Справа № 236/1286/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю: секретаря Плаксіної Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Лиманської міської ради про визнання права власності на садовий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

01.06.2016 року до Краснолиманського міського суду звернулися позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на садовий будинок, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, який доводиться ОСОБА_1 чоловіком, а ОСОБА_2 батьком. Після його смерті залишився спадок - садовий будинок з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1.

Серед інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 крім ОСОБА_1 - його дружини та ОСОБА_2 - його доньки, які являються позивачами по даній справі є його сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які відмовилися від спадку на користь матері та сестри.

У встановлений законом строк позивачі звернулися до державної нотаріальної контори у м. Лиман, де було відкрито спадкову справу, яку занесено до Державного реєстру спадкових справ, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок який належав ОСОБА_4 та побудований на приватизованій землі їм було відмовлено. За таких обставин позивачі були змушені звернутися до суду. У своїх позовних вимогах просили визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності у 5/8 частках, та за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності у 3/8 частках на садовий будинок з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, який складається з садибного (індивідуального) садового будинку "А-1" житловою площею 19,4 кв.м, навісу, колонки "К", в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які належним чином повідомлені про дату час і місце розгляду справи, в судове засіданні не прибули, надали заяву про розгляд справи без їх участі в судових засіданнях (а.с.33-34).

Представник відповідача Лиманської міської ради Донецької області, який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи (а.с 32), в судове засідання представника не направив, надав заяву про розгляд справи без участі представника в судових засіданнях, рішення просить винести на розсуд суду (а.с.36).

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 23 вересня 2014 року (а.с. 17).

ОСОБА_4 був членом садового товариства "Зелений сад". Відповідно до довідки, яка видана головою правління садового товариства «Зелений сад» від 10.05.2016 року садовий будинок з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 був побудований ОСОБА_4 в 1992 році (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_6 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб 13.04.1975 року (а.с. 40).

ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її народження НОМЕР_4 (а.с.39).

Спадкоємцями земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,1000 га кадастровий номер НОМЕР_5, яка розташована на території АДРЕСА_1, що належала померлому на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ДН, виданого Краснолиманською міською радою 19 березня 1997 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №2158 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 12.08.2015 року є ОСОБА_1 (5/8 часток) та ОСОБА_2 (3/8 часток а.с. 18-19).

Згідно даних Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) садовий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, станом на 17.11.2015 року, за зазначеною адресою рахуються об'єкти: садовий будинок "А-1", навіс, колонка "К" (а.с. 9-14).

Згідно повідомлення Краснолиманської державної нотаріальної контори, на підставі заяв про відмову від спадщини ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та заяв про прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заведена спадкова справа № 512/2014 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали свідоцтва про право на спадщину на квартиру та на земельну ділянку (а.с.38).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотарвальної контори Семенової І.М. від 12 серпня 2015 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на садовий будинок на ім'я померлого (а.с. 16).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На момент виникнення права власності на будинок (1992 рік) зазначені цивільні відносини регулювалися ЦК УРСР та Законом України "Про власність" від 7 лютого 1991 року.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про власність" від 7 лютого 1991 року у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці, або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі-продажу, міни, дарування, за правом спадщини.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, закон передбачав державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання законної сили ЦК України та Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачами доведено набуття права власності на спадкове майно на законних підставах, неможливість захисту іншим шляхом ніж визнання права власності на спадщину в судовому порядку, позовні вимоги є законним та обґрунтованими, а тому приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Лиманської міської ради про визнання права власності на садовий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності у 5/8 частках, та за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, право власності у 3/8 частках на садовий будинок з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, який складається з садибного (індивідуального) садового будинку "А-1" житловою площею 19,4 кв.м, навісу, колонки "К", в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 04.07.2016 року.

Суддя -