У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи: Управління державної міграційної служби м. Вінниці та служба у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю - квартирою шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2015 року.

Як на підстави перегляду вказаного рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заявники посилались на те, що під час вирішення вказаного спору, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню до вказаних правовідносин, а саме: звертали увагу на правову позицію Верховного суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15, відповідно до якої особам, які виселяються із жилого будинку, яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, за умови, іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту. При цьому, постійне житлове приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Крім того, зазначали, що під час розгляду позовних вимог про виселення, в судовому засіданні був відсутній представник органу опіки та піклування Вінницької міської ради, який не надав висновку про можливість виселення малолітньої дитини без надання іншого житла.

Враховуючи наведене, просили заяву задовольнити.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі заявники просять ухвали судів попередніх інстанцій скасувати, та постановити нову ухвалу про задоволення заяви, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що правова позиція Верховного Суду України, на яку посилались заявники у своїй заяві, не може бути прийнята до уваги, оскільки вона висловлена у постанові, ухваленій після ухвалення рішення, яке заявники просять переглянути.

Крім того, судами правильно зазначено, що під час ухвалення рішення суду першої інстанції представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради не була присутня, проте в описовій частині рішення суду зазначено про заяву представника щодо розгляду справи у її відсутність, з урахуванням інтересів малолітньої дитини. При цьому, за положенням ст. 19 СК України надання висновку органу опіки і піклування у виді окремого документу в цій категорії справ не передбачено.

Враховуючи викладене, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних ухвал не дають підстав для висновку про те, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи: Управління державної міграційної служби м. Вінниці та служба у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю - квартирою шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова