Справа № 202/1347/16-ц
Провадження № 2/202/1133/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 березня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Мороза В.П.

при секретареві: Овечко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Дніпропетровська міська рада про зобов?язання вчинити певні дії та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Дніпропетровська міська рада про зобов?язання вчинити певніі дії та визнання права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивачі просили суд визнати за ними право власності на нерухоме майно в рівних частинах (тобто по ? за кожним), що розташована за адресою АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача повернути правовстановлюючі документи та оригінал технічного паспорту на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1.

Позивачі у судове засідання не з?явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, суду надали клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачами та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу №1247 від 01.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Літаш І.П.

Згідно якого ОСОБА_3 зобов'язався передати нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, що розташоване на земельній ділянці, площею 0,0816 га, кадастровий номер НОМЕР_3 у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах (тобто по ? кожний).

Згідно договору оренди землі від 21.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Літаш І.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1448, укладеного між Дніпропетровською міською радою в особі директора департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради Величка О.В. та ОСОБА_3, який передовірив свої повноваження за довіреністю представнику ОСОБА_2 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню торговельного комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Проте до теперішнього часу ОСОБА_3 не передав позивачам правоустановчі документи на спірне нерухоме майно та визнання їх право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Позивачами було здійснено переобладнання нерухомого майна, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та самочинно побудовано: А2 -1 - прибудова; А3-1 - прибудова; В - літній навіс; Г - навіс.

Згідно технічного висновку будівельних конструкцій будівлі кафе по АДРЕСА_1 від 22.02.2016 року, здійсненого експертом з технічного обслуговування будівель і споруд ОСОБА_6 - основні несущі конструкції знаходяться в задовільному стані та придатні для подальшої експлуатації.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, а відповідно до положень ч. 5 вказаної норми на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням того, що позивачами не надано належних та допустимих доказів того, між позивачами та відповідачем було укладено усну домовленість, згідно якої відповідач зобов?язався вчинити певні дії стосовно спірного нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Дніпропетровська міська рада про зобов?язання вчинити певні дії та визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_2) право власності на нерухоме майно в рівних частинах (тобто по ? кожний), що розташована за адресою АДРЕСА_1, що складається з: А2 -1 - прибудова, площею 135,6 кв.м.; А3-1 - прибудова, площею 44,8 кв.м; В - літній навіс; Г - навіс, без введення в експлуатацію.

В решті позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Дніпропетровська міська рада про зобов?язання вчинити певні дії та визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.П. Мороз