У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Попович О.В., Ізмайлової Т.Л., СавченкоВ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Колумбус Мерітайм», товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна компанія технічного менеджменту» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірних відомостей та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 вернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Колумбус Мерітайм», товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна компанія технічного менеджменту», в якому просила:

- визнати недостовірною інформацію, що порушує її честь, гідність і ділову репутацію, викладену спільному листі відповідачів від 12.08.2015 року на ім'я Надзвичайного і Повноважного Посла Литовської Республіки в Україні, а саме: «…прикриваючись ім'ям…

республіки Литва, та зловживаючи довірою, … пані ОСОБА_4 намагається займатися шахрайством, попираючи європейські цінності та людську гідність»;

- зобов'язати відповідачів спростувати зазначену інформацію, що не відповідає дійсності, у такий самий спосіб, яким ця інформація була поширена, а саме, шляхом направлення на ім'я Надзвичайного і Повноважного Посла Литовської республіки в Україні відповідного листа;

- стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в сумі 50 000 грн., яка була завдана неправомірними діями відповідачів, та яка полягає у душевних стражданнях, які зазначала позивачка після поширення недостовірних відомостей відносно неї.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2015 року позов задоволено частково. Визнав такою, що не відповідає дійсності та принижує честь,гідність і ділову репутацію ОСОБА_6 інформацію, викладену в спільному листі відповідачів від 12.08.2015 року на ім'я Надзвичайного і Повноважного Посла Литовської республіки в Україні, а саме: «…прикриваючись ім'ям…республіки Литва, та зловживаючи довірою, … пані ОСОБА_4 намагається займатися шахрайством, попираючи європейські цінності та людську гідність»; зобов'язав відповідачів спростувати зазначену інформацію у такий самий спосіб, яким ця інформація була поширена, а саме, шляхом направлення на ім'я Надзвичайного і Повноважного Посла Литовської республіки в Україні відповідного листа.

Стягнуто з відповідачів на користь позивачки моральну шкоду в розмірі по 25 000 грн з кожного.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2016 року задоволена апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Колумбус Мерітайм» та товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна компанія технічного менеджменту», рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Колумбус Мерітайм», товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна компанія технічного менеджменту» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірних відомостей та відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на оцінку доказів по справі, просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2016 року, залишити в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2015 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з положень частин першої та третьої статті 277 Цивільного кодексу України, ст. 30 Закону України «Про інформацію», роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 троку № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичною та юридичної особи», та зазначив, що не предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статі 10 Конвенції.

З висновками суду апеляційної інстанції не можна не погодитися, оскільки вони відповідають встановленим обставинам у справі та наявним в матеріалах справи доказам.

З матеріалів справи вбачається (а.с.9), що відповідачі звернулися до Посла Республіки Литва в України, як до представника Європейської держави, що шанує верховенство права та закон. В цьому зверненні мова йде про укладення договорів оренди між відповідачами та пані ОСОБА_4 Також в листі зазначається, що на протязі трьох років відповідачами своєчасно здійснювалась орендна плата, без затримок, але після закінчення дії договорів оренди, попри їх законного звернення, гарантійна сума не була повернута, і отримана відповідь, що сума не буде повернута в майбутньому. Це викликало суцільне нерозуміння та обурення відповідачів, як прикриваючись своїм новим статусом пані ОСОБА_4, яка є почесним консулом республіки Литва, намагається зловживати положенням та чинити беззаконня.

Даний лист містить оціночні судження відповідачів, а не стверджувальний характер, і ніяким чином не містить інформацію, яка принижує гідність, честь та ділову репутацію позивачки, про що зазначив суд апеляційної інстанції в своєму рішенні.

Відповідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 троку № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичною та юридичної особи», зокрема у п. 18, згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну правову оцінку наданим доказам, правильно застосував норму матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, вони лише зводяться до переоцінки доказів судом апеляційної інстанції, з висновками якого не погодилась позивачка.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Попович О.В., Ізмайлова Т.Л., Савченко В.О.