Справа № 755/9230/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звертаючись з позовом до суду просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь для утримання їх спільної доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошові сумі 2500,00 грн., починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, який являється батьком дитини, достатньої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, на даний час вона безробітна та немає достатньо коштів для утримання дитини, позивачка вважає, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, а тому вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, в подальшому просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000,00 грн., додатково пояснила, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, хоча є працездатною особою, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, дитина перебуває на повному її матеріальному утриманні, проте коштів на повноцінне забезпечення дитини не вистачає.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, підтвердив, що у сторін є спільна донька, на даний час сімейно-шлюбних відносин між сторонами припинено, вони проживають окремо, дитина залишилась проживати разом з матір'ю, відповідач намагається надавати необхідну матеріальну допомогу на утримання дитини, проте на даний час він не працює, доходів немає.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що 11.08.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. (а.с. 4)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька - ОСОБА_3. (а.с. 5)

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання доньки у твердій грошові сумі у розмір 2500,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, під час розгляду справи зменшила розмір аліментів до 2000,00 грн. щомісячно, вказуючи про те, що вона несе повністю всі витрати по утриманню доньки, відповідач при цьому, який являється батьком дитини, не забезпечує матеріально доньку, є працездатною особою та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Згідно із ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства.

Оскільки відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, має нерегулярний, мінливий дохід, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися є всі підстави для стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі.

За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, мати дитини, є особою працездатного віку, вказала, що на даний час не працює, з донькою проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2, батько дитини, є особою працездатного віку, на даний час не працює, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" де встановлено з 01 січня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1167,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1455,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1167,00 грн. щомісячно, що відповідає сумі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Виходячи з вказаної норми, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів від дня пред'явлення позову до суду, а саме з 06.06.2016 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн., від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Миронівки Миронівського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючої за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2, на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1167 (одна тисяча сто шістдесят сім) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 06.06.2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: