У х в а л а

іменем україни

6 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою її представником ОСОБА_2, на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» (далі - ОКВП «Дніпро-Кіровоград») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що в період з 1 липня 2008 року до1 липня 2014 року підприємство надавало послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у квартиру АДРЕСА_1, в якій зареєстровані ОСОБА_2, його дружина - ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_1, та онук - ОСОБА_4, які сплачувались не в повному розмірі. 10 липня 2008 року з ОСОБА_2, який має право на 50 % пільги ветерана військової служби з оплати комунальних послуг, укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відкрито особовий рахунок.

Відповідно до п. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України пільга ветерана військової служби ОСОБА_2 розповсюджується тільки на його дружину, тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача борг за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 1 072 грн 57 коп., 3 % річних у розмірі 117, 28 коп., інфляційні втрати у розмірі 240 грн 18 коп., а всього 1 430 грн 03 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 5 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» борг за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 1 131 грн 79 коп., 3% річних у сумі 123 грн 17 коп., інфляційні втрати у розмірі 247 грн 99 коп., а всього 1 502 грн 92 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОКВП «Дніпро-Кіровоград», суд першої інстанції, виходив із того, що позивачем не доведено, що розмір заборгованості виник у зв'язку з не оплатою послуг з водопостачання та водовідведення саме з розрахунку на одного мешканця квартири, який не має права на пільги.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, виходив із того, що ОСОБА_1, як співвласник квартири, свої зобов'язання щодо своєчасності оплати за отримані послуги належним чином не виконувала, чим порушила вимоги ст. 526 ЦК України, та стягнув суму боргу з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат у розмірі 1 502 грн 92 коп.

Проте повністюпогодитись із таким висновком апеляційногосуду не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_2 має статус ветерана військової служби, що сторонами не оспорюється, та відповідно до п. 6 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» має право на 50-відсоткову знижку плати за надані позивачем послуги. Разом із ним у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані його дружина - ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_1, та онук - ОСОБА_4

У свідоцтві про право власності від 9 лютого 2007 року зазначено, що співвласниками квартири, крім ОСОБА_2, є ОСОБА_3, ОСОБА_1 та повнолітня внучка - ОСОБА_5, у рівних частках.

Позивач надає пільги лише ОСОБА_2 та його дружині, посилаючись на те, що пільги, передбачені вищезазначеним Законом, на інших осіб не розповсюджуються.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду та відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 29, підп. 14 п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», установлено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема, тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Відповідно до положень ст. 162 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач уточнював позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на свою користь борг за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 1 072 грн 57 коп., 3 % річних у розмірі 117 грн 28 коп., інфляційні втрати у розмірі 240 грн 18 коп., а всього 1 430 грн 03 коп. (а.с. 68-69).

Проте, апеляційний суд, у порушення вимог ст. 303 ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та дійшов помилкового висновку про стягнення суми заборгованості у розмірі 1 502 грн 92 коп.

За таких обставин рішенняапеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик