Справа № 573/1708/16-ц
Номер провадження 2/573/667/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Білопільського районного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, представник останньої за довіреністю ОСОБА_3 подав заяву про залишення позову без розгляду у звязку з відсутністю у позивачки майнових претензій до відповідача. Вказану заяву представник позивачки підтримав у судовому засіданні (а. с. 111).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник за договором про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення заяви представника позивачки і залишення позову ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя без розгляду не заперечували. Разом із цим відповідач та його представник заявили клопотання про стягнення з позивачки судових витрат за надання правової допомоги в розмірі 6 000 грн.

В обґрунтування понесених витрат на правову допомогу відповідач ОСОБА_2 надав акт прийому-передачі звіту від 07 листопада 2016 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру №18 від 28 вересня 2016 року

Заслухавши сторони, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Заява представника позивачки ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3 про залишення позову без розгляду подана останнім у межах наданих йому повноважень, ґрунтується на законі і не порушує законних прав та інтересів сторін.

Таким чином, суд приходить до висновку про залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя без розгляду.

Разом із цим суд також вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на спірний автомобіль Volkswagen, модель Tiguan, д. н. ВМ4337АХ, застосовані ухвалою Білопільського районного суду від 14 вересня 2016 року.

Стосовно вимог відповідача та його представника про стягнення з позивачки судових витрат у розмірі 6 000 грн. суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Частиною третьою статті 89 ЦПК України визначено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У відповідності до розяснень Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в п. 38 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (статті 10, 11 ЦПК). При цьому саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб'єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Таким чином, за змістом ч. 3 ст. 89 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов'язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред'явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Відповідач та його представник не надали суду доказів, що підтверджують необґрунтовані дії позивача. Саме пред'явлення позову та зміст позовної заяви не може вважатися необґрунтованими діями позивача.

Суду також не доведено, що залишення позивачкою позову без розгляду було зумовлене задоволенням позовних вимог відповідачем.

Виходячи з обставин справи та наведених вище положень закону, суд вважає, що вимоги відповідача та його представника про стягнення з позивачки витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 74, 88, 89, 207, 209, 210 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 14 вересня 2016 року, у виді накладення арешту на автомобіль марки Volkswagen, модель Tiguan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер WVGZZZ5NZDW521978, сірого кольору, типу легковий універсал - В, належний ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2) на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО 034816.

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про стягнення із позивачки ОСОБА_1 витрат за надання правової допомоги в розмір 6 000 (шість тисяч) гривень залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: