Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1470/16-ц
Провадження №: 2/332/824/16
11 липня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючий суддя Шалпегіна О.Л.
секретаря Кравець І.В.
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх синів, які продовжують навчання
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх синів, які продовжують навчання.
У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що з 1997 р. по 2001 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час сини досягли вісімнадцяти років, навчаються у Інституті права імені ОСОБА_5 Класичного приватного університету. Стипендії сини не отримують, плата освітньої послуги на рік за кожного складає 9800 грн. Крім того, щомісячно на проїзд сини витрачають 640 грн., на харчування та предмети першої необхідності для навчання, сезонний одяг та ліки через незадовільний стан їх здоровя щомісячно позивачем витрачається 4000 грн. Враховуючи викладене, позивач вважає, що сини потребують матеріальної допомоги у звязку із продовженням навчання. Відповідач займається адвокатською діяльністю, але допомоги у добровільному порядку синам не надає, має заборгованість зі сплати аліментів за попереднім судовим рішенням на утримання неповнолітніх синів.
Посилаючись на наведені обставини та ст. 199 СК України, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітніх синів у розмірі 3000 грн. щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, до закінчення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчання.
Відповідач, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, повторно в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення.
Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.07.1997 р. по 16.02.2001 р., що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с. 8, 9).
З копій свідоцтв про народження вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).
Вік синів на час розгляду справи судом перевищує 18, але є меншим 23 років.
Згідно з довідками № 407 та № 408 від 20.10.2015 р. ОСОБА_4 і ОСОБА_3 є студентами Інституту права імені ОСОБА_5 Класичного приватного університету. Строк закінчення закладу освіти червень 2019 р. Заклад освіти є приватним, стипендію не виплачує (а.с. 22, 23).
Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
За роз`ясненнями, що містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання повнолітніх доньки, сина та їх розмір, суд повинен врахувати положення ст.ст. 182, 200 Сімейного кодексу України.
Договори № 8518 та № 8519 щодо здійснення підготовки студентів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як фахівців освітньо - кваліфікаційного рівня бакалавр з напряму «Правознавство», були укладені 18 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та Класичним приватним університетом (а.с. 18, 20).
Відповідно до копій наданих позивачем квитанцій, останньою за навчання кожного з синів було сплачено по 3675 грн. у 2015 та 2016 рр. (а.с. 24, 25).
Повнолітні сини на теперішній час зареєстровані та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 198 разом із матірю ОСОБА_1 (а.с. 34). Остання працює головним спеціалістом апеляційного суду Запорізької області, середньомісячний розмір її заробітної плати за 2015 рік складає 4402 грн. (а.с. 29).
Таким чином, суд дійшов до переконання, що повнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потребують матеріальної допомоги у звязку із продовженням навчання.
Вирішуючи питання про наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу, суд враховує такі обставини.
Згідно з інформації з Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_2 з 04.12.2013 р. поновлено адвокатську діяльність (а.с. 30). Про фактичне здійснення вказаної діяльності свідчить оголошення у пресі з пропозицією надання ОСОБА_2 правової допомоги у судових та позасудових спорах (а.с. 31, 32).
Вказані обставини свідчать про наявність у відповідача можливості надавати синам допомогу.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з таких обставин.
Вимогами ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
На підставі викладеного, суд враховує вартість навчання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, необхідність у придбанні підручників, проживання останніх за місцем знаходження навчального закладу, нерегулярний мінливий дохід відповідача, та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на утримання повнолітніх синів аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, у зв'язку з чим позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Довідки про стан здоровя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, суд не бере до уваги, оскільки потреба у матеріальній допомозі у повнолітніх синів на підставі ст. 199 СК України повязана саме із навчанням, а не з незадовільним станом здоровя.
Керуючись вимогами ч. 1 ст. 191 та ст. 201 СК України, суд вважає за необхідне стягнути аліменти від дня пред'явлення ОСОБА_1 позову - з 16.05.2016 р., щомісячно і до завершення синами навчання, але не більше ніж до досягнення ними двадцятитрьохрічного віку.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача при звернені до суду з позовом було звільнено від сплати судового збору.
Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (ч. 2 ст. 88 ЦПК України).
Виходячи з цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 367,47 грн. - пропорційно до задоволеної частини вимог.
Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 (дві тисячі) грн., щомісяця, починаючи з 16.05.2016 року, до закінчення навчання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, але не більш ніж до досягнення ними 23-х років.
У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 367 (триста шістдесят сім) грн. 47 коп.
Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 11.07.2016 р. Повний текст рішення виготовлено 12.07.2016 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна