Провадження № 22ц/784/1575/16
Справа № 487/1720/16-ц Суддя першої інстанції Разумовська О.Г.
Категорія 37 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

7 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

1 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» (надалі - ТОВ «СК-АГРО») про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 18 березня 2016 року до часу винесення рішення у справі.

Мотивуючи свої вимоги зазначав, що з інформації інтернет -порталу «Труд» Державної служби зайнятості йому стало відомо про наявність вакансії посади підсобного робітника на ТОВ «СК-АГРО».

Бажаючи працювати на цій посаді, він 11 березня 2016 року поштою надіслав до ТОВ «СК-АГРО» заяву про прийняття на роботу на посаду підсобного робітника з 18 березня 2016 року, але до теперішнього часу відповіді від ТОВ «СК-АГРО» не отримав.

Оскільки внаслідок відмови у прийнятті на роботу він має вимушений прогул, то просив задовольнити його вимоги.

ТОВ «СК-АГРО» заперечувало проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що на час надходження заяви позивача на вакантну посаду вже було призначено іншу особу.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, пославшись на його незаконність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік (ч. 2 ст. 235 КЗпП України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 11 березня 2016 року ОСОБА_2 на адресу відповідача написав заяву про прийняття його на посаду підсобного робітника з 18 березня 2016 року до ТОВ «СК-АГРО». До заяви додав копії паспорту, ідентифікаційного коду, копію документів про освіту (а.с. 4).

Зазначені документи надійшли на адресу відповідача 13 березня 2016 року та 18 квітня 2016 року позивачу була надана відповідь на його заяву про відсутність вакантних місць на підприємстві (а.с. 28).

Відповідно до направлення Липоводолинського державного центру зайнятості 10 березня 2016 року для працевлаштування до відповідача на вакантну посаду підсобний робітник було направлено безробітню особу, яку наказом керівника ТОВ «СК-АГРО» було прийнято на вказану посаду з 10 березня 2016 року (а.с.19,20,22).

Отже, суд першої інстанції встановивши зазначені обставини дійшов обґрунтованого висновку, що між сторонами відсутні трудові правовідносини, що випливають з трудового договору, передбаченого ст. 21 КЗпП України.

Законність дій відповідача щодо не укладення трудового договору з позивачем, останнім не оскаржувалася.

З наданих сторонами доказів не вбачається, що відмова у прийнятті на роботу була необґрунтованою, оскільки як було встановлено на час звернення до відповідача за працевлаштуванням, посада, на яку мав намір працевлаштуватися позивач, не була вакантною.

За таких обставин, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про виплату позивачу, як працівнику ТОВ «СК-АГРО», середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Посилання позивача на абз. 9 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» правильно районним судом не взято до уваги, оскільки цей пункт роз'яснює розгляд позовів про відмову у прийнятті на роботу певної категорії працівників відповідно до ч. 2 ст. 232 КЗпП України, з якими власник зобов'язаний укласти трудовий договір. Проте позивач до переліку осіб, зазначених в цій правовій нормі не відноситься, а тому до правовідносин, що виникли між сторонами у цій справі, роз'яснення п. 6 вказаної постанови не застосовуються.

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд не дослідив під час розгляду справи наявність інших вакантних посад на підприємстві відповідача, на які міг би претендувати заявник, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ці обставини не входять до предмету доказування по цій справі.

Також є безпідставними твердження заявника, що тільки факт написанні заяви позивача про прийняття на роботу, свідчить про існування трудових правовідносин між сторонами, оскільки ці твердження не ґрунтуються на нормах трудового законодавства, а є особистими розсудами позивача.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до тлумачення як обставин, так і норм права на користь заявника та не спростовують вмотивованих висновків суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, для скасування зазначеного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

О.В. Мурлигіна