Справа № 2-7/10 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/773/1145/16 Категорія: 27 Доповідач: Овсієнко А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка А.А.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

з участю: боржника ОСОБА_1,

державного виконавця ВДВС Нововолинського МУЮ ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції ОСОБА_2 за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_3 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 21 червня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій, з урахуванням уточнених вимог, просив зобовязати ВДВС Нововолинського МУЮ встановити місце перебування належного йому на праві власності арештованого автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO SPORT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, забезпечити йому доступ до даного транспортного засобу та передати автомобіль йому на відповідальне зберігання. Одночасно ОСОБА_3 просив також визнати протиправними та незаконними дії ДВС, що призвели до знищення або втрати вищевказаного автомобіля.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 21 червня 2016 року в задоволенні вищевказаної скарги боржника ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати у звязку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та постановити нову ухвалу про задоволення його скарги у повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду даної справи солідарний боржник ОСОБА_1 та державний виконавець просили відхилити подану апеляційну скаргу у звязку з безпідставністю наведених у ній доводів та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Інші особи, які беруть участь у справі, в тому числі боржник ОСОБА_3, в судове засідання не зявились, хоча належним чином відповідно до ст.74 ЦПК України повідомлялись про час, дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні скарги в частині встановлення місця знаходження транспортного засобу, суд першої інстанції виходив із правомірності дій державного виконавця щодо передачі арештованого автомобіля представнику стягувача та недоведеності факту пошкодження чи знищення даного майна внаслідок вчинення щодо нього виконавчих дій.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на встановлених обставинах справи та відповідних нормах чинного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з ч.5 цієї ж статті під час проведення опису та арешту майна боржника

державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту.

Згідно з ч.1 ст.20 даного Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч.5 цієї ж статті у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 29 квітня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 29 липня 2010 року, зокрема, солідарно стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 152071 грн. 93 коп. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 11.09.2006 року (а.с.288-290 т.1, а.с.378-379 т.1).

23 листопада 2010 року заступником начальника ВДВС Нововолинського МУЮ ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження №22770856 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-7/10, виданого 11 серпня 2010 року за вищевказаним рішенням суду. Боржнику надано термін для добровільного виконання рішення суду в строк до 30.11.2010 року (а.с.477-478 т.1).

Постановою заступника начальника ВДВС Нововолинського МУЮ ОСОБА_4 від 02 грудня 2010 року вищевказане виконавче провадження №22770856 було приєднане до зведеного виконавчого провадження №29987411 (а.с.174 т.3).

Постановою заступника начальника ВДВС Нововолинського МУЮ ОСОБА_4 від 24 грудня 2012 року арештований заставний автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO SPORT», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, в процесі примусового виконання був переданий на відповідальне зберігання представнику стягувача АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5, про що було складено акт приймання-передачі майна від 24.12.2012 року (а.с.34 т.4, а.с.121 т.4).

Ухвалою Нововолинського міського суду від 10 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року, замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ ФК «Довіра і Гарантія» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 11.09.2006 року (а.с.а.с.81, 107-108, 179-180 т.4).

Згідно акту приймання-передачі від 24 листопада 2015 року арештований транспортний засіб було передано представником попереднього стягувача ОСОБА_5 на зберігання представнику стягувача ФК «Довіра і Гарантія» ОСОБА_6 (а.с.222 т.4).

11 грудня 2015 року державним виконавцем - заступником начальника ВДВС Нововолинського МУЮ ОСОБА_2 замінено сторону виконавчого провадження, а саме, стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ ФК «Довіра і Гарантія», про що винесено відповідну постанову.

Як убачається з матеріалів виконавчого провадження, 16 грудня 2015 року стягувач ТОВ ФК «Довіра і Гарантія» письмово повідомило ВДВС Нововолинського МУЮ про місце знаходження арештованого автомобіля за адресою по вул.Городоцька,355 м.Львів, а 29 грудня 2015року звернулося із заявою про надіслання матеріалів виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-7/10 від 11.08.2010 року по місцю знаходження заставного майна до відділу ДВС Залізничного району Львівського МУЮ.

У звязку з цим, 28 грудня 2015 року заступником начальника ВДВС Нововолинського МУЮ ОСОБА_2 складено акт про місце зберігання заставного майна за адресою: м.Львів вулиця Городоцька, 355, вказаною новим стягувачем (заставодержателем) ТОВ ФК «Довіра і Гарантія».

Постановою заступника начальника ВДВС Нововолинського МУЮ ОСОБА_2 від 29 грудня 2015 року, яка є чинною, закінчено вищевказане виконавче провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Актом державного виконавця Залізничного відділу ДВС Львівського МУЮ від 20.03.2016 року в ході відкритого 08 лютого 2016 року виконавчого провадження констатовано факт місцезнаходження вищезгаданого арештованого автомобіля за адресою: м.Львів вулиця Городоцька, 355 (а.с.212 т.4).

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що дії державних виконавців ВДВС Нововолинського МУЮ щодо передачі арештованого автомобіля на зберігання представнику стягувача та надіслання виконавчого листа за новим місцезнаходженням даного транспортного засобу ґрунтуються на відповідних нормах Закону України «Про виконавче провадження».

І оскільки місцезнаходження арештованого автомобіля документально підтверджене актом державного виконавця, то відсутні будь-які правові та фактичні підстави для повторного визначення його місцезнаходження та передачі на зберігання боржнику, а не стягувачу.

При цьому, правильним також є висновок суду про недоведеність боржником ОСОБА_3 тверджень про знищення або пошкодження в ході виконавчих дій арештованого транспортного засобу, оскільки, висловивши таке припущення, боржник не надав суду з цього приводу жодних належних та допустимих доказів. Водночас, як уже було зазначено вище, фактична наявність автомобіля за адресою: м.Львів, вул.Городоцька,355 обєктивно підтверджується актом державного виконавця.

Таким чином суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну правову оцінку наданим сторонами доказам, обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність заявлених вимог, а відтак правомірно відмовив у задоволенні скарги боржника ОСОБА_3

Натомість, доводи апеляційної скарги зводяться виключного до довільного тлумачення дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і не спростовують правових та фактичних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3 слід відхилити та залишити без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 21 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді