Справа № 351/1433/15-ц
Номер провадження №2/351/547/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Боднарука М.В.,

секретар Лакуста М.З.,

за участі: представника позивача Гладій В.В.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом Публічного Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі територіально-відокремленого безбалансового відділення №10008/093 м. Снятин філії Івано-Франківського обласного управління до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором, мотивуючи тим, що 28 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний України» та ОСОБА_2 було укладено Договір відновлюваної кредитної лінії №71. Крім того, між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір до Кредитного договору за №1 від 29.03.2010р. та в забезпечення виконання умов Кредитного договору було укладено Іпотечний договір №782 від 28.03.2008р. між Банком та майновим поручителем ОСОБА_3.

Згідно кредитного договору Банк зобов'язується надавати Позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 35000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США, а Позичальник зобов'язуються отримувати, належним чином використовувати та повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 14 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором. Кредит надаються для поточних потреб, окремими частинами (траншами) за відновлюваною кредитною лінією, у період до 27 березня 2010р.

На дату укладення Додаткового договору №1 від 29.03.2010р. сума фактичної заборгованості за кредитом склала 35000,00 доларів США, яка підлягає погашенню щомісячно, рівними частинами в сумі 364,58 доларів США, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, та сплачувати проценти, нараховані на залишок заборгованості за Кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку не пізніше 25 числа кожного місяця, починаючи з квітня 2010р. на відповідні рахунки позичальника відкриті у філії Снятинському відділення Ощадного банку №6348 (тепер ТВБВ №10008/093 м.Снятин філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк»). Останній платіж в рахунок погашення Кредиту в сумі 364,90 доларів США та сплату нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 27 березня 2018 року. Позичальник зобов'язався повернути Кредит в сумі 35000,00 доларів США точно в строки обумовлені в договорі та зобов'язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають із цього договору.

Банк взяті на себе згідно договору зобов'язання виконав у повному обсязі, проте позичальник ОСОБА_2 систематично порушував умови, передбачені кредитним договором. щодо своєчасності та повноти внесення коштів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 27.08.2015 р. виникла заборгованість у сумі 15022,18 доларів США, яка складається з: 13015,63 доларів США - залишок по кредиту; 447,36 доларів США - нараховані проценти; 1112,62 доларів США - нарахована пеня; 395,52 доларів США - інфляційні витрати, 51,05 доларів США - 3% річних від прострочених сум заборгованості та процентів.

Тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк», в особі ТВБВ №10008/093 м. Снятин філії Івано-Франківського обласного управління заборгованість за кредитним договором у сумі 15022,18 доларів США (п'ятнадцять тисяч двадцять два долари США, 18 центів), що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 27.08.2015р. становить 321860,75 грн. (триста двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят гривень, 75 копійок) та стягнути з ОСОБА_2 на користь ТВБВ №10008/093 м. Снятин філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3218,61 грн. (три тисячі двісті вісімнадцять гривень, 61 копійка).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити.

Відповідач у судовому засіданні вказав, що в Звіті щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом, всі розрахунки наведені в гривнях, суми заборгованостей відповідно теж в гривнях, тому вважає, що в позовній заяві суми вказані в доларах США неправомірно. Також, в позовній заяві позивач вказав суму нарахованої пені 1112,62 дол. США, а в додатках до позовної заяви, де проведено розрахунок пені вказано, що пеня нараховувалась починаючи з лютого місяця 2011 року, однак позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена в один рік, тому відповідач вважає, що нарахування пені за такий термін є неправомірним. Також позивач подав до суду квитанції, про сплату ним коштів в рахунок заборгованості. Позивач просив суд у задоволенні позову у частині стягнення із нього пені відмовити, а у частині стягнення кредитної заборгованості просив суму сятгуваних коштів зменшити у відповідності до сплачених коштів згідно поданих квитанцій.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, врахувавши додані документи, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. До такого висновку суд прийшов виходячи із наступних міркувань:

- згідно Договору відновлювальної кредитної лінії №71 від 28.03.2008 р. ОСОБА_2 взяв у банку кредит в сумі 35000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США, які зобов'язався повернути банку, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 14 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором, який було забезпечено Додатковим договором за №1 від 29.03.2010р. та Іпотечним договором №782 від 28.03.2008р. між Банком та майновим поручителем ОСОБА_3, згідно із яким за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 15022,18 доларів США за тілом кредиту та процентами.

- відповідно до квитанцій від 31.08.2015 р., 23.10.2015 р., 30.11.2015 р., 29.01.2016 р., 30.03.2016 р., 13.06.2016 р. ОСОБА_2 сплачено в рахунок заборгованості за кредитом та процентами 3334,00 доларів США.

На підставі вказаного до сплати відповідачем залишилося 10128,99 доларів США заборгованості за кредитом та процентами та 395,51 доларів США інфляційних витрат від прострочених сум, що в гривневому еквіваленті станом на 23.06.2016 р. становить 9847,44 грн..

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми-невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується спеціальна (скорочена) позовна давність в один рік. Таким чином, враховуючи, що позовна давність за неустойкою (штрафом) сплила, а тому суд вважає, що стягненню підлягає лише пеня за один рік у розмір 14268,00 грн.

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.61 Конституції України Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Згідно із п. 4.1.1 та п. 4.1.2 Договору передбачено відповідальність за невиконання умов Договору у вигляді пені та неустойки. Відповідно вимог ст.61 Конституцій України та Постанови ВСУ від 31.10.2012 р. не передбачено настання подвійної відповідальності за невиконання умов договору, а тому суд вважає, що у стягненні 3% річних із ОСОБА_2 слід відмовити.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає, що із ОСОБА_2 слід стягнути на користь ТВБВ №10008/093 м. Снятин філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати по сплаті судового збору в процентному співвідношенні відповідно до задоволеної частини у розмірі 1% від задоволеної частини, що становить 2757,82 грн.

На підставі викладеного та ст.61 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 549, 611, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213- 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь АТ «Ощадбанк», в особі ТВБВ №10008/093 м. Снятин філії Івано-Франківського обласного управління 10128,99 доларів США, що складаються із тіла кредиту та відсотків користування кредитом, 24115,44 грн., що складаються із інфляційних витрат від прострочених сум та пені, та 2757,82 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Снятинський районний суд. У разі відсутності сторін, під час проголошення судового рішення подається апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис

Голова Снятинського районного суду Боднарук М.В.