Справа № 706/155/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 216 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого судді Орендарчука М.П.,

за участю секретаря Пізняк Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачі не з»явилися,

третя особа: не з»явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Христинівка справу за позовом ОСОБА_1 доУманського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, Головного Управління Національної поліції України у Черкаської області, третя особа ОСОБА_2 про витребовування майна.

встановив:

08.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідачів.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 лютого 2009 року працівниками ДАІ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а автомобіль марки «Фольксваген LT-28» державний номерний знак НОМЕР_1 в порядку ст.265-2 КУпАП тимчасово затримано і доставлено на територію Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області.

Вважає, що вилучення транспортного засобу проведено незаконно, а тому просить постановити рішення яким зобовязати Христинівське відділення Уманського відділу поліції, Уманський відділ поліції Головного Управління Національної поліції України в Черкаській області та Головне управління Національної поліції України в Черкаській області передати (повернути) йому автомобіль Фольксваген ЛТ-28 державні номерні знаки 01 302 КВ 1987 р. випуску і стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору та оплаті правової допомоги адвоката.

Також ОСОБА_3 вважає, що його права власника автомобілю автомобіль Фольксваген ЛТ-28 державні номерні знаки 01 302 КВ 1987 р. випуску доводять приєднані до позовної заяви не засвідчені копії: розписки ОСОБА_2 від 19.10.1995 року, довіреності від 18.10.1995 року, від 04.02.2013 року та тимчасового реєстраційного талону РКА№070528, який видавався на період дії довіреності - з 03 січня 2002 року до 25 грудня 2003 року.

Подаючи позов ОСОБА_1 керувався статтями 11, 16, 395-400 ЦК Україии.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, покликаючись при цьому на обставини, зазначені у позовній заяві.

Начальник Христинівського відділення Уманського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області підполковник поліції ОСОБА_4 повідомив суд, що Христинівське відділення Уманського відділу поліції не являється юридичною особою, а тому виступати відповідачем у справі не може.

Головне управління Національної поліції України в Черкаській області надало заперечення на позов ОСОБА_1, в якому зазначає, що позовна вимога не підлягає до задоволення зважаючи на те, що Головне управління Національної поліції утворено у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 року, тобто задовго після виникнення спірних правовідносин, і правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області не являється.

Окрім того, Головне управління Національної поліції України в Черкаській області вважає, що фактичні обставини, на які покликається позивач, не доведені належними і допустимим доказами, ОСОБА_1 не являється належним власником (володільцем) транспортного засобу, а тому правом вимагати повернення транспортного засобу, який йому не належить, не наділений.

Третя особа ОСОБА_2 12 липня 2016 року надіслав до суду заяву в якій позов визнає та просить суд його задовольнити.

Розглянувши справу по суті, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд дійшов наступних висновків і такого рішення.

08 лютого 2009 року о 12 годині 30 хвилин в м. Христинівка по вулиці Пушкіна працівниками ДАІ з обслуговування адміністративної території Христинівського району виявлено факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем марки «Фольксваген LT-28» державний номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційних та інших документів, що підтверджують право користування чи розпорядження транспортним засобом, наявність яких передбачає пункт 2.1 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

У звязку з виявленим правопорушенням відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, а автомобіль марки «Фольксваген LT-28» державний номерний знак НОМЕР_1 в порядку ст.265-2 КУпАП тимчасово затримано і доставлено на територію Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області.

Про тимчасове затримання транспортного засобу старшим державним автомобільним інспектором Шарандаком О.А. 08.02.2009 року складено протокол огляду та затримання транспорту з додатком до опису автомобілю «Фольксваген LT-28» державний номерний знак 01302 КВ.

Відомостей про звернення до відповідачів з вимогою про повернення транспортного засобу та відомості про те, що автомобіль утримується відповідачами не надано.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що він є власником автомобілю марки «Фольксваген LT-28» державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі наданих належним чином не засвідчених копій розписки ОСОБА_2 від 19.10.1995 року, довіреностей від 18.10.1995 року, від 04.02.2013 року та копії тимчасового реєстраційного талону РКА№070528, який видавався на період дії довіреності - з 03 січня 2002 року до 25 грудня 2003 року.

Статтею 64 ЦПК України унормовано, що письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру, або витяги з яких, які містять відомості про обставини, які мають значення для справи і які , як правило, надаються суду в оригіналі.

У відповідності до ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Представництво за довіреністю припиняється у разі закінчення строку довіреності (п.1 ч.1 ст. 248 ЦК України).

У відповідності до копії довіреності від 04.02.2013 року гр. ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_5 бути його представниками в усіх підприємствах установах та організаціях з питань оформлення та отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КІС №106957 на автомобіль марки Фольксваген модель LT-28, 1987 року випуску, двигун №06 8163 кузов №WVZZZZ28ZHH021092, реєстраційний номер НОМЕР_1, строком на один рік до 04.02.2014 року

У відповідності до копії довіреності від 18.10.1995 року гр. ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_7 керувати автомобілем марки «Фольксваген LT-28», 1987 року випуску, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, строком на три роки,тобто до 18.10.1998 року.

З копії тимчасового реєстраційного талону РКА070528 вбачається, що документ видавався на імя ОСОБА_1 на автомобіль марки «Фольксваген LT-28» державний номерний знак НОМЕР_1 03.01.2002 року на термін до дії доручення - до 25.12.2003 року.

У період видачі та дії тимчасового реєстраційного талону РКА070528 та розгляду справи у суді жодна із досліджених довіреностей свою дію не зберігала.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що він являється власником та належним користувачем автомобілю марки Фольксваген LT-28 згідно з довідкою про прийняття заяви про викрадення документів на автомобіль і має право користуватись автомобілем марки «Фольксваген LT-28» державний номерний знак НОМЕР_1, не доведені встановлені чинним законодавством засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання. Тобто, виступаючи гарантом реалізації законних прав, держава тим самим забезпечує одночасно і виконання громадянами обов'язків, покладених на них державою, а також власними договірними та іншими зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.

- відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

- відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

- відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 1 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Доказів набуття права власності на автомобіль Фольксваген LT-28» державний номерний знак НОМЕР_1 шляхом укладення правочину суду не надано.

Відповідно до ст.ст.316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своє волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння можливе лише у випадку, якщо позивач доведе, що він є власником індивідуально визначеного майна, а також доведе, що це майно знаходиться у відповідача без достатніх на те правових підстав.

Незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду (ст. 397 ЦК України).

Виходячи з положень ст.ст. 15, 16 ЦПК України та ст. 17 КАС України, вирішення питання щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності службових або посадових осіб органів державної влади віднесено до компетенції адміністративних судів, а тому суд в порядку цивільного судочинства не може визнати правомірними чи неправомірними дії або бездіяльність службових або посадових осіб органів державної влади, як субєктів владних повноважень, так як визнання неправомірності дій не віднесено до компетенції цивільних судів.

Оскільки рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб вважаються правомірними, поки не встановлено протилежного, а такий факт може бути встановлено лише в порядку адміністративного судочинства, суд загальної юрисдикції не може робити висновків щодо неправомірності чи протиправності дій або бездіяльності органів державної влади стосовно складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів, щодо результатів оскарження в порядку, передбаченому чинним законодавством України, рішень, дій та бездіяльності Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області

Крім того, судом приймається до уваги та відзначається, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 730 від 16.09.2015 року «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», Управління МВС України в Черкаській області ліквідовано як юридичну особу публічного права, а Головне управління Національної поліції в Черкаської області створено як юридичну особу публічного права.

Відповідно до ч.1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов»язки переходять до правонаступників. У відповідності до ч.2 ст.107 ЦК України, у випадку правонаступництва має бути затверджено положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, яке має бути юридично закріплено.

На теперішній час жодного положення про правонаступництво прав та обовязків, жодного законодавчо врегульованого порядку переходу прав та обовязків від міліції до поліції не має, натомість утворено новий центральний орган виконавчої влади Національна поліція України, який керується новоствореними нормативно-правовими актами. Факти з приводу яких ведеться судовий спір мали місце набагато раніше чим було створено Національну поліцію в Україні.

Положення статей 395-400 ЦК України, на які посилаєся позивач, не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору, оскільки відсутні докази набуття позивачем права власності на автомобіль «Фольксваген LT-28» державний номерний знак 01302 КВ.

Окрім того, суд зазначає, що позовна вимога про забовязання відповідачів повернети позивачу автомобіль не є способам захисту в розумінні ст..15,16 ЦПК України.

Тому у задоволенні позовної вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння, як і в цілому позову, необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 220 ч.1, 328 ч.1, 387, 400, 656 ч.4, 657 ч.1 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 59 ч.1, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Уманського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, Головного Управління Національної поліції України у Черкаської області, третя особа ОСОБА_2 про витребовування майна, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту проголошення рішення суду, а особи які не були присутні під час оголошення рішення суду з моменту отримання.

Суддя: М.П. Орендарчук