Справа № 2-269/11 Провадження № 22-ц/795/1399/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Головченко М. М. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А
15 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Онищенко О.І., Мамонової О.Є.
при секретарі:Шевченко М.О.
за участю:прокурора Косенка М.А., представника стягувача ОСОБА_1 , представника боржників адвоката Луєнка Ю.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року за поданням головного державного виконавця Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про примусове проникнення до будівлі,

в с т а н о в и в:
Ухвалою Ічнянського районного суду від 31 травня 2016 року подання державного виконавця задоволене, надано дозвіл на примусове проникнення до будівлі магазину , розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі боржники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 скасувати ухвалу місцевого суду і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі вказується, що суд у порушення вимог процесуального закону, розглянув справу без участі державного виконавця. Крім того, на думку боржників, ухвала суду за своїм змістом також не відповідає вимогам закону, оскільки суд не вказав в чиє володіння дозволяє проникнення, для виконання якого рішення та для виконання яких виконавчих дій

дається цей дозвіл, не навів мотивів необхідності надання дозволу державному виконавцеві на примусове проникнення до будівлі і не встановив чи належить вона боржникам. Також, на думку боржників, судом не враховані гарантії недоторканості житла чи іншого володіння особи, передбачені Конституцією України, Загальною декларацією прав людини 1948 року і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

По справі встановлено, що на примусовому виконанні в Ічнянському районному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист № 2-269/16-ц, виданий Ічнянським районним судом 10 травня 2012 року. За цим виконавчим документом ОСОБА_3 і ОСОБА_2 зобов`язані звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, яке перебуває у постійному користуванні військової частини НОМЕР_1 , розташовану в АДРЕСА_1 під будівлею магазину та привести земельну ділянку до попереднього стану. Виконавче провадження за виконавчим документом відкрите постановою державного виконавця від 22 червня 2012 року. Ухвалою Ічнянського районного суду від 12 липня 2012 року роз`яснено, що звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 , має відбуватися шляхом знесення будівлі магазину. Дотепер рішення суду не виконане. Ухвалою Ічнянського районного суду від 11 березня 2016 року встановлено порядок виконання рішення суду шляхом укладення з будівельною організацією договору на виконання робіт з демонтажу будівлі магазину. В цій же ухвалі вказано, що у разі, якщо боржниками у добровільному порядку не буде звільнено приміщення магазину від своїх речей, майном розпорядитися відповідно до вимог чинного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи подання державного виконавця, суд врахував ухвалу від 11 березня 2016 року про порядок виконання рішення суду і те, що боржники ухиляються від виконання рішення суду. Виконати рішення, зокрема у порядку, визначеному ухвалою суду від 11 березня 2016 року в частині розпорядження майном боржників, яке знаходиться у будівлі магазину, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» без проникнення до будівлі не є можливим.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення гарантій недоторканості житла чи іншого володіння особи не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги. Відповідно до ст. 124 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. У разі невиконання рішення суду боржниками добровільно, застосовуються заходи примусового виконання рішення, визначені законом. Невиконання рішення національного суду Європейський Суд з прав людини розцінює як втручання в право потерпілої особи на мирне володіння своїм майном, як визначено в першому реченні п.1 ст.1 Першого протоколу ( «Бурдов проти Росії», «Ясіюнієне проти Литви», «Войтенко проти України» та «Джасійне проти Литви»).

Посилання боржників в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм процесуального закону, а саме розгляд справи без участі державного виконавця, відсутність в ухвалі суду визначення для виконання якого саме рішення та для виконання яких виконавчих дій надається дозвіл на примусове проникнення до будівлі, не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення. З мотивувальної частини ухвали суду вбачається, що вирішувалось питання про примусове проникнення до будівлі в межах вчинення виконавчих дій з виконання виконавчого листа № 2-269/16-ц, виданого Ічнянським районним судом 10 травня 2012 року.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: