Справа №591/2445/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1773/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Шевченка В. А. , Околота Г. М. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 05 жовтня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 05 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 850,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 травня 2016 року. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно. При цьому вважає, що стягнутий рішенням суду розмір аліментів у сумі 850 грн. є завеликим та призведе до того, що частка доходів, яка залишиться після вирахування аліментів, не буде відповідати величині власних витрат платника аліментів. Зазначає, що, ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції не врахував тих обставин, що відповідач має нерегулярний дохід, оскільки постійне місце роботи у нього відсутнє. Вказує, що з резолютивної частині рішення не зрозуміло яким чином повинні сплачуватися аліменти - одноразово або щомісячно.

Заслухавши пояснення відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника позивачки, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із обовязку відповідача утримувати свою малолітню дочку та визначив розмір аліментів у сумі 850 грн. щомісячно, врахувавши стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін встановлено, що сторони мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5), яка проживає разом з матірю (а.с. 6) та знаходиться на її утриманні.

Позивачка перебуває у відпустці без збереження заробітної плати як мати, дитина якої потребує домашнього догляду віком до 04 років з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року включно, що підтверджується наказом від 26 вересня 2016 року та медичною довідкою (а.с. 37 - 38).

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_4 у період з січня 2016 року по серпень 2016 року отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 грн. щомісячно та соціальну допомогу малозабезпеченим сімям, яка станом на 01 серпня 2016 року складає 1339,51 грн. (а.с. 36).

Відповідач офіційного місця роботи не має та згідно даних податкової інспекції доходів у період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року не отримував (а.с. 32).

При цьому встановлено, що ОСОБА_3 на утриманні інших осіб не має, є працездатною особою. Вказані обставини не заперечуються відповідачем.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів у сумі 850 грн., суд прийшов до висновку про те, що відповідач як батько дитини зобовязаний на підставі ст. 180 СК України утримувати свою малолітню дочку, врахував фізичний стан сторін, відсутність у платника аліментів інших утриманців на яких би стягувалися аліменти, обовязок по утриманню неповнолітньої дитини обох батьків.

Доводи апеляційної скарги про неспроможність сплати аліментів у вказаному розмірі та відсутність у відповідача постійного місця роботи у звязку з тривалою роботою у зоні відчуження на ЧАЕС, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки позивач не надав належних доказів на підтвердження вказаних обставин, які б давали підстави для зменшення розміру стягнутих аліментів.

При цьому колегія суддів бере до уваги і ті обставини, що відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою працездатного віку та розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років з 1 травня 2016 року встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у розмірі 1228 гривень, а для працездатних осіб - 1450 грн.

Твердження апелянта про те, що з резолютивної частині рішення не зрозуміло яким чином повинні сплачуватися аліменти - одноразово або щомісячно не знайшли свого підтвердження у справі, оскільки визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції врахував вимоги матеріального закону, зокрема, те, що аліменти сплачуються щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто з 23 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Врахувавши всі обставини справи, суд правильно визначився в правах та обовязках сторін, тому відсутні правові підстави для скасування або зміни судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м.Суми від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -