АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/8172/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1959/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

за участю представника апелянта ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк про визнання дій неправомірними та повернення коштів,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ „Приватбанк (далі ОСОБА_4) про визнання неправомірними дій та повернення незаконно списаних коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 15.02.2013 року вона перебуває на посаді бібліотекаря Хмельницької обласної бібліотеки для юнацтва.

Заробітна плата перераховувалася їй на картковий рахунок, відкритий ПАТ КБ „Приватбанк відповідно до договору про розрахунково-касове обслуговування з видачі заробітної плати, укладеного між Банком та Хмельницькою обласною бібліотекою для юнацтва від 04.11.2011 року.

Орієнтовно в 2009 році між нею та відповідачем було укладено договір на відкриття та обслуговування карткового рахунку, відповідно до якого вона отримала кредиту картку, яка в лютому 2013 року була замінена на іншу кредитну картку №631270 із встановленим поновлювальним фінансовим лімітом у 5040 грн.

В звязку з виникненням кредитної заборгованості ОСОБА_4 самовільно, без законних підстав стягнув із грошових коштів, які перебували на картковому рахунку по виплаті заробітної плати 11346,33 грн. в рахунок погашення вказаного боргу.

Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки відсутні правові підстави для списання коштів за ініціативою Банку, без її дозволу, за відсутності відповідного рішення суду та договору, який би передбачав механізм погашення кредитного боргу за рахунок коштів, які перебувають на іншому рахунку і призначені для виплати заробітної плати.

Просила суд визнати дії відповідача щодо списання (стягнення) грошових коштів з її заробітної плати (картка №311893) в рахунок погашення заборгованості за кредитом неправомірними та стягнути з відповідача на її користь незаконно списані кошти в сумі 11346,33 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.08.2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом не враховано вимоги законодавчих актів, обставини справи та судову практику, які підтверджують її позовні вимоги щодо незаконності дії відповідача.

Судом також не враховано, що сплила позовна давність по вимогах про стягнення штрафних санкцій, на суму яких були нараховані проценти за несвоєчасну сплату кредитних коштів.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечив проти доводів апелянта.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що з 15.02.2013 року ОСОБА_3 перебуває на посаді бібліотекаря Хмельницької обласної бібліотеки для юнацтва.

Заробітна плата перераховувалася їй на картковий рахунок, відкритий ПАТ КБ „Приватбанк відповідно до договору про розрахунково-касове обслуговування з видачі заробітної плати, укладеного між Банком та Хмельницькою обласною бібліотекою для юнацтва 04.11.2011 року.

06.10.2010 року між сторонами було укладено договір на відкриття та обслуговування карткового рахунку, який складається з анкети-заяви, тарифів та умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до вказаного договору Банком позивачу було відкрито рахунок із встановленим фінансовим лімітом у 10 грн., який в подальшому було збільшено до 5040 грн., та видано 3 кредитних картки №631270, №968930, №726956 на цей рахунок.

У звязку з виникненням кредитної заборгованості ОСОБА_4 періодично проводив погашення заборгованості шляхом безспірного списання грошових коштів, які перебували на картковому рахунку по виплаті заробітної плати ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні позову суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_3 було проведено Банком без попереднього погодження з боржником, що відповідає вимогам Закону та умовам кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Частинами 1 та 2 статті 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до ст. 26.1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні платник при укладенні договорів з банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Пунктом 1.1.3.2.11. Умов та правил надання банківських послуг передбачено право Банку проводити договірне списання зі всіх відкритих в Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта та третіх осіб, по кредитам, в яких клієнт є поручителем а також будь-якої іншої заборгованості, яка вникла в клієнта в звязку з невиконанням зобовязань перед Банком.

Пунктом 2.1.1.3.5. вказаних Умов встановлено, що клієнт доручає Банку проводити списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають оплаті Банку по даному договору, при настанні строків платежів, списанні грошових коштів з рахунків клієнта, у випадку настання строків платежів по іншим договорам, клієнта в розмірах, визначених цими договорами. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого Банком, оформлюється меморіальним ордером.

Таким чином, положеннями закону і умовами кредитного договору прямо передбачено право кредитора на списання грошових коштів з рахунку боржника за наявності кредитної заборгованості.

Доводи апелянта про відсутність законних підстав для списання коштів необґрунтовані, оскільки у вищевказаних пунктах договору безпосередньо зазначається про таку можливість у випадку наявності в клієнта кредитної заборгованості, тобто має місце саме договірне списання коштів. При цьому наявність відповідного рішення суду про списання цих коштів або про їх стягнення з боржника на користь кредитора ОСОБА_5 не передбачено.

Твердження апелянта про неправильне проведення Банком нарахування суми боргу за кредитом обєктивно не підтверджено належними та допустимими доказами у відповідності з вимогами ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

В той же час ОСОБА_4 надав до суду детальний розрахунок кредитного боргу ОСОБА_3 та в судовому засіданні розяснив порядок нарахування кредитних коштів.

Цей розрахунок сторона позивача у встановленому процесуальному порядку не спростувала, при дослідженні судом порушень закону в розрахунку боргу виявлено також не було.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 59