Справа № 463/6264/14 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/1681/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської H.JI.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю вимог.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_5 - ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» зобовязано сплатити борг та відшкодувати позивачу вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 та сплатити страхове відшкодування в розмірі 7 428,12 грн., пеню в розмірі 3 120, 47, інфляційну виплату за 2014 рік - 1 075, 17 грн., інфляційну виплату за 6 місяців 2015 року - 2 162, 65 грн. та 3% річних штрафних санкцій або 325, 54 грн., а всього 14 121, 95 грн. Окрім того вказує, що з врахуванням вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», ст. 1194 ЦК України відповідач - ОСОБА_4 зобовязаний відшкодувати позивачу - ОСОБА_3 суму завданих матеріальних збитків внаслідок ДТП (вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 та суму безумовної франшизи), які перевищують суму страхового відшкодування, а саме: 510 грн. франшизи та 810 грн. (5638, 00 грн. - 4827, 97 грн.), а всього 1 320 грн.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити: - стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 основну суму боргу (страхове відшкодування) в розмірі 7 428, 12 грн. (станом на 15.10.2015 року), пеню в розмірі 3 130, 47 грн., інфляційна виплата за 2014 рік - 1 075, 17 грн. інфляційна виплата за 6 місяців 2015 року - 2 162, 65 грн. та 3% річних штрафних санкцій або 325, 54 грн., а всього 14 121, 95 грн.; - стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму спричинених матеріальних збитків в розмірі 1 320, 03 грн.; - стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_3 судові витрати, а саме: суму сплаченого судового збору, 1 118, 07 грн. вартість проведення експертизи та 2000 грн. витрат на оплату правової допомоги - надання юридичних послуг адвоката.

Представник ТзДВ «СТзДВ «Глобус» - ОСОБА_6 подав суду заперечення на апеляційну скаргу, у якій просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 відхилити, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року залишити без змін. Також просить судовий розгляд справи провести за відсутності представника СТДВ «Глобус».

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд був повідомлений в порядку передбаченому ч.8 ст. 74 ЦПК України (а.с. 184), про причини неявки суд не повідомив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 11 січня 2013 року по вул. Вітовського - Болгарська в м.Львові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «ЗАЗ 110206», д.н.з ВС8041СК. ОСОБА_4 здійснив зіткнення із автомобілем НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_3

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 лютого 2013 року, в діях водія автомобіля «ЗАЗ 110206», д.н.з ВС8041СК ОСОБА_4 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави, (а.с.7)

Згідно полісу №АВ/3192361 цивільно-правова відповідальність відповідача - ОСОБА_4 при здійсненні керування автомобіля марки «ЗАЗ 110206», д.н.з ВС 8041 СК, застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус» (а.с.66).

Як вбачається із заказу-наряду та приймально-здавального акту ОСОБА_3 проведено ремонт автомобіля НОМЕР_3, виконавцем якого є ФОП ОСОБА_7 Згідно рахунку на оплату № НОМЕР_4 від 25 лютого 2013р. вартість виконаних робіт становить 5 638, 00 грн. (а.с. 10-11)

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 районний суд прийшов до висновку про те, що право позивача на отримання страхового відшкодування не порушено, оскільки позивачем не доведено порушення його права зі сторони відповідачів, оскільки ремонт автомобіля позивача після настання ДТП проведено.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 9.2 ст. 9 даного Закону, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно п.22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування, особа яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

Судом встановлено, що 12.01.2013 року ОСОБА_3 подав заяву про виплату страхового відшкодування за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АВ/3192361 від 25.04.2012 року.

Згідно ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», після розгляду страховиком наданих йому визначених ст. 35 цього закону документів про дорожньо-транспортну пригоду, страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування.

Пунктом 36.2 ст. 36 даного Закону, передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється не пізніше 90 днів з дня отримання заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, за договором про відступлення права вимоги від 30 грудня 2013 року № 30/12/1 ФОП ОСОБА_7 передав право вимоги вартості ремонтних робіт автомобіля позивача ФОП ОСОБА_8, оскільки вартість таких робіт позивачем не оплачена (а.с. 75-76).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на вимогу страхового товариства у зв'язку з переуступкою виконавцем відновлювальних робіт ОСОБА_7 права вимоги боргу до ОСОБА_8, вдруге подано заяву про виплату страхового відшкодування із зазначенням банківського рахунку ОСОБА_8, на який необхідно перерахувати грошову суму страхового відшкодування за проведення відновлювального ремонту.

Матеріалами справи встановлено, що 04.11.2014р. ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_8 звернувся до ТзДВ «СТ «Глобус» з претензією про виплату страхового відшкодування в сумі 5 638, 00 грн. (а.с. 12)

Відповідно до висновку № 4950 судової автотоварознавчої експертизи від 04 вересня 2015 року виконаної судовим експертом ОСОБА_9 вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля ЗАЗ-Daewoo (Sens) реєстраційний номер НОМЕР_5, пошкодженого в ДТП 11.03.2013 року, виходячи з даних про автомобіль наявних в матеріалах справи, в цінах на дату ДТП, становить 4 827, 97 грн. (а.с. 90-94)

Як вбачається із полісу АВ/3192361 розмір франшизи становить 510 грн.

Оскільки страхове товариство не виплатило страхове відшкодування позивачу, колегія суддів вважає, що сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню в користь ОСОБА_3 у цінах на час ДТП складає 4 317, 97 грн. (4 827, 97-510 грн. франшиза)

Також колегія суддів вважає, що з ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню пеня у розмірі 1 974 грн. 44 коп., виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, аналіз ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Вищенаведена правова позиція викладена також у Постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Окрім того колегія суддів звертає увагу на правову позиція викладену в Постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, згідно якої зобовязання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобовязанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином в силу вимог ч.2 ст. 625 ЦК України з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми - 325, 54 грн. (4 317, 97x3% = 129, 54 грн. : 365 днів = 0,355 грн. х 917 днів = 325, 54 грн.)

Колегія суддів вважає, що в користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 3 237 грн. 82 коп. виходячи із наступного.

Судом встановлено, що Кабінетом Міністрів України та Державним комітетом статистки України, індекс інфляції у 2014 році склав - 124,9%, а за 6 місяців 2015 року - 140,1%. З урахуванням індексу інфляції у 2014 році, визначеного Кабінетом міністрів та Держкомстатом України, додатково підлягає стягненню з відповідача - 1075, 17 грн. (4317,97x24,9%). З урахуванням індексу інфляції за 6 місяців 2015 року з відповідача підлягає стягненню - 2 162, 65 грн. (4317, 97 +1075,17)х40,1)

Також колегія суддів вважає, що з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 підлягають до стягнення матеріальні збитки, оскільки згідно постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 лютого 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1,2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Субєктом відповідальності за шкоду, що заподіяна джерелом підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання зберігання та утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, нормами цивільного законодавства передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином з врахуванням вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1194 ЦК України, ОСОБА_4 зобовязаний відшкодувати ОСОБА_3 суму завданих матеріальних збитків внаслідок ДТП (вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.р.н. ВС 1128 ВА та суму франшизи), які перевищують суму страхового відшкодування, а саме 510 грн. франшиза та 810, 03 грн. ( 5638, 00-4 827, 97), що в сумі становить 1 320, 03 грн.

Окрім того, колегія суддів вважає, що в силу вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3 118, 07 грн. виходячи із наступного.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу та витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Матеріалами справи встановлено, що у звязку з необхідністю звернення до суду з позовом до відповідачів про стягнення страхового відшкодування, позивачем понесені витрати на оплату послуг адвоката в сумі 2 000 грн., що підтверджується квитанцією, договором про надання правової допомоги, укладеного з адвокатом ОСОБА_2 та акту виконаних робіт. (а.с. 15,77-78)

Окрім того, під час судового розгляду позову була призначена та проведена судово- автотоварознавча експертиза, вартість проведення якої в сумі становить 1 118, 07 грн., яка була сплачена позивачем.

У звязку із вищенаведеним дані судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Суд першої інстанції на зазначені вище положення законів та обставини справи уваги не звернув та не надав їм належної оцінки. Разом з тим, вони мають важливе значення для правильного вирішенні справи.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції не зясував належним чином фактичних обставин справи, чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги й заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються, що мало суттєве значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи наведені обставини та вимоги п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, якщо висновки суду не відповідають обставинам справи.

Таким чином, повно та всебічно зясувавши обставини справи, визначивши правовідношення сторін та застосувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову та стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 9 855 грн. 77 коп., з яких страхове відшкодування в розмірі 4 317 грн. 97 коп. (- 500 грн. франшиза) станом на дату ДТП 11.03.2013 року, пеню в розмірі 1 974 грн.44 коп., індекс інфляції - 3 237 грн. 82 коп. та 3 % річних - 325, 54 грн. Окрім того підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки в розмірі 1 320 грн. 03 коп. Також слід стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 по 1559 грн. 03 коп. судових витрат (1 118, 07 судовий збір + 2 000 правова допомога) = 3118,07:2=1559 грн. 03 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.І ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 9 855 грн. 77 коп., з яких страхове відшкодування в розмірі 4 317 грн. 97 коп. (- 500 грн. франшиза) станом на дату ДТП 11.03.2013 року, пеню в розмірі 1 974 грн.44 коп., індекс інфляції - 3 237 грн. 82 коп. та 3 % річних - 325, 54 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки в розмірі 1 320 грн. 03 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 по 1559 грн. 03 коп. судових витрат (1 118, 07 судовий збір + 2 000 правова допомога) = 3118,07:2=1559 грн. 03 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_10