УХВАЛА

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

Ситнік О.М., ТкачукаО.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про припинення договору оренди землі та зобовʼязання вчинити дії,

за касаційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок», поданою представником Лисовським Андрієм Вікторовичем, на рішення апеляційного суду Київської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» (далі - ПСП «Агрофірма «Світанок») про припинення договору оренди землі та зобовʼязання вчинити дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що між нею та Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» (далі - ПСП «Лосятинське»), яке в подальшому було припинено шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок», 01 квітня 2010 року було укладено договір оренди землі № 330, за умовами якого останнє прийняло від позивача у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,445 га, розташовану на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить їй на праві приватної власності. Договір підписаний сторонами 01 квітня 2010 року, укладений на 5 років. Вказувала, що 01 квітня 2015 року закінчився строк, на який був укладений договір оренди, і тому 02квітня 2015 року (і повторно 23 квітня 2015 року) позивачем було направленоорендарю лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки. Однак відповідач не повернув земельну ділянку ОСОБА_3 Ураховуючи викладене, позивач просила визнати вказаний договір оренди припиненим з 01 квітня 2015 року та зобовʼязати ПСП «Агрофірма «Світанок» повернути їй земельну ділянку, яка належить їй на праві власності.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 25 листопада

2015 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано припиненим з 01 квітня 2015 року договір оренди № 330 земельної ділянки площею 2,445 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, укладений 01 квітня 2010 року між ОСОБА_3 та ПСП «Лосятинське» (правонаступником якого є ПСП «Агрофірма «Світанок»), який зареєстрований Управлінням Держкомзему у Васильківському районі Київської області 29 серпня 2012 року, у звʼязку із закінченням строку, на який його було укладено. Зобовʼязано ПСП «Агрофірма «Світанок» повернути ОСОБА_3 вказану земельну ділянку, яка належить їй на праві власності.

У касаційній скарзі представник ПСП «Агрофірма «Світанок» - ЛисовськийА.В. - просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 25 листопада 2015 року та залишити без змін рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2015 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що договір оренди землі не припинив свою дію з 01 квітня 2015 року, оскільки відповідно до ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, а тому 5-річний строк договору оренди землі розпочинається не з дати його укладення (01 квітня 2010 року), а з дати його державної реєстрації (29 серпня 2012 року).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що договір оренди землі припиняє свою дію після 5-річного строку, який розпочався з моменту його укладення, а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договору (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент його укладення.

Проте погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна, оскільки він зроблений із неповним з'ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладання договору оренди земельної ділянки), орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладання договору оренди земельної ділянки)визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав(ст. 125 ЗК України).

Відповідно до положень ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладання договору оренди земельної ділянки) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

За змістом ст. 31 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладання договору оренди земельної ділянки), договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї зі сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України визначено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Крім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом установлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є власником земельної ділянки площею 2,445 га в межах згідно з планом, що розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 (а. с. 9-10).

01 квітня 2010 року між ОСОБА_3 та ПСП «Лосятинське» (яке було припинене шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок») укладено договір оренди землі № 330, згідно з яким обʼєктом оренди є земельна ділянка площею 2,445 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить позивачу на підставі вищевказаного державного акта (а. с. 11-14).

Згідно з п. 8 договору оренди, договір укладено на 5 років. Відповідно до п. 41 договору договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як вбачається з договору (штамп на с. 4 договору), зазначений договір зареєстрований Управлінням Держкомзему у Васильківському районі 29 серпня 2012 року (а. с. 14) і даний факт не заперечувався сторонами в суді першої інстанції.

Згідно з актом приймання-передачі землі в оренду від 01 квітня 2010 року орендодавець передав, а орендар взяв в тимчасове користування вищезазначену земельну ділянку (а. с. 15).

ОСОБА_3 23 квітня 2015 року направила відповідачу заперечення у поновленні договору оренди землі (17 квітня

2015 року), який отримано відповідачем 28 квітня 2015 року (а. с. 16-18).

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2015 року у справі № 6-162цс13, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Аналізуючи викладене, ОСОБА_3 та ПСП «Лосятинське», яке у подальшому було припинене шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок», укладаючи договір оренди земельної ділянки 01 квітня 2010 року, дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди землі, зокрема, пунктом 41 договору оренди землі сторони погодили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, що підтверджується їхніми підписами.

Тобто сторони визначили момент набрання чинності вказаного договору, який пов'язується при наявності двох умов, зокрема, підписів сторін та державної реєстрації.

З огляду на викладене колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду Київської області від 25 листопада 2015 року підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок», подану представником Лисовським Андрієм Вікторовичем, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 25 листопада

2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
Судді:І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.С. Ткачук