АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2016 у справі за заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» до ОСОБА_1, третя особа: Акціонерне товариство «Просто-Страхування» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2016 в задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, заявником подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Також представник ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» зазначає, що судом не в повній мірі та невірно встановлені обставини справи, які мають значення для правильного вирішення питання про забезпечення позову, оскільки транспортний засіб «Hyundai Trajet», 2006 року випуску належить на праві власності відповідачу - ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС України. Проте на вказане суд першої уваги не звернув, та не здійснив запит до Міністерства внутрішніх справ України з метою отримання більш детальної інформації з приводу належності вказаного транспортного засобу відповідачу. Враховуючи вищевикладене просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову

В судовому засіданні представник ТзДВ «СК«ВіДі-Страхування» підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, а тому, враховуючи положення ст. 303-1, ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Справа № 752/20831/14-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/13277/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТзДВ «СК«ВіДі-Страхування», перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, як передбачає ч.3 ст.152 ЦПК України.

Судом встановлено, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ТзДВ «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» до ОСОБА_1, третя особа - АТ «ПРОСТО-Страхування», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

29.08.2016 представник ТзДВ «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль «Hyundai Trajet», 2006 року випуску, об'єм двигуна 1997, зареєстрований за ОСОБА_1, посилаючись те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач свідомо небажав здійснювати відшкодування шкоди добровільно, попри всі спроби ТзДВ «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» вирішити справу в досудовому порядку, що в свою чергу, дає заявнику всі підстави вважати, що відповідач і далі буде ухилятися від виконання рішення суду, зокрема, шляхом відчуження належному йому майна.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що на час розгляду справи вказаний транспортний засіб на праві власності належить відповідачу.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 р. роз'яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 153 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Тобто необхідною умовою застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно є його належність відповідачеві.

Оскільки, на момент постановлення оскаржуваної ухвали позивачем не було надано належних доказів на підтвердження того, що відповідачу належить автомобіль «Hyundai Trajet», 2006 року випуску, на який позивач просить накласти арешт, то застосування заходів забезпечення позову суперечило б вимогам п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Разом з цим, посилання заявника на те, що суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги витяг з Єдиного державного реєстру МВС України, яким підтверджується належність транспортного засобу «Hyundai Trajet», 2006 року випуску відповідачу, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наявний в матеріалах справи витяг не містить дати його формування, а отже не є тим документом, що підтверджує право власності відповідача на транспортний засіб на час розгляду питання про застосування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведенні апелянтом доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення процесуального права, які привели, або могли призвести до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: