Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/8374/15-ц

Провадження № 2/185/677/16

08 червня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючий суддя Бабій С.О., за участю секретаря судового засідання Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної Громади м. Донецька в особі Донецької міської ради про визнання права власності на спадкове домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

27.07.2015 року (як вбачається із відбитка штемпеля установи зв'язку на конверті поштового відправлення) позивач ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом до територіальної Громади м. Донецька в особі Донецької міської ради про визнання права власності на спадкове домоволодіння, яким просить визнати за позивачем право власності на домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_2, яке складається з одноповерхового житлового будинку з гаражем під одним дахом та мансардою, проекційною площею 113 м.кв. на земельній ділянці площею 1136м.кв. з 3 в'їздами /воротами/ та огорожею («єврозабор»)загальною довжиною 80м та висотою 2м , багаторічними насадженнями - в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.1-4).

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2, після смерті якого відкрився спадок у вигляді домоволодіння за адресою АДРЕСА_2: одноповерховий житловий будинок з мансардою, проекційною площею 113м.кв., розташований на приватизованій земельній ділянці площею 11136 м.кв. Згідно заповіту, залишеного ОСОБА_2, позивач є єдиним спадкоємцем. 04.2014р. позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадку, однак не зміг отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно і відповідно до закону зареєструвати право власності на нерухомість, оскільки правовстановлюючих документи на майно було втрачено раніше внаслідок пожежі в будинку у 2012 році. Договір дарування будинку, за яким батько позивача набув право власності, було відновлено після звернення до нотаріального архіву, та отримати копію рішення органу місцевого самоврядування № 588 від 21.11.2001р. про приватизацію батьком земельної ділянки отримати позивач не зміг, оскільки в Донецьку розпочались бойові дії. Технічний паспорт збудованого (реконструйованого) батьками позивача після 1984р. будинку також згорів під час пожежі, але отримати копію з архіву КП БТІ, або виготовлення нового неможливе з причини повномасштабних бойових дій в Донецьку з артобстрілами міста та розстрілами людей, техніки, будівель. Батько позивача ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку, однак документ про це втрачено, тому позивач не встиг оформити право власності на спадок, тому у судовому порядку необхідно визнати, що спадкодавець був власником земельної ділянки внаслідок приватизації та вказаного рішення органу місцевого самоврядування. Вказує, що за приписами ст.1296,1297 ЦК України позивач як спадкоємець, що прийняв спадок, має право і обов'язок звернутись до нотаріуса та отримати свідоцтво про право власності на спадок, яким є нерухомість та земельна ділянка. Відповідно до Закону України «Про нотаріат», інструкції про вчинення нотаріальних дій, Положення про спадковий реєстр отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно спадкоємець може отримати лише в тій нотаріальній конторі, в якій відкрито спадкову справу. Тому позивач на підставі ст.392 ЦК України, яка передбачає право власника на захист права власності в судовому порядку шляхом визнання права власності, змушений звернутися із даним позовом до суду.

Заявою від 30.05.2016 р. позивач просив ухвалити по справі заочне судове рішення за відсутністю позивача за наявними матеріалами (а.с.88).

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі.

З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 23 липня 2012 р. у цивільній справі № 2о/0523/105/2012 за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи Податкова інспекція Київського району м. Донецька, ОСОБА_2 про встановлення факту походження від певних осіб, було заяву задоволено, встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, 1936 р.н. та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, 1943 р.н.(а.с.48).

Згідно заповіту від 22.01.2009 р. ОСОБА_2 заповідав все своє майно позивачу, ОСОБА_1 (а.с.49)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ОСОБА_2 помер ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 04 жовтня 2013 року складено відповідний актовий запис № 1214 (а.с.47).

Після його смерті відкрилася спадщина на об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою АДРЕСА_2 - жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 на земельній ділянці 800 кв.м., що підтверджується дублікатом договору дарування від 24.04.1985 р., виданого 07.04.2014 р. (а.с.52). Склад нерухомого майна, зазначений у п. 1 вказаного договору, наступний: один одноповерховий самановий жилий будинок літ. А-1, жилою площею 25,7 кв.м., сарай-В, літня кухня-Б, гараж-Г, паркан, замощення, колодязь та уборна.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкова справа відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини.

У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви та роз'яснює право її подачі за місцем знаходження нотаріальної справи.

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва на право на спадщину), заповіти/спадкові договори), виданої 24.05.2016 р. за № 43953807 Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою, спадкова справа № 55583160 після смерті ОСОБА_2, який померІНФОРМАЦІЯ_1, 10 січня 2014 р. була заведена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Єрмаковою О.Є. (а.с.85).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.2.1.,2.4.,3.1-3.6. Глави 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.

Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивачем не надано доказів того, що приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Єрмакова О.Є. відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька позивача ОСОБА_2. Позивач посилається на те, що відповідно до Закону України «Про нотаріат», інструкції про вчинення нотаріальних дій, Положення про спадковий реєстр отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно спадкоємець може отримати лише в тій нотаріальній конторі, в якій відкрито спадкову справу.

Проте, наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 « Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.06.2014 року за № 640/25417, з метою забезпечення захисту прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, у зв'язку із соціально-політичною ситуацією тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру, Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, Єдиного реєстру довіреностей, зокрема в місті Донецьк (п.1). При цьому, відповідно до п.2 вказаного наказу, було встановлено, що нотаріальні дії та державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) на нерухоме майно, яке розташоване на території Луганської (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов'яносербського, Свердловського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов) та Донецької (Амвросіївського, Мар'їнського (за винятком міста Курахове), Новоазовського, Старобешівського, Тельманівського, Шахтарського, Ясинуватського (за винятком села Новобахмутівка) районів, міст Горлівка, Докучаєвськ, Донецьк, Жданівка, Кіровське, Макіївка, Єнакієве, Сніжне, Харцизьк, Ясинувата, Торез, Шахтарськ, Дебальцеве, Світлодарськ) областей, здійснюють відповідно державні реєстратори речових прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав і приватні та державні нотаріуси інших районів Луганської та Донецької областей відповідно до законодавства.

Позивачем не надано доказів того, що він звертався до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Єрмакової О.Є. (83015, АДРЕСА_1) із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна ОСОБА_2, або, після тимчасового припинення доступу вказаного користувача до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, до будь-якого іншого приватного чи державного нотаріуса інших районів Донецької області, які уповноважені вчиняти нотаріальні дії відповідно до законодавства, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна ОСОБА_2.

При цьому суд враховує, що позивачем було надано суду копію дубліката договору дарування, який засвідчує право власності ОСОБА_2 на жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 на земельній ділянці 800 кв.м.

Як вже зазначав суд, склад нерухомого майна, зазначений у п. 1 вказаного договору, наступний: один одноповерховий самановий жилий будинок літ. А-1, жилою площею 25,7 кв.м., сарай-В, літня кухня-Б, гараж-Г, паркан, замощення, колодязь та уборна, при цьому позивач просить визнати за ним право власності на домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_2, яке складається з одноповерхового житлового будинку з гаражем під одним дахом та мансардою, проекційною площею 113 м.кв. на земельній ділянці площею 1136м.кв. з 3 в'їздами /воротами/ та огорожею («єврозабор»)загальною довжиною 80м та висотою 2м , багаторічними насадженнями. Позивачем не надано, а судом не здобуто доказів того, що на момент смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно мав у власності саме домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_2, яке складалося з одноповерхового житлового будинку з гаражем під одним дахом та мансардою, проекційною площею 113 м.кв. на земельній ділянці площею 1136м.кв. з 3 в'їздами /воротами/ та огорожею («єврозабор»)загальною довжиною 80м та висотою 2м , багаторічними насадженнями.

Так само, відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 10.02.2016 р. )(а.с.73-75), відомості щодо об'єктів нерухомого майна, розташоване за адресою АДРЕСА_2 відсутні. Так само відсутні записи щодо належності ОСОБА_2 зареєстрованих прав на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 64 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або подаються їх копії. В розумінні ст. 64 ЦПК України копія письмового доказу має відображати весь зміст письмового доказу як у частині тексту, так і у частині засвідчення тексту (печатки, штампи, резолюції, підписи і т.і.). Відповідно п. 5.21 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року текст документа містить інформацію, заради фіксування якої було створено документ. Із наданих позивачем документів, у тій частині, яка може бути безпосередньо досліджена судом через якість виготовлення наданих позивачем копій документів вбачається, що 28.07.2986 р. ОСОБА_2 звертався до виконкому Київської районної ради народних депутатів м. Донецька із заявою щодо проведення капітального ремонту будинку із спорудженням нежитлових прибудов зі знесенням будівель за адресою АДРЕСА_2, за наслідками розгляду якого виконкомом Київської районної ради народних депутатів м. Донецька було прийнято рішення про дозвіл на проведення такого ремонту (а.с.61,66). Будь-які докази того, що ОСОБА_2 завершив такий ремонт був власником саме одноповерхового житлового будинку з гаражем під одним дахом та мансардою, проекційною площею 113 м.кв. на земельній ділянці площею 1136м.кв. з 3 в'їздами /воротами/ та огорожею («єврозабор»)загальною довжиною 80м та висотою 2м , багаторічними насадженнями, позивачем не надано та судом таких доказів не здобуто.

Із наданої позивачем відповіді Комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації м.Донецька" від 02.07.2012 р. випливає, що об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою АДРЕСА_2, було зареєстровано за ОСОБА_2 26.04.1985 р. на підставі договору дарування від 24.04.1985 р. (а.с.53). Відтак, із даної відповіді вбачається, що у Комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації м.Донецька" містяться відомості щодо належності ОСОБА_2 на праві власності саме майна, зазначеного у договорі дарування від 24.04.1985 р., а не майна, про визнання права власності на яке просить позивач (домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2, яке складається з одноповерхового житлового будинку з гаражем під одним дахом та мансардою, проекційною площею 113 м.кв. на земельній ділянці площею 1136м.кв. з 3 в'їздами /воротами/ та огорожею («єврозабор»)загальною довжиною 80м та висотою 2м , багаторічними насадженнями. Суд враховує, що зазначена інформація була надана позивачу КП „Бюро технічної інвентаризації м.Донецька" 02.07.2012 р. вже після пожежі, яка відбулася у будинку за адресою АДРЕСА_2 12 березня 2012 р. (а.с.51).

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» , якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше. Як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справ розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось - до початку розгляду справи по суті.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Крім того, главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.

За статтею 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, згідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат».

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відтак, про визнання права власності на спадкове майно за позивачем є способом захисту позивача, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Із наданих позивачем суду доказів, здобутих судом доказів, змісту позовної заяви та письмових заяв та пояснень позивача не вбачається, що після смерті ОСОБА_2 позивач звертався до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Єрмакової О.Є. чи приватних або державнихі нотаріусів Донецької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна ОСОБА_2, відтак позовні вимоги заявлені передчасно.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 64, 74, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій