АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/9691/2016 Головуючий у1-й інстанції - Ярошенко С.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.,

суддів - Мазурик О.Ф., Побірченко Т.І.,

при секретарі - Куркіній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти в загальній сумі 5000 грн. на утримання двох малолітніх дітей та на власне утримання, як особи, з якою проживає дитина-інвалід.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем має двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який хворіє на дитячий церебральний параліч та має інвалідність. Діти повністю перебувають на утриманні матері, а відповідач, в свою чергу, участі у вихованні дітей не бере та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, хоча має таку можливість, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 заявлено зустрічний позов до ОСОБА_3 про виключення відомостей щодо батьківства з актового запису про народження дітей. Між тим, в подальшому позивач за зустрічним позовом відмовився від позовних вимог, а провадження у справі закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року первісний позов задоволено частково. Судовим рішенням ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину, починаючи з 23 червня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття. Також стягнуто з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року та на час проживання з дитиною-інвалідом і опікування нею. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину, а в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання матері - відмовити.

Послався на те, що судом при визначенні розміру аліментів не враховано важкий матеріальний стан відповідача, який офіційно не працевлаштований, а також не враховано перебування на утриманні ОСОБА_2 іншої дитини.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення осіб, що з'явились до суду, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 02 квітня 2005 року по 15 квітня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду.

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який хворіє на дитячий церебральний параліч та має інвалідність, що підтверджується матеріалами справи /а.с. 8-12/.

Діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні.

11 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований та отримує мінливий дохід.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на кожну особу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має регулярного доходу та не надає належної матеріальної допомоги своїм малолітнім дітям та колишній дружині, на утриманні якої перебуває дитина-інвалід, а також має реальну можливість таку допомогу надавати у зазначеному вище розмірі.

Колегія судів з таким висновком погоджується повністю.

Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розмір аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Як вбачається з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Керуючись вказаними правовими нормами, судом першої інстанції ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів у зазначеному вище розмірі саме у твердій грошовій сумі.

При цьому, судом дотримано положення ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів в повній мірі враховано наявність у відповідача іншої дитини та іншої сім'ї.

Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, яка проживає з дитиною-інвалідом, то суд першої інстанції також обґрунтовано керувався ч. 1 ст. 88 СК України, згідно якої, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Вимагаючи зміни розміру стягнутих аліментів, скаржник належним чином не аргументує власну позицію та не наводить правових підстав для такої зміни. Так, відповідачем не доведено, що указаний розмір аліментів є завищеним, необґрунтованим, а також непосильним для сплати, з огляду на матеріальний стан платника аліментів.

Доводи скаржника щодо відсутності матеріальної можливості сплачувати аліменти через непрацевлаштованість не витримують жодної критики, оскільки відповідач є фізично здоровою та працездатною особою і не позбавлений можливості працювати та заробляти кошти на утримання своїх малолітніх дітей та її матері, яка, з-поміж іншого, опікується дитиною-інвалідом.

Колегія суддів не може взяти до уваги факт добровільної сплати відповідачем грошових коштів позивачу на утримання дітей, оскільки право на аліменти виникає у того з подружжя, з ким проживають діти(перебувають на його утриманні), незалежно від того, чи надавав інший з подружжя матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку.

З огляду на вищевикладене, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року ухвалено на повно з'ясованих обставинах з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: