Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/546/16-ц

Провадження № 2/300/198/2016

13.07.2016 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Вотьканича В.А., за участю: секретаря судового засідання Іванової Н.Я., розглянувши в смт.Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позов мотивувала тим, що 24 квітня 1990 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 у Жденіївській селищній раді Воловецького району. Від спільного подружнього життя в них народилося двоє дітей, які в даний час є повнолітніми. Просила позов задовольнити, розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім'я розпалась через зловживання відповідачем спиртних напоїв. Останні шість років сімейним життям сторони не проживають .

У судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву в якій підтримала вимоги позовної заяви, просила суд задовольнити позов в повному обсязі та провести розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але 13.07.2016 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На розірвання шлюбу згідний.

Позов підлягає задовленню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24.04.1990 року у Жденіївській селищній раді Воловецького району Закарпатської області,про що зроблено актовий запис за №4. Від спільного подружнього життя в сторін народилося двоє дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в даний час є повнолітніми.

Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім'ї. Суперечності, що виникали між ними з різних причин, привели до її розпаду.

Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарстваі з 2010 року проживають окремо. На примирення не згідні.

Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного.

Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та його задоволенню.

Керуючись ст. ст. 104, 110, 112-113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, вирішив :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 24 квітня 1990 року у Жденіївській сільській раді Воловецького району Закарпатської області, про шо зроблений актовий запис за №4 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його отримання до апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд.

Рішення набирає чинності по закінченні строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Головуючий В.А. Вотьканич