Справа № 463/6476/15-ц
Провадження № 2/463/753/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівськогоміського комунального підприємства «Львівводоканал» про усунення порушень прав споживача житлово-комунальних послуг,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача, просить дослідити надані йому відповідачем ОСОБА_3 умови від 11.07.2012 р. за №15-3340 і визнати їх незаконними в частині, яка вимагає від нього провести заміну водопровідного вводу будинку з підключенням від водопроводу Д-100 мм по вул. М. Голубця;

дослідити надані йому відповідачем ОСОБА_3 умови від 11.07.2012 р. за №15-3340 і визнати їх незаконними в частині, яка вимагає від нього передбачити (встановити) в місці підключення водопровідного вводу до вуличного водопроводу засувку безколодязьного типу;

дослідити надані йому відповідачем ОСОБА_3 умови від 11.07.2012 р. за №15-3340 і врахувавши затверджений на їх підставі Львовводоканалом Проект водопостачання та водовідведення житлового будинку на вул. Голубця, 36 в м. Львові (надалі Проект) визнати їх незаконними в частині, яка вимагає від нього на каналізаційній мережі передбачити влаштування колодязів згідно вимог СНиП, оскільки Проектом передбачено побудову лише контрольного колодязя (він же точка розподілу для водовідведення , він же перший від будинку);

визнати, що право позивача, задеклароване у ч.З ст.30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на отримання, у виданих позивачу ОСОБА_4 ОСОБА_3 умовах від 11.07.2012 р. за №15-3340, обґрунтованих вимог, було порушено, оскільки, всупереч приписам ст.30 та ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» власнику будинку садибного типу, площа якого менше за 300 м2, ОСОБА_3 умови передбачали проводити заміну діючого водопровідного вводу будинку і облаштовувати засувку безколодязьного типу у місці підключення водопровідного вводу до вуличного водопроводу;

визнати, що право позивача, задеклароване у ч.3 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на отримання, у виданих позивачу ОСОБА_4 ОСОБА_3 умовах від 11.07.2012 р. за №15-3340, вимог які б відображали його реальні наміри щодо забудови земельної ділянки, було порушено, оскільки попри наміри позивача підключити будинок лише до міської каналізації, заявнику було навязано вимогу про заміну існуючого водопровідного вводу будинку і облаштування засувки безколодязьного типу у місці підключення водопровідного вводу до вуличного водопроводу;

визнати, що право позивача на отримання достовірної інформації у виданих позивачу ОСОБА_4 ОСОБА_3 умовах від 11.07.2012 р. за №15-3340, задеклароване у ст.30 та ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було порушено, оскільки надання недостовірної інформації у складі ОСОБА_3 умов, щодо інженерного забезпечення об'єкта будівництва було закладено у вказівці його розрахункових параметрів на те, що власнику будинку садибного типу, площа якого менше за 300 кв.м, ОСОБА_3 умови передбачали проводити заміну діючого водопровідного вводу будинку і облаштовувати засувку безколодязьного типу у місці підключення водопровідного вводу до вуличного водопроводу, тобто виконувати будівництво інженерних мереж (заміна приблизно 7 м. водопровідного вводу) та об'єктів інженерної інфраструктури (засувка безколодязьного типу) поза межами його земельної ділянки;

зобовязати ОСОБА_4 виконати своїм коштом ту частину вимог ОСОБА_3 умов, які закладені у затверджений ним Проект й визнані судовим рішенням незаконно перекладеними на позивача, а суму в розмірі 304,80 грн. за вже виконані власним коштом споживача незаконні вимоги ОСОБА_3 умов від 11.07.2012 р. за №15-3340, про що документально засвідчено у «Довідці про вартість виконаних будівельних робіт» на підставі договору підряду від 25.11.2013 р. за № 05-679 між ОСОБА_2 та ЛМКП «Львівводоканал», квитанціями по сплаті за виконані роботи та Актом приймання виконаних будівельних робіт, перевести на рахунок споживача, як передоплату за послугу водопостачання;

надати тлумачення підпункту 2 п.22 Типового договору, щодо конкретного розташування місця підключення по водопостачанню інженерної мережі будинку, до мережі виконавця, для будинку садибного типу;

надати тлумачення підпункту 2 п.22 Типового договору, щодо конкретного розташування місця підключення по водовідведенню інженерної мережі будинку, до мережі виконавця, для будинку садибного типу;

дослідити Договір, який ОСОБА_4 надав позивачу в січні 2014 року і не бажаючи вносити до нього належних змін пропонував підписати у червні 2014 року, на предмет відповідності Типовому договору, і взявши до уваги додані до справи докази невідповідності Договору - Типовому договору, визнати його таким, що не відповідає вимогам Типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630;

дослідити, наданий позивачу ОСОБА_4 у листі від 08.05.2015 р. за №14-1322в Договір на водопостачання та водовідведення, на предмет відповідності Типовому договору, і взявши до уваги додані до справи докази невідповідності Договору - Типовому договору, визнати його таким, що не відповідає вимогам Типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630;

дослідити договір на водопостачання та водовідведення, який позивач переписав з офіційного веб-сайту ОСОБА_4 у листопаді 2015 р. і який носить публічний характер, скерований до власників садибної забудови та є загальнодоступний для невизначеного кола осіб, на предмет відповідності Типовому договору, і взявши до уваги додані до справи докази невідповідності Договору - Типовому договору, визнати його таким, що не відповідає вимогам Типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630;

визнати правомірність підключення будинку позивача до системи централізованого водопостачання та правомірність користування позивачем цією послугою протягом усього часу її отримання;

врахувавши вимоги чинного законодавства, систематичні намагання відповідача ухилитись від законних письмових договірних відносин з позивачем, незаконної відмови відповідача надіслати позивачу договір на водопостачання у вересні 2015 р., незаконності окремих частин у наданих позивачу ОСОБА_3 умовах, правомірного підключення його будинку до системи централізованого водопостачання і використання ним цієї послуги та відповідно до розяснень наданих у Постанові Верховного суду України від 10.10.2012 року у справі 6-110цс12 про те що свобода договору не є безмежною, а умови типового договору, що набув юридично-обовязкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковим для сторін договору, які не мають права відступати від їх положень і врегульовувати свої відносини на власний розсуд, визнати з 01.10.2015 року укладеним договір між Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал» та ОСОБА_2 про надання послуг з централізованого водопостачання у будинок №36 на вул. Голубця у м.Львові на умовах, передбачених Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630;

визнати з 26.04.2014 року (дата нової редакції Закону України «Про житлово- комунальні послуги»), право позивача на отримання достовірної та своєчасної інформацію щодо умов договору, який ЛМКП «Львівводоканал» мав підготувати та запропонувати позивачу відповідно до вимог Типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630, як мешканцю садибної забудови, який фактично користується і сумлінно сплачує за надані ОСОБА_4 послуги з централізованого водопостачання вже не один рік без належно оформленого письмового договору;

визнати незаконними дії посадових осіб ЛМКП «Львівводоканал», через те, що вони пропонували споживачам садибної забудови підписати договори, які в судовому порядку було визнано такими, що не відповідають вимогам Типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630;

визнати, що право позивача, задеклароване у п.4 ч.1 ст.4 та ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», на необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про послугу з централізованого водопостачання та водовідведення, як споживача житлово-комунальних послуг, було порушено ЛМКП «Львівводоканал» в процесі виконання (невиконання) відповідачем покладених на нього обовязків по підготовці та пропонуванню споживачам договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення відповідно до п.1 ч.3 ст.20 та п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач тривалий час надає позивачу послуги з водопостачання, якими останній користується та оплачує такі. Бажаючи укласти з відповідачем договір, позивач звернувся із проханням скерувати йому договір на водопостачання згідно з типовим договором, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, однак у задоволенні його заяви було відмовлено, зокрема, у зв'язку з невиконанням позивачем технічних умов. Оскільки надані позивачу відповідачем технічні умови є незаконними в частині, що передбачає проведення позивачем заміни водопровідного вводу будинку з підключенням від водопроводу Д-100 мм по вул.Голубця, встановлення позивачем в місці підключення водопровідного вводу до вуличного водопроводу засувки безколодязьного типу, тому вважає, що відмова відповідача в укладенні договору з підстав невиконання незаконних технічних умов є неправомірною. При цьому, умови запропонованих відповідачем проектів договорів не відповідають типовому договору, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України, та є несправедливими, оскільки містять істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, а відповідач веде нечесну підприємницьку діяльність, так як вводить споживача в оману.

Оскільки обовязок по укладенню договору може виникати лише після приєднання до системи централізованого водопостачання та водовідведення, тому, враховуючи наявність квитанцій з оплати за послуги з водопостачання та тривалий період користування такими послугами, зокрема, і на час видачі позивачу технічних умов 11.07.2012р., а також те, що відповідач взяв на облік та опломбував лічильник обліку води позивача, просить підтвердити правомірність існуючого на даний час приєднання будинку позивача до системи централізованого водопостачання та визнати з 01.10.2015 року укладеним договір між Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал» та ОСОБА_2 про надання послуг з централізованого водопостачання у будинок №36 на вул. Голубця у м.Львові на умовах, передбачених Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630.

Крім цього, враховуючи те, що позивач є споживачем власником будинку садибного типу, то вважає, що зазначені у технічних умовах вимоги з виконання робіт по прокладанню і заміні водопровідного вводу, облаштування на ньому запірної арматури у місці приєднання до вуличного водопроводу та будівництво контрольного колодязя з трубопроводом до вуличного колектора, відносяться до розвитку інфраструктури населеного пункту, тому витрати на їх проведення не можуть покладатися на позивача. Разом з тим, оскільки проект виготовлявся на реалізацію технічних умов і повинен був затверджуватися відповідачем, позивач був змушений погодитися з усіма вимогами, які висував до нього відповідач і старався виконати ті роботи, які могли створити перешкоди для відновлення вуличного покриття та оплатив роботи по влаштуванню приєднання від запроектованого контрольного колодязя до існуючого каналізаційного колектора, що підтверджується договором підряду та квитанціями, тому просить витрачені позивачем кошти на оплату вартості вказаних робіт зарахувати як передоплату за послуги з водопостачання.

В судових засіданнях 10.03.2016р. та 11.04.2016р. ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та просив позов задовольнити. В наступні судові засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представники відповідача в судових засіданнях 10.03.2016р., 11.04.2016р. та 19.05.2016р. проти позову заперечили з підстав, викладених у поданих до суду письмових поясненнях (а.с.130, 164) та запереченнях (а.с.148-150). В останнє судове засідання представники відповідача не з'явилися, подали додаткові письмові пояснення (а.с.173-174), а також заяву про розгляд справи без участі представників відповідача та в задоволенні позову просили відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач просить, зокрема дослідити надані йому відповідачем ОСОБА_3 умови від 11.07.2012 р. за №15-3340 і визнати їх незаконними в частині, яка вимагає від нього провести заміну водопровідного вводу будинку з підключенням від водопроводу Д-100 мм по вул. М. Голубця, передбачити (встановити) в місці підключення водопровідного вводу до вуличного водопроводу засувку безколодязьного типу та в частині, яка вимагає від позивача на каналізаційній мережі передбачити влаштування колодязів згідно вимог СНиП, оскільки Проектом передбачено побудову лише контрольного колодязя (він же точка розподілу для водовідведення , він же перший від будинку).

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» технічні умови - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам, зокрема щодо водо-, тепло-, енерго- і газопостачання, каналізації, радіофікації, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод, телефонізації, телекомунікації, диспетчеризації, пожежної та техногенної безпеки.

Із змісту наведеного в позовних вимог вбачається, що такі можуть бути вирішення лише за наслідками проведення експертного дослідження в частині технічних питань викладених в позовних вимогах. А саме, суд вважає, що питання фактичного підключення водопроводу потребує спеціальних технічних знань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

В ході судового розгляду позивач клопотання про призначення експертизи з наведених вище питань не заявляв, жодних доказів, які б давали суду підстави для висновку про незаконність технічних умов суду не представив, отже підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

Оскільки виходячи із змісту позовної заяви, позовні вимоги про визнання порушеним права позивача, задекларованого у ч.3 ст.30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на отримання, у виданих позивачу ОСОБА_4 ОСОБА_3 умовах від 11.07.2012 р. за №15-3340, обґрунтованих вимог, оскільки, всупереч приписам ст.30 та ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» власнику будинку садибного типу, площа якого менше за 300 м2, ОСОБА_3 умови передбачали проводити заміну діючого водопровідного вводу будинку і облаштовувати засувку безколодязьного типу у місці підключення водопровідного вводу до вуличного водопроводу; визнання порушеним права позивача, задекларованого у ч.3 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на отримання, у виданих позивачу ОСОБА_4 ОСОБА_3 умовах від 11.07.2012 р. за №15-3340, вимог які б відображали його реальні наміри щодо забудови земельної ділянки, оскільки попри наміри позивача підключити будинок лише до міської каналізації, заявнику було навязано вимогу про заміну існуючого водопровідного вводу будинку і облаштування засувки безколодязьного типу у місці підключення водопровідного вводу до вуличного водопроводу; визнання порушеним права позивача на отримання достовірної інформації у виданих позивачу ОСОБА_4 ОСОБА_3 умовах від 11.07.2012 р. за №15-3340, задеклароване у ст.30 та ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки надання недостовірної інформації у складі ОСОБА_3 умов, щодо інженерного забезпечення об'єкта будівництва було закладено у вказівці його розрахункових параметрів на те, що власнику будинку садибного типу, площа якого менше за 300 кв.м, ОСОБА_3 умови передбачали проводити заміну діючого водопровідного вводу будинку і облаштовувати засувку безколодязьного типу у місці підключення водопровідного вводу до вуличного водопроводу, тобто виконувати будівництво інженерних мереж (заміна приблизно 7 м. водопровідного вводу) та об'єктів інженерної інфраструктури (засувка безколодязьного типу) поза межами його земельної ділянки; зобовязання ОСОБА_4 виконати своїм коштом ту частину вимог ОСОБА_3 умов, які закладені у затверджений ним Проект й визнані судовим рішенням незаконно перекладеними на позивача, а суму в розмірі 304,80 грн. за вже виконані власним коштом споживача незаконні вимоги ОСОБА_3 умов від 11.07.2012 р. за №15-3340, про що документально засвідчено у «Довідці про вартість виконаних будівельних робіт» на підставі договору підряду від 25.11.2013 р. за № 05-679 між ОСОБА_2 та ЛМКП «Львівводоканал», квитанціями по сплаті за виконані роботи та Актом приймання виконаних будівельних робіт, перевести на рахунок споживача, як передоплату за послугу водопостачання, являються похідними від вимог про визнання незаконними частини технічних умов та обґрунтовуються позивачем виходячи із факту визнання судом незаконними частини технічних умов від 11.07.2012 р. за №15-3340 на водопостачання та водовідведення житлового будинку позивача на вул. М. Голубця, 36, то такі задоволенню також не підлягають.

Безпідставними є й позовні вимоги про надання тлумачення підпункту 2 п.22 Типового договору, щодо конкретного розташування місця підключення по водопостачанню інженерної мережі будинку, до мережі виконавця, для будинку садибного типу та щодо конкретного розташування місця підключення по водовідведенню інженерної мережі будинку, до мережі виконавця, для будинку садибного типу, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 213 ЦК України суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину на вимогу однієї або обох сторін такого. За змістом вказаної статті тлумачення змісту правочину можливе за зверненням сторони або сторін договору, в той час як позивач звернувся із вимогою про тлумачення договору, який між позивачем та відповідачем не укладено.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги, в яких позивач просить дослідити Договір, який ОСОБА_4 надав позивачу в січні 2014 року і не бажаючи вносити до нього належних змін пропонував підписати у червні 2014 року, на предмет відповідності Типовому договору, і взявши до уваги додані до справи докази невідповідності Договору - Типовому договору, визнати його таким, що не відповідає вимогам Типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630; дослідити, наданий позивачу ОСОБА_4 у листі від 08.05.2015 р. за №14-1322в Договір на водопостачання та водовідведення, на предмет відповідності Типовому договору, і взявши до уваги додані до справи докази невідповідності Договору - Типовому договору, визнати його таким, що не відповідає вимогам Типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630; дослідити договір на водопостачання та водовідведення, який позивач переписав з офіційного веб-сайту ОСОБА_4 у листопаді 2015 р. і який носить публічний характер, скерований до власників садибної забудови та є загальнодоступний для невизначеного кола осіб, на предмет відповідності Типовому договору, і взявши до уваги додані до справи докази невідповідності Договору - Типовому договору, визнати його таким, що не відповідає вимогам Типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630, виходячи з наступного.

Згідно з ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як дослідження договорів на предмет відповідності між собою, також такий не встановлений іншим законодавством чи договором.

Оскільки позовна вимога про визнання незаконними дії посадових осіб ЛМКП «Львівводоканал», через те, що вони пропонували споживачам садибної забудови підписати договори, які в судовому порядку було визнано такими, що не відповідають вимогам Типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630, є похідною від вищевказаних позовних вимог, та така задоволенню також не підлягає.

Відсутні підстави і для задоволення позовної вимоги про визнання правомірності підключення будинку позивача до системи централізованого водопостачання та правомірності користування позивачем цією послугою протягом усього часу її отримання, оскільки ч.1 ст.3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з пояснень представників відповідача правомірність підключення будинку позивача до системи централізованого водопостачання та правомірність надання йому послуг ЛМКП «Львівводоканал» ніким не оспорюється. Факт надання позивачу вказаних послуг та здійснення їх повної оплати в судовому засіданні сторонами визнано, що свідчить про відсутність невизнаних чи оспорюваних прав та інтересів позивача зазначених у цій позовній вимозі, а тому така не підлягає судовому захисту.

Необґрунтованою є й позовна вимога позивача про визнання з 01.10.2015 року укладеним договору між Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал» та ОСОБА_2 про надання послуг з централізованого водопостачання у будинок №36 на вул. Голубця у м.Львові на умовах, передбачених Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630, оскільки позивач просить суд задовольнити таку, врахувавши, зокрема систематичні намагання відповідача ухилитись від законних письмових договірних відносин з позивачем, незаконної відмови відповідача надіслати позивачу договір на водопостачання у вересні 2015 р., незаконності окремих частин у наданих позивачу ОСОБА_3 умовах, правомірного підключення його будинку до системи централізованого водопостачання і використання ним цієї послуги та відповідно до розяснень наданих у Постанові Верховного суду України від 10.10.2012 року у справі 6-110цс12 про те що свобода договору не є безмежною, а умови типового договору, що набув юридично-обовязкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковим для сторін договору, які не мають права відступати від їх положень і врегульовувати свої відносини на власний розсуд, оскільки роз'яснення, викладені у Постанові Верховного суду України від 10.10.2012 року у справі 6-110цс12, стосувалися інших правовідносин, ніж ті, які виникли між сторонами спору. Крім цього, судом відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог про визнання незаконності частини технічних умов, а в судовому засіданні встановлено, що позивач не виконав вимог наданих йому ОСОБА_3 умов, які є обовязковою умовою для укладення договору, оскільки без виконання позивачем зазначених в технічних умовах робіт, відповідач не зможе виконувати умови договору.

Необґрунтованими та не підтверджені належними доказами позовні вимоги про визнання з 26.04.2014 року (дата нової редакції Закону України «Про житлово- комунальні послуги»), права позивача на отримання достовірної та своєчасної інформацію щодо умов договору, який ЛМКП «Львівводоканал» мав підготувати та запропонувати позивачу відповідно до вимог Типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630, як мешканцю садибної забудови, який фактично користується і сумлінно сплачує за надані ОСОБА_4 послуги з централізованого водопостачання вже не один рік без належно оформленого письмового договору; визнання, що право позивача, задеклароване у п.4 ч.1 ст.4 та ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», на необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про послугу з централізованого водопостачання та водовідведення, як споживача житлово-комунальних послуг, було порушено ЛМКП «Львівводоканал» в процесі виконання (невиконання) відповідачем покладених на нього обовязків по підготовці та пропонуванню споживачам договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення відповідно до п.1 ч.3 ст.20 та п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому підстави для задоволення таких також відсутні.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 197, 212-214 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівськогоміського комунального підприємства «Львівводоканал» про усунення порушень прав споживача житлово-комунальних послуг, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Р.Я. Головатий