Справа № 308/2288/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Семерак І.О.

при секретарі Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Середнянського сільського споживчого товариства про визнання недійсним запису в трудовій книжці, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом який мотивує тим, що до часу її звернення в Управління пенсійного фонду Ужгородському районі Закарпатської області для оформлення пенсії вона працювала в Середнянському сільському споживчому товаристві .

З 01.08.2000 року 01.06.2002 року вона перебувала у відпустці по догляду за онучкою до досягнення дитиною трьохрічного віку. Увесь час трудова книга знаходилась на підприємстві.

Однак, при передачі трудової книжки до Пенсійного фонду для оформлення пенсії виявилась наявність в ній запису №11 про звільнення ОСОБА_1 на підставі розпорядження № 29 від 30.12.1999 року, по ст.38 КЗпП України, - за власним бажанням.

Вважає, що це було зроблено відповідачем всупереч її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку, і без її відому, оскільки вона жодної заяви на звільнення не писала.

У звязку з цим, просить суд визнати недійсним запис в трудовій книжці за № 11 від 30.12.1999 року, а саме про звільнення її з роботи по ст.38 КЗПП України за власним бажанням.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявився, проте надіслав суду заяву, в якій просить слухання справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, не повідомив суд про причини неявки, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії трудової книжки ОСОБА_1, остання працювала в Середнянському сільському споживчому товаристві на посаді повара 4 розряду. Згідно запису №11 від 30.12.1999 року ОСОБА_1 звільнено з роботи по ст.38 КЗпП України за власним бажанням на підставі розпорядження № 29 від 30.12.1999 року.

В той же час, згідно записки №26 про надання відпустки від 01.08.2000 року по Середнянському сільському споживчому товариству, ОСОБА_1 у період з 01.08.2000 року по 01.06.2002 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Протягом січня 2016 року управлінням пенсійного фонду України у Ужгородському районі проводились перевірки з приводу правильності надання довідки про заробітну плату та стажу роботи для обчислення пенсії ОСОБА_1

Актом перевірки правильності надання довідки про заробітну плату та стажу роботи для обчислення пенсії від 12.01.2016 року № 5 та від 12.01.2016 року № 7 встановлена відсутність наказів на звільнення ОСОБА_1 з Середнянського сільського споживчого товариства та підтверджено існування обставин з якими КЗпП України повязує перебування працівників у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ч.3 та ч.7 ст.179 КЗпП України за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відпустки для догляду за дитиною можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною.

Згідно ст.2 ЗУ «Про відпустки» на період відпустки для догляду за дитиною за працівником зберігається місце роботи (посада).

Згідно ч. 2 ст. 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Таким чином, судом належними та допустимими доказами встановлено безпідставність внесення в трудову книжку ОСОБА_1 запису № 11 від 30.12.1999 року про звільнення останньої з роботи по ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Суд також вважає, що у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати, які складають 551,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.2 ЗУ «Про відпустки», ст.ст.38, 179, 181 КЗпП України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 88, 208, 209, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Середнянського сільського споживчого товариства про визнання недійсним запису в трудовій книжці задовольнити.

Визнати недійсним запис за №11 від 30.12.1999 року в трудовій книжці заведеній 01.12.1975 року на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про звільнення з роботи по ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

Стягнути з Середнянського сільського споживчого товариства на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3