Справа № 315/569/16-ц
Номер провадження № 2/315/253/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Романько О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Притули Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2016 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 28.04.1995 року уклала з відповідачем шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Запоріжжя, про що складено відповідний запис № 482. Від цього шлюбу мають дітей: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні.

Далі в позові зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, різних поглядів на сімейне життя, в звязку з чим у них виникали сварки, які негативно впливали на виховання дітей. Фактично шлюбні відносини припинені з вересня 2014 року. Наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Після розірвання шлюбу має намір залишити прізвище «Василенко».

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій прохала проводити розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити, примирення вважає недоцільним (а. с. 20).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, надання строку для примирення вважає недоцільним (а. с. 21).

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Шлюб між сторонами укладено 28.04.1995 року та зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Запоріжжя, про що складено відповідний запис № 482, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії I-ЖС № 257818 від 28.04.1995 року (а. с. 5).

Від цього шлюбу сторони мають дітей: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження серії І-ЖС № 348020, видане Темирівською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області 01.10.1996 року, актовий запис № 07 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження серії І-ЖС № 007002 видане виконкомом Темирівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області 18.04.2002 року, актовий запис № 01 (а.с.10-11)

З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично припинилися з вересня 2014 року. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю.

Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню.

Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає.

Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання подружжю строку для примирення.

За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача ОСОБА_1 на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки, позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його для подальшого іменування, про що зазначила в позові та письмовій заяві.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Питання щодо судових витрат між сторонами вирішено в добровільному порядку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 157-158, 174, 209, 212-218, 222-223 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 28 квітня 1995 року відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського району м. Запоріжжя, про що складено відповідний актовий запис № 482.

Залишити позивачу для подальшого іменування прізвище «Василенко».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5