно-правового договору між Роботодавцем та Замовником послуги.

Пунктом 2.2.2 вищевказаного договору передбачено, що позивач, як Роботодавець, має право притягувати Працівника до матеріальної відповідальності в разі порушення ним цього Договору, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що 17 листопада 2014 року між позивачем у справі та відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність (далі Договір), відповідно до умов якого Працівник, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за всі в установленому порядку передані йому під звіт Роботодавцем товарно-матеріальні цінності та кошти, а також за ті товарно-матеріальні цінності й кошти, що будуть надходити йому під звіт третіх осіб, до яких Працівник направляється на роботу (фактичний роботодавець), протягом часу роботи Працівника на посаді непродовольчих товарів у ТОВ «Еліт Прогрес» (п. 10 Договору).

Судом встановлено, що 24 листопада 2014 р. ОСОБА_4 приступила до роботи в ювелірний магазин «Столична ювелірна фабрика», де суб'єктом господарювання є ФОП ОСОБА_6, що знаходиться в ТЦ «Новус» за адресою: м.Київ, проспект Броварський, 17.

24 листопада 2014 року згідно з Актом прийому-передачі відповідачка прийняла матеріальні цінності - ювелірні вироби з золота (проба 585) вагою - 7 100,61 г в кількості 1 765 шт., ювелірні вироби зі срібла (проба 925) вагою - 4 579,96 г в кількості 916 шт., ікони в кількості 71 шт., біжутерія - вагою 70,65 г в кількості 46, футляри в кількості 29, а всього: вироби вагою 11 751,22 г в кількості 3299 на загальну суму 9 438 538 грн.

29 листопада 2014 року в приміщенні магазину «Столична ювелірна фабрика» сталася крадіжка товарно-матеріальних цінностей, а саме: ювелірних виробів, в зв'язку з чим позивачем було подано заяву про кримінальне правопорушення до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, відомості за якою внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0016617 від 30.11.2014 р. На час розгляду справи досудове розслідування не закінчено, злочин є нерозкритим.

Зі вказаною подією позивач пов'язує заподіяння матеріальної шкоди підприємству.

Згідно ч.1 ст.3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.232 КЗпП України безпосередньо в судах розглядаються трудові спори за заявами власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації.

Позивач звернувся до суду з позовом у встановлений ст.233 ч.3 КЗпП України річний строк.

Приписами ст.130 ч.1 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Приписами до ст.130 ч.2 КЗпП України встановлені умови матеріальної відповідальності, а саме: настає тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяну підприємству винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

На підставі п.3.1.6 договору № ЕЛ18/03/2014-Н про надання послуг аутстафінгу персоналу, саме ТОВ «Еліт Прогрес» зобов'язано нести повну матеріальну відповідальність перед ФОП ОСОБА_6 за шкоду, заподіяну останній працівником Товариства ОСОБА_4 внаслідок порушення покладених на неї трудових обов'язків.

На обґрунтування прямої дійсною матеріальної шкоди позивачем при зверненні до суду надана копія простого векселя, виданого ТОВ «Еліт Прогрес» 11.02.2015 р. на ім'я ФОП ОСОБА_6, за яким ТОВ зобов'язується сплатити за наказом ОСОБА_6 суму в розмірі 124 129,0 грн.

Питання про правову природу векселя пов'язане з тим, що в законодавстві України вексель визначений як цінний папір, який засвідчує безумовне зобов'язання сплатити певну суму грошей (ст. 21 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу"). Отже, з одного боку, вексель є цінним папером, а з іншого - документом, разом з яким народжуються зобов'язальні правовідносини.

Таким чином, вексель не може бути доказом прямої дійсної матеріальної шкоди, оскільки є зобов'язанням на майбутнє.

Згідно з наданих документів, позивач за платіжним дорученням № 398 від 13.10.2015 р. перерахував ФОП ОСОБА_6 суму в розмірі 124 129,0 грн., призначенням яких було переказ грошей згідно акту від 02.12.2014 р. Вказана сума була перерахована позивачем під час судового розгляду справи.

А відтак, виходячи з диспозитивності цивільного судочинства, встановленої ст.11 ЦПК України, суд не приймає до уваги вищевказаний документ на підтвердження прямої дійсної матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, оскільки підстава його обґрунтування була інша.

Згідно п. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, коли між підприємством та працівником у відповідності до ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до п.4 Договору про повну матеріальну відповідальність, укладеного 17.11.2014 р. між позивачем та відповідачем, розмір заподіяної шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних Акту інвентаризації, виходячи з балансованої вартості (собівартості) товарно-матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, знищення або псування товарно-матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, які діють за місцем роботи Працівника на день відшкодування шкоди.

Згідно з п.7 розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 р. № 879, проведення інвентаризації є обов'язковим, в т.ч. і у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів) в обсязі, визначеному керівником підприємства.

Відповідно до п.1 розділу ІІ вказаного Положення інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.

Як вбачається з акту інвентаризації від 02.12.2014 р., проведеної за фактом крадіжки, яка сталося 29.11.2014 р. в магазині ФОП «ОСОБА_15, виявлено нестачу злотих виробів в кількості 27 штук вагою 130,65 г на суму 124 118 грн. Вказана інвентаризація без участі відповідача ОСОБА_4, про що зазначено безпосередньо в акті та підтвердили сторони в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 розділу ІІ вищевказаного Положення для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об'єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства. У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно.

Позивачем не надано в установленому законом порядку відповідні документи на підтвердження правомочності осіб, які зазначені в Акті інвентаризації від 02.12.2012 р. як такі, що її провели (ОСОБА_16 та ОСОБА_22).

Відповідно до п.14. Положення Інвентаризаційні описи, акти інвентаризації, звіряльні відомості оформлюються відповідно до вимог, установлених Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами).

Наданий позивачем Акт інвентаризації від 02.12.2012 р., копія якого знаходиться в матеріалах справи, таким вимогам не відповідає.

Тому суд не приймає до уваги даний акт інвентаризації на підтвердження вартості та кількості викрадених 29.11.2016 р. виробів.

Стороною позивача у встановленому законом порядку не наданий як доказ посадову інструкцію з безпосереднім підписом відповідача в цій інструкції, з якої би вбачалось, що остання обізнана зі своїми обов'язками як продавець непродовольчих товарів (ювелірних виробів).

Суд не приймає до уваги на підтвердження розміру викраденого майна та порушення відповідачем обов'язків щодо закривання вітрини відеозапис з камери відеоспостереження, відтворений в судовому засіданні, оскільки ці обставини на підставі ст.59 ч.2 ЦПК України повинні бути підтверджені документально.

В статті 131 ЦПК України закріплено, що сторони зобов'язані подати свої суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось, - до початку розгляду справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, на порушення цієї правової норми позивачем подавались додаткові документи лише після того, як сторона відповідача вказувала на необхідність наявності таких документів, при цьому в підготовчій частині позивачем не повідомлено суду про подання додаткових письмових доказів . А відтак суд не приймає до уваги подані під час розгляду справи по суті копію листка з підписом відповідача про ознайомлення з 10 інструкціями.

Суд не приймає до уваги показання допитаних в якості свідків з боку відповідача ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20, оскільки повідомлені ними факти не стосуються обставин справи.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факт заподіяння позивачу прямої дійсною матеріальної шкоди в розмірі 124 129,0 грн. та факт заподіяння її неналежним виконанням відповідачем своїх трудових обов'язків.

Таким чином, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.88 ЦПК України не підлягає стягненню і сплачений позивачем судовий збір.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.3, 130, 134, 232, 233 КЗпП, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57, 59, 60, 88, 131, 208-209, 212, 213, 214-215, 218, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Прогрес» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов'язків - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова