АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9856/2016 Головуючий в 1 інстанції - Парамонов М.Л.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Шиманського В.Й.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (сина) про стягнення аліментів на його утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і довічно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 з 1983 року, від шлюбу вони мають єдиного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач). Позивач фактично має на утриманні дружину ОСОБА_4 та її матір - ОСОБА_6, яка є особою похилого віку (77 років) та потребує постійного догляду. Дружина ОСОБА_4 не працює, оскільки доглядає за матір'ю, будь-якого джерела доходу не має; позивач отримує пенсію у розмірі 2900,00 грн. Відповідач в свою чергу працює, отримує заробітну плату приблизно 24000,00 грн. на місяць, розлучений, має на утриманні малолітню дитину - доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої він сплачує аліменти у розмір ј частини заробітку (доходів) щомісячно на користь матері дитини - ОСОБА_8 Вважаючи, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу батькові , який є непрацездатним , позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.04.2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Кечкемет Угорщина (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) аліменти на утримання батька у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 18.02.2016 року і довічно або зміни матеріального стану.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Кечкемет Угорщина (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Допущено негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його змінити та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В скарзі посилалася на те, що рішення суду, в частині відмови в задоволенні позовних вимог є необґрунтованим.Рівень матеріального забезпечення та щомісячного доходу відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі ј частини його сукупного заробітку, а не 1/6, як зазначив суд першої інстанції. Судом не враховано, що відповідачем було подано заяву про визнання позову, а тому суд відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, зобов'язаний був задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримала.

Відповідач до апеляційного суду не з'явився.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.

Стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків передбачено главою 17 розділу ІІІ СК України, яка містить ст.ст. 202-206.

Відповідно до ст. 202 СК України, на підставі якої був заявлений позов, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Такий обов'язок дітей закріплений в ст. 51 Конституції України.

За вимогами ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до вимог п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідача) є ОСОБА_2 - батько (позивач), мати - ОСОБА_4 (а.с.30).

Згідно довідки форми №3 від 28.03.2016 року (а.с.56) - сторони, а також ОСОБА_4 (власник квартири), мати ОСОБА_4 - ОСОБА_6, 1938 року народження та дитина ОСОБА_7, 2008 року народження - зареєстровані за адресою АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 є військовим пенсіонером (а.с.6-9); дружина останнього - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.11-14) згідно копії трудової книжки на її ім'я не працює; ОСОБА_6, 1938 рокународження також перебуває на пенсійному обліку за віком (а.с.22).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач) перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 05.08.2007 року по жовтень 2010 року (а.с.31-32); від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.33); згідно наданої копії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2010 року (справа №2-3214/10) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було розірвано, та з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 22.02.2010 року і до повноліття дитини (а.с.54-55).

З наданої довідки про доходи від 20.04.2016 року (а.с.64) - відповідач ОСОБА_3 працює у ТОВ «Пежо Сітроен Україна» на посаді регіонального менеджера, щомісячно отримує заробітну плату, розмір якої становить приблизно 19500,00 грн. на місяць, з якої нараховуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 (в середньому - 4886,10 грн. на місяць), щодо інших утримань за виконавчими документами такі дані у довідці не містяться.

Згідно наданої від імені відповідача ОСОБА_3 заяви від 15.03.2016 року (а.с.43), відповідач позов визнає у повному розмірі та просить справу розглядати без його участі в судовому засіданні, не заперечуючи свій обов'язок щодо матеріального утримання (надання допомоги) батька - позивача.

Задовольняючи позов частково, суд вважав встановленим, що позивач є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги, а тому має право на отримання аліментів від повнолітнього сина.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що свої позовні вимоги позивач в тому числі обґрунтовував і своїми витратами на утримання матері дружини, а також на своє та їх лікування. Разом з тим з позовом звернувся лише батько. Мати такого позову не подавала, а тому суд обґрунтовано виходив з того, що присудження аліментів в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, повністю відповідатиме заявленим позовним вимогам, особисто в інтересах позивача, та забезпечить йому достатній рівень життя.

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними. Висновок суду про часткове задоволення вимог та стягнення аліментів в сумі 1/6 частини заробітку відповідача відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що рівень матеріального забезпечення та щомісячного доходу відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі ј частини його сукупного заробітку, на правильність оскаржуваного рішення не впливають, оскільки наявність можливості сплачувати аліменти в розмірі ј частини сукупного заробітку не є безумовною підставою для стягнення аліментів в такому розмірі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи в їх сукупності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач визнав позов повністю, а тому суд відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, зобов'язаний був задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, колегія не приймає виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Так як судом першої інстанції було встановлено. що відповідач сплачує аліменти на утримання своєї неповнолітньої дочки в розмірі ј частини заробітку. Суд обґрунтовано не прийняв повне визнання позову відповідачем. З огляду на те, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі ј частини його доходів на утримання батька довічно, може призвести до порушення прав неповнолітньої дитини. Так як відповідач в даній справі, матиме право на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з урахуванням його обов'язку сплачувати аліменти на утримання батька в розмірі 1/4частини від всіх доходів на підставі ст.ст. 80, 192 Сімейного Кодексу України, з посиланням на зміну його майнового стану.

Задоволення позову в повному обсязі, може призвести також до порушення прав матері відповідача ОСОБА_13, яка також , будучи непрацездатною, матиме право на утримання від повнолітнього сина. Проте з урахуванням стягнутих аліментів на неповнолітню дитину та позивача (довічно) , не зможе претендувати на такий же розмір утримання.

При цьому суд виходить з вимог ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої, із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином - п'ятдесят відсотків.

Отже суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи , враховуючи вимоги ст.ст. 182, 200 СК України прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно

Апеляційна скарга не містить доводів з приводу недостатності, стягнутих судом коштів для достатньої підтримки належного рівня проживання позивача, який потребує матеріальної допомоги.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: