Провадження № 2-о/760/305/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді -Кушнір С.І,

при секретарі - Беро В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2016 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, в якій просять розірвати між ними шлюб, що зареєстрований 20 жовтня 2007 р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 3700, посилаючись на те, що з 20.10.2007 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільно вирішили припинити шлюб, оскільки сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини між ними припинено. Між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини, про що ними 26.05.2016 р. укладено договір, нотаріально посвідчений. Відповідно до умов вказаного договору дитина залишається проживати з матір'ю, при цьому батько має право бачитись з нею в порядку, передбаченому зазначеним договором. Будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав, наполягає на розірванні шлюбу, вказав, що з 2013 р. вони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство.

Заявниця ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримала, наполягає на розірванні шлюбу, зазначила, що з 2013 р. вони з чоловіком не підтримують шлюбні стосунки через різні погляди на життя.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 109 СК України встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

В судовому засіданні встановлено, що 20 жовтня 2007 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 3700, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1.

Від даного шлюбу заявники мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 16.11.2010 р.

Відповідно до договору між батьками про сплату аліментів на дитину та участь у вихованні дитини від 26.05.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рисс М.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1109, заявники спільно визначили місце проживання дитини з матір'ю, при цьому батько має право бачитись з дитиною в порядку, передбаченому зазначеним договором. Договором визначено розмір аліментів на дитину, умови утримання та виховання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Враховуючи обставини, наведені вище, суд вважає встановленим, що спільна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між заявниками необхідно припинити шляхом його розірвання.

З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 109 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212 -215, 223, 234, 235, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 20 жовтня 2007 р. в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (актовий запис № 3700) розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кушнір С.І.