У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

ЧерненкоВ.А., Журавель В.І., ШтеликС.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Ленінського районного суду Запорізької області від

11 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від

25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 8 серпня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»), та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 170 тис. доларів США для купівлі будинку та земельної ділянки, з умовою повернення наданого кредиту до 8 серпня 2027 року.

У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 8 серпня 2007 року між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку, розташовані по АДРЕСА_1 .

Постановою господарського суду Запорізької області від 20 серпня 2009 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора.

У ході ліквідаційної процедури між відповідачем, в особі ліквідатора, та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, які були предметом іпотеки.

Згідно ухвали Вищого господарського суду України від 7 липня

2010 року ухвалу господарського суду Запорізької області про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 скасовано, а провадження у справі припинено.

Позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором не виконує. Станом на 7 грудня 2014 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 242 298, 17 доларів США.

На його думку, застава на спірний будинок та земельну ділянку свою дію не припинила, зобов'язання, забезпечене іпотекою, не виконано і застава зберігає свою чинність при переході права власності на предмет іпотеки до відповідачів, а тому вказане майно підлягає відчуженню у порядку статті 23 Закону України «Про іпотеку», а тому просив звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, який належить ОСОБА_5; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів у ході виконавчого провадження; встановити початкову ціну реалізації предмета іпотеки згідно з експертною оцінкою суб'єкта оціночної діяльності, залученого органом державної виконавчої служби у ході виконавчого провадження; стягнути з відповідачів на свою користь витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року, у задоволенні позову ПАТ «ПУМБ» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ПУМБ», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди на підставі доказів поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно застосували до правовідносин, які склались між сторонами ст. 204 ЦК України, та дійшли правильного висновку про те, що після проведення ліквідаційної процедури позивач не має права вимагати звернення стягнення на майно, яке раніше було передано йому в іпотеку, оскільки вказане спірне майно було вивільнене з-під обтяження іпотеки шляхом його реалізації в ході ліквідаційної процедури, а виручені кошти від такого були передані позивачу в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4

Доводи, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів по їх оцінці.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судами під час розгляду справи було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду Запорізької області від11 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.П.Штелик