ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 липня 2016 року Справа № 174/262/16-ц

п/с № 2/174/219/2016

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.

з участю позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за заповітом, третя особа у справі, ОСОБА_2,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 05.05.2016 р., позивачка зазначила, що 22.09.2015 року у м. Вільногірську, Дніпропетровської області, помер її батько, ОСОБА_3.

За своє життя, 14.09.2011 року, ОСОБА_3 склав заповіт на її ім'я, який був нотаріально посвідчений. Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої також увійшло нерухоме майно у вигляді частини житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: вул. Колгоспна, буд. № 15, у м. Вільногірську Дніпропетровської області, та 1/2 частина земельної ділянки за зазначеною адресою.

У шестимісячний строк вона звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вільногірського міського нотаріального округа Дніпропетровської області, ОСОБА_4, внаслідок чого нотаріусом була відкрита спадкова справа № 12/2016.

Третя особа, ОСОБА_2, це її мати, тобто дружина спадкодавця, яка від своєї обов'язкової частки на спадщину після смерті чоловіка не претендує, про що свідчить те, що вона у встановлений шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини, до нотаріальної контори не подала. Цей факт підтверджується матеріалами спадкової справи.

26.04.2016 року, приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, ОСОБА_4, була винесена постанова про відмову їй у вчиненні нотаріальної дії у вигляді видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на невизначену частку житлового будинку № 15 по вул. Колгоспна в м. Вільногірську, та невизначену частку земельної ділянки по вул. Колгоспна в м. Вільногірську, після смерті її батька.

Підставою відмови у видачу свідоцтва про право на спадщину стало те, що батько за своє життя не провів державну реєстрацію права власності належних йому часток нерухомого майна в органах державної реєстрації. Таким чином у цей час вона може набути право власності на вищезазначене спірне спадкове майно тільки у судовому порядку, оскільки існує спір щодо належності спадкового майна у вигляді часток нерухомого майна її покійному батькові.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Позивачка вважає, що у судовому порядку за нею повинне бути визнане право власності в порядку спадкування за заповітом на частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: вул. Колгоспна, буд. № 15, у м. Вільногірську Дніпропетровської області, та 1/2 частину земельної ділянки за зазначеною адресою, приймаючи до уваги наступне.

Згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.10.2014 року, та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 року, по цивільній справі № 2-12/11 (які набрали законної сили), за її батьком було визнано право спільної часткової власності на частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою, вул. Колгоспна, 15, у м. Вільногірську, Дніпропетровської області, у вигляді: житлової кімнати, приміщення 1-3 в будинку А-1 (квартира № 2), 15,4 кв.м.; нежитлового приміщення кухні 1-2, літ А1Д 4.4 кв.м.; тамбуру літ. «а» 3.1. кв.м.; підвалу під будівлею «А1», сараю «Г»; вбиральні «Д»; колодязя «К»; частини огорожі № 1; 1/2 частини мощення 1; хвіртки № 3; навісу літ. «а11»; ґанку, а всього зазначеного майна на загальну суму 18700,00 грн.

Також зазначеними судовими рішеннями за її батьком було визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки (від земельної ділянки кадастровий земельний номер :01:035:9927 загальною площею 0.0882 га) площею 441 кв.м., розташованої за адресою, вул. Колгоспна, 15, м. Вільногірськ, Дніпропетровська область.

Однак батько не встиг до часу своєї смерті (в силу того, що тяжко хворів, та не встигнув отримати остаточне судове рішення у його справі, у вигляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.09.2015 року) здійснити державну реєстрацію свого речового права на нерухоме майно у вигляді частки житлового будинку з господарськими спорудами та частки земельної ділянки, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що і стало підставою для виникнення спору, та позбавляє її права отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору.

Статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто, право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі шляхом визнання такого права судовими рішеннями, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається у тому числі, на підставі відповідних судових рішень.

Таким чином, відсутність державної реєстрації належного батькові нерухомого майна, могла бути підставою для відмови йому у посвідченні та реєстрації правочинів відносно цього майна, за його життя, відповідними компетентними органами (нотаріуси, державні реєстратори), однак не може бути підставою для відмови у визнанні за нею судом права власності на це майно в порядку спадкування, оскільки у зв'язку зі смертю батька, зникла можливість державної реєстрації за ним цих прав, однак залишилися правовстановлюючі документи у вигляді судових рішень.

На підставі викладеного, її покійній батько був власником 1/2 частки спірного нерухомого майна, незважаючи на відсутність реєстрації його права власності, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки, згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 року, № 7, "Про судову практику у справах про спадкування", при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, - відповідачем нею зазначена Вільногірська міська рада Дніпропетровської області. Згідно абзацу 4 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

Надаючи правову оцінку належності обраного нею способу захисту, вона зважає на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Доказами у підтвердження правомірності її позовних вимог є: рішення судів про визнання права власності на нерухоме майно, заповіт на її ім'я, свідоцтво про смерть батька, технічний паспорт на будинок, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, та інше.

Попередня ціна позову розрахована нею відносно будівель, виходячи з оцінки вартості спірної частки житлового будинку з господарськими спорудами зазначеної в рішенні апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 року, і яка складає 18700,00 грн., а вартість земельної ділянки вона оцінює в 20000,00 грн. При цьому, після відкриття провадження за цим позовом, з допомогою відповідних судових експертиз проведених за її клопотанням, буде можливо встановити реальну вартість спірного майна на цей час, і виходячи з цього, у разі необхідності нею буде доплачений судовий збір до фактично сплаченого мінімального розміру.

Керуючись ст.ст.3,114 ЦПК України, ст.ст. 328,1216,217,1218,1223,1233,1296 ЦК України, позивачка прохає:

1. Визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 22.09.2015 року, ОСОБА_3, на частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою, вул. Колгоспна, 15, у м. Вільногірську, Дніпропетровської області, у вигляді: житлової кімнати, приміщення 1-3 в будинку А-1 (квартира № 2), 15,4 кв.м.; нежитлового приміщення кухні 1-2, літ А1Д 4.4 кв.м.; тамбуру літ. «а» 3.1. кв.м.; підвалу під будівлею «А1», сараю «Г»; вбиральні «Д»; колодязя «К»; частини огорожі № 1; 1/2 частини мощення 1; хвіртки № 3; навісу літ. «а», ґанку, та на 1/2 частину земельної ділянки (від земельної ділянки кадастровий земельний номер :01:035:9927 загальною площею 0.0882 га) площею 441 кв.м., розташованої за адресою, вул. Колгоспна, 15, м. Вільногірськ, Дніпропетровська область.

2. Витребувати для огляду від приватного нотаріуса Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, ОСОБА_4, спадкову справу № 12/2016, відкриту після смерті, ОСОБА_3.

3. У разі задоволення позову, витрати по справі покласти на неї.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги та їх обгрунтування підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача, яка не обмежена в її повноваженнях, в судове засідання не з'явилася та надала заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила прохання, позов задовольнити.(а.с.91,92)

Вислухавши позивачку, дослідивши та оцінивши в сукупності та взаємозв'язку надані письмові докази, а саме:

- квитанцію від 29.04.2016 р., згідно якої позивачка сплатила судовий збір в сумі 551.20 грн. (а.с.1);

- копію витягу із паспорта громадянки України на ім'я ОСОБА_1, 26.09.1964 р. н. (а.с.6);

- копію постанови від 26.04.2016 р. приватного нотаріуса Вільногірського міського нотаріального округа, ОСОБА_4, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася 22.09.2015 р. після смерті ОСОБА_3, в виді: - гаража № 21 в гаражному кооперативі "Сонячний" в м. Вільногірську, - невизначену частку житлового будинку № 15 по вул. Колгоспній в м. Вільногірську, - невизначену частку земельної ділянки по вул. Колгоспній в м. Вільногірську, за відсутності державної реєстрації права власності на зазначене майно за спадкодавцем (а.с.7);

- копії свідоцтва про смерть, згідно якого ОСОБА_3 помер 22 вересня 2015 року у віці 76 років в м. Вільногірську, Дніпропетровської області (а.с.8);

- копію свідоцтва про народження, згідно якого ОСОБА_5 народилася 26.09.1964 р., батьками її зазначені: ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с.9);

- копію свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали шлюб 21.08.1993 р. актовий запис № 165 відділу ЗАГС Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області (а.с.10;

- копію заповіту від 14.09.2011 року, згідно якого ОСОБА_2 на випадок її смерті заповіла все своє майно ОСОБА_1 (а.с.11);

- копію державного акта на право власності на земельну ділянку від 22.10.2010 р., згідно якого земельна ділянка площею 0.0882 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:035:0027, по вул. Колгоспній,15, в м. Вільногірську, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.12);

- копію рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.10.2014 р., згідно якого визначені частки, по 1/2 для кожного, по будинку, господарським будівлям і спорудам та земельній ділянці, між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.13-21);

- копію рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 р., згідно якого рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.10.2014 р. частково змінене, а саме, колегія суддів вирішила: "Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року у частині виділення ОСОБА_7 підвалу під будівлею «А 1», вартістю 1025 грн. та стягнення компенсації - змінити, виділив ОСОБА_3 у класність: житлову кімнату, приміщення 1-3 в будинку А-1 (квартира№2), 15,4 кв.м., вартістю 7515,20 грн.; нежитлове приміщення кухню 1-2, літ А1Д4.4 кв.м., вартістю 4860 грн.; тамбур літ. «а». 3.1кв.м., вартістю 2083 грн.: підвал під будівлею «А.1», вартістю 1025 грн.; сарай «Г», вартістю 221 грн.; вбиральню «Д», вартістю 299 грн.; колодязь «К», вартістю 873 грн.; 1/2 частину огорожі №1, вартістю 213,5 грн.; 1/2 частину мощення 1, вартістю 592,5 грн., хвіртку №3, вартістю 758 грн., навіс літ. «all», вартістю 58 грн., ґанок, вартістю 202 грн., а всього спадкового майна на загальну суму 18700 грн., що складає 57/100 частини домоволодіння.

Виділити ОСОБА_7 у власність: житлову кімнату, приміщення 1-4, розміром 19,2 кв.м. (квартира №1), вартістю 9369,6 грн.; літню кухню «Б», вартістю 2307 грн.; сарай «В», вартістю 748 грн.; сарай «Е», вартістю 278 грн.; 1/2 частину огорожі №1, вартістю 213,5 грн.; 1/2 частину мощення 1, вартістю 592,5 грн., хвіртку №2, вартістю 758 грн.; а всього спадкового майна на загальну суму - 14267 грн., що складає 43/100 частини домоволодіння.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 різницю у вартості спірного майна в розмірі 2216 грн. 50 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін." (а.с.22-25);

- копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.09.2015 р., про відмову ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження (а.с.26-27);

- копію технічного паспорта на жилий будинок по вул. Колгоспній, 15, в м. Вільногірську (а.с.28-30);

- копію витягу із паспорта громадянки України на ім'я ОСОБА_2, 22.08.1942 р. н. (а.с.42);

- звіт про оцінку майна від 31.05.2016 р. ТОВ "Капитель-Групп", згідно якого ринкова вартість 57/100 домоволодіння (кв.2) з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Колгоспній, 15, в м. Вільногірську, складає - 33989.00 грн., без ПДВ (а.с.54-72);

- звіт про оцінку майна від 31.05.2016 р. ТОВ "Капитель-Групп", згідно якого ринкова вартість 1/2 частини земельної ділянки, площею 0.0882 га, кадастровий номер: :01:035:0027, що розташована по вул. Колгоспній, 15, в м. Вільногірську, складає - 25972.00 грн., без ПДВ (а.с.73-90);

- копію матеріалів спадкової справи № 12/2016 до майна померлого 22 вересня 2015 р. ОСОБА_3, в якій містяться наступні копії документів:

копія заяви ОСОБА_1 від 02.02.2016 р. про прийняття спадщини за заповітом після смерті 22.09.2015 р. її батька, ОСОБА_3 (а.с.98);

копія заяви ОСОБА_2 про відмову від обов'язкової частки у спадковому майні, після смерті 22.09.2015 р. її чоловіка, ОСОБА_3 (а.с.98 зворот. сторона);

копія витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.99-101);

копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, що наступила 22.09.2015 р. (а.с.102);

копія витягів із паспортів громадян України на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_1 (а.с.103-106, 108-109);

копія заяви ОСОБА_1 від 26.04.2016 р. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 22.09.2015 р. її батька, ОСОБА_3 (а.с.107);

копія заповіту від 14.09.2011 року, згідно якого ОСОБА_3 на випадок його смерті заповів все своє майно ОСОБА_1 (а.с.110);

копія витягу із реєстру прав на нерухоме майно, згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності, по 1/2 частці кожному, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.111, 112);

копія технічної характеристики зазначеної квартири (а.с.113);

копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.09.2015 р., про відмову ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження (а.с.114-115);

копія державного акта на право власності на земельну ділянку від 22.10.2010 р., згідно якого земельна ділянка площею 0.0882 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:035:0027, по вул. Колгоспній,15, в м. Вільногірську, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.116);

копія витягів з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, Державного реєстру обмежень рухомого майна про податкові застави, інформаційної довідки із Спадкового реєстру, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.117-125);

копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.04.2016 р., згідно якого ОСОБА_1 успадкувала 1/2 частку двокімнатної квартири АДРЕСА_2, після смерті 22.09.2015 р. її батька, ОСОБА_3 (а.с.125);

копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.126);

копія постанови від 26.04.2016 р. приватного нотаріуса Вільногірського міського нотаріального округа, ОСОБА_4, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася 22.09.2015 р. після смерті ОСОБА_3, в виді: - гаража № 21 в гаражному кооперативі "Сонячний" в м. Вільногірську, - невизначену частку житлового будинку № 15 по вул. Колгоспній в м. Вільногірську, - невизначену частку земельної ділянки по вул. Колгоспній в м. Вільногірську, за відсутності державної реєстрації права власності на зазначене майно за спадкодавцем (а.с.7);

- керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не суперечить закону, обґрунтований, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, тому підлягає повному задоволенню, за наступних підстав.

Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ч.1 ст.1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені ст. ст. 1261-1265 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.5 ст. 1228 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили.

Тобто згідно зазначеної норми одним із правовстановлюючих документів про право власності на нерухоме майно, може бути рішення суду.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його.

Приймаючи до уваги, що право власності на вищезазначене нерухоме майно виникло у батька позивачки, ОСОБА_3, за його життя, на підставі судового рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.10.2014 р. (а.с.13-21) та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 р. (а.с. 22-25), про поділ спадкового майна, проте батько позивачки за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію свого права власності на визначену судовими рішеннями частку вищезазначеного нерухомого майна, що позивачка прийняла за заповітом спадщину, що відкрилася після смерті її батька, суд вважає, що є достатньо підстав для визнання за позивачкою права приватної власності на вищезазначене нерухоме майно, в порядку спадкування за заповітом, що не порушує прав та законних інтересів інших осіб і не суперечить вимогам закону, а також буде відповідати вимогам справедливості, добросовісності та розумності (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Суд також приймає до уваги, що частка у домоволодінні та земельній ділянці по вул. Степовій, 15, в м. Вільногірську, для ОСОБА_3 була визначена вищезазначеними судовими рішеннями і, відповідно, складає 57/100 - у домоволодінні та 1/2 частку у земельній ділянці.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності та взаємозв'язку, керуючись законом, приймаючи до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи, визнані відповідачем в повному обсязі, що не порушує прав та законних інтересів інших осіб, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі та про покладення на позивачку судових витрат, в виді судового збору 599.61 грн., згідно її заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 169, 174, 209 ч.3, 212-215, 222, 223, 292-294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_8, 26.09.1964 р. н., уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН № НОМЕР_1, зареєстрованою за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, право приватної власності на частину житлового будинку з господарськими спорудами, за адресою, вул. Колгоспна, 15, у м. Вільногірську, Дніпропетровської області, у вигляді: житлової кімнати, приміщення 1-3 в будинку А-1 (квартира № 2), 15,4 кв.м.; нежитлового приміщення кухні 1-2, літ А1Д 4.4 кв.м.; тамбуру літ. «а» 3.1. кв.м.; підвалу під будівлею «А1», сараю «Г»; вбиральні «Д»; колодязя «К»; частини огорожі № 1; 1/2 частини мощення 1; хвіртки № 3; навісу літ. «а11», ґанку; та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 441 кв.м., від земельної ділянки кадастровий земельний номер :01:035:9927, загальною площею 0.0882 га, розташованої за адресою, вул. Колгоспна, 15, м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом від 14.09.2011 р., після смерті ОСОБА_3, який помер 22.09.2015 року.

Судові витрати у справі, в виді судового збору 599.61 грн., покласти на позивачку, ОСОБА_1, згідно її заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається, протягом десяти днів з дня його проголошення, через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам та третій особі.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.