У х в а л а

15 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_3, про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_1, на рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що на виконання рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2013 року з нього стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Наказом відповідача від 26 червня 2015 року № 1750-к його звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції від 26 червня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/603/116/12, виданого 13 березня 2013 року, Бердичівським міським судом Житомирської області щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, закінчено та припинено проведення утримання із заробітної плати боржника. Проте 30 червня 2015 року відповідачем було утримано з його заробітної плати 14 925 грн 24 коп. аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини. Посилаючись на незаконність таких дій відповідача, просив задовольнити позов.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 14 925 грн 24 коп. та компенсацію - 343 грн 28 коп., середній заробіток за весь час затримки за період із 1 липня 2015 року по 29 жовтня 2015 року - 43 957 грн 75 коп., компенсацію - 511 грн 46 коп. без урахування обов'язкових податків та зборів, на відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 20 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_1, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки при проведенні її попереднього розгляду встановлено обставини передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_3, про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді: О.В. Кадєтова Г.І. Мостова