ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5837/16-ц
провадження № 4-с/753/125/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, визнання дій головного державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника незаконними, припинення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою до суб'єкту оскарження про визнання дій державного виконавця протиправними, скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №48244119 від 20.07.2015 року про звернення стягнення на заробітну плату від 14.03.2016 року, винесення ухвали про зупинення стягнення за виконавчим листом, припинити виконавче провадження, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2013 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП „Житло-сервіс" 9376 грн. 92 коп. заборгованості по житлово-комунальним послугам, 214 грн. 60 коп. судового збору, а всього 9591 грн. 52 коп. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.06.2013 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2013 року було залишено без змін. 11.12.2013 року представник КП „Житло-сервіс" отримав в Дарницькому районному суді м. Києва виконавчий лист і пред'явив його до виконання відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 16.07.2016 року. Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. КиєвіШпаком О.І. було винесено 20.07.2015 року постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48244119, а 14.03.2016 року - постанову про звернення стягнення на заробітну плату. Боржник вважає, що дані постанови є незаконними, а дії суб'єкта оскарження є протиправними з наступних підстав. В супереч ч.1,ст.22 Закону України „Про виконавче провадження" виконавчий документ представником стягувача був поданий у понад річний термін, що було підставою для головного державного виконавця для відмови у відкритті виконавчого провадження. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження повинна направлятись сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом зі зворотній повідомленням, однак боржнику вона не направлялась, чим були порушені вимоги ст.25 Закону України „Про виконавче провадження". Постанова про відкриття виконавчого провадження не містить відповідних реквізитів, передбачених п.1.5.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, а постанова про звернення стягнення на заробітну плату прийнята з порушенням ст.68-70 Закону України „Про виконавче провадження" та п.7.2 тієї ж інструкції. Також постанова про звернення стягнення винесена у понад 6-тимісячний термін від дати винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, хоча термін проведення виконавчих дій не більше 6 місяців, що є порушенням ч.2, ст.30 Закону України „Про виконавче провадження". Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена на підставі заяви стягувача, який просив відкрити виконавче провадження на підставі судового наказу від 22.03.2013 року, а надає державному виконавцю саме виконавчий лист.Також 28.05.2015 року державний виконавець Маріуца Т.В., не встановивши наявність майна у боржника, не виносить постанову про повернення виконавчого листа, а тільки робить в ньому про це відмітку і продовжує вчиняти дії по вказаному виконавчому провадженню. Крім того, до винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату державним виконавцем не здійснювались заходи по розшуку майна боржника. За таких обставин просить визнати дії суб'єкту оскарження щодо винесення вказаних постанов протиправними, скасувати оскаржувані постанови і припинити виконавче провадження.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 вимоги скарги підтримав, просив їх задовольнити, надавши суду пояснення аналогічні змісту скарги.

Представник суб'єкту оскарження -головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шпак О.І. в судовому засіданні надав копію виконавчого провадження, але в подальшому до суду не з'явився, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги скарги необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ч.1, ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

24.03.2016 року заявник ОСОБА_2зареєстрував в Дарницькому районному суді м. Києва скаргу на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шпака О.І., що підтверджується відбитком штампу суду на першому аркуші скарги (а.с.1).

У відповідності до ст.7 Закону України „Про державну виконавчуслужбу" працівник органу державної виконавчої служби зобов'язанийсумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїйдіяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованихКонституцією України,законами України.

Як передбачено ч.1, ст.6 Закону України „Про виконавче провадження"державний виконавець зобов'язаний використовувати наданійому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2013 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП „Житло-сервіс" 9376 грн. 92 коп. заборгованості по житлово-комунальним послугам, 214 грн. 60 коп. судового збору, а всього 9591 грн. 52 коп. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.06.2013 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2013 року було залишено без змін. Таким чином, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2013 року вступило в законну силу 19.06.2013 року.

За змістом ч.1-2, ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як наголошує ч.1-4, ст.19 Закону України „Про виконавче провадження" державнийвиконавець відкриває виконавче провадження напідставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цьогоЗакону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусовевиконання рішення;2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;3) у разіякщо виконавчий лист надійшов від суду на підставіухвали про надання дозволу на примусове виконання рішенняіноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

11.12.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист по вказаній цивільній справі (а.с.16-17; 93-94). 16.07.2015 року стягувач КП „Житло-сервіс"звернувся до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження, подавши вказаний виконавчий лист (а.с.91-92). В даній заяві стягувач просить відкрити виконавче провадження на підставі судового наказу виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 22.03.2013 року, а не виконавчого листа від 22.03.2013 року.

Як регламентовано п.2, ч.1, ст.22Закону України „Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання втакі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше непередбачено законом.

Згідно ч.2, ст.25 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з днянадходження до нього виконавчого документа виносить постанову провідкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шпаком О.І.20.07.2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48244119 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП „Житло-сервіс" вказаної суми заборгованості, в якій зазначено про надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду до 27.07.2015 року (а.с.4; 97). Оцінюючи дії суб'єкту оскарження на цій стадії, суд вважає, що головний державний виконавець Шпак О.І. діяв в супереч зазначених норм права і виніс постанову у понад річний термін з моменту видачі судом виконавчого листа 11.12.2013 року, що було підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження відповідно п.1, ч.1, ст.26 Закону України „Про виконавче провадження", а також в порушення змісту заяви стягувача і невідповідності наданого виконавчого документу.

За змістом ч.5, ст.25Закону України „Про виконавче провадження" копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Як наголошує ч.1, ст.31 Закону України „Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести довідома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, дана копія постанови суб'єктом оскарження була направлена поштою того ж дня, тобто 20.07.2015 року, що підтверджується копією супровідного листа (а.с.96). Однак рекомендований лист про вручення боржнику зазначеного процесуального документу в матеріалах виконавчого провадження відсутній. Але на запит суду Лівобережний поштамт УДППЗ „Укрпошта" двічі повідомив, що рекомендований лист №410 від 5.08.2015 року надійшов до доставного відділення 6.08.2015 року і вручений того ж дня дружині адресата ОСОБА_2 під розписку (а.с.82; 84).Таким чином, суб'єкт оскарження порушив семиденний термін добровільного виконання рішення суду боржником, оскільки останньому був наданий добровільний термін для виконання рішення суду до 27.07.2015 року, а копія постанови про відкриття виконавчого провадження надійшла тільки до поштового відділення 5.08.2015 року, тобто через 9 днів після закінчення вказаного терміну. Крім того, копія постанови була направлена боржнику за його місцем проживання: АДРЕСА_1, про що йдеться у супровідному листі (а.с.96) та реєстрі рекомендованої кореспонденції (а.с.99), а вручена була за адресою АДРЕСА_1 (а.с.82; 84), де відсутня інформація про проживання ОСОБА_2 та його родини, при цьому сам ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував про своє проживання за вказаною адресою, і категорично заперечував вручення за цією адресою рекомендованого листа його дружині. Таким чином, в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження обставина про вручення боржнику або його повнолітньому члену родини копії постанови про відкриття виконавчого провадження, тому право боржника на добровільне виконання рішення суду було порушене саме суб'єктом оскарження.

Як зазначає п.2, ч.1, ст.47 Закону України „Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається зі змісту виконавчого листа, 28.05.2015 року державний виконавець Маріуца Т.В., не виявивши майна у боржника, не виносить постанову про повернення виконавчого листа, як того вимагає ч.4, ст.47 Закону України „Про виконавче провадження", а тільки робить в ньому про це відмітку і продовжує вчиняти дії по вказаному виконавчому провадженню. Вказані дії суперечать вказаній нормі права і є процесуальним порушенням суб'єкта оскарження.

У відповідності до ч.1, ст.68 Закону України „Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

За змістом п.7.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2.04.2012 року №512/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 2.04.2012 року №489/20802 при виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують три мінімальні розміри заробітної плати, державний виконавець у першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника.

Згідно переліку документів в матеріалах виконавчого провадження відсутні запити до установ банку, виклики на прийом та з'ясування у боржника його матеріального стану або з'ясування іншим чином, тому винесення постанови суб'єктом оскарження про звернення стягнення на заробітну плату від 14.03.2016 року є необґрунтованою та завчасною (а.с.7). Крім того, дана постанова винесена в порушення положення ч.2, ст.30 Закону України „Про виконавче провадження", яка передбачає, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Тобто, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 20.07.2015 року, а постанова про звернення стягнення на заробітну плату 14.03.2016 року, тобто у понад 6-місячний термін, тому державним виконавцем порушено строк вчинення виконавчих дій, включаючи і винесення вказаної оскаржуваної постанови.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вказаний комплекс порушення суб'єктом оскарження надає підстави судові вважати про визнання його дій при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на заробітну плату протиправними, а самі оскаржувані постанови підлягають скасуванню.

Як рекомендує п.п.3, п.18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №6 від 7.02.2014 року „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах"при винесенні ухвали суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Виходячи із вказаної рекомендації, суд відмовляє заявнику в частині вимог про припинення виконавчого провадження, оскільки ця дія є беззаперечним повноваженням державного виконавця при настанні певних умов.

Згідно ст.388 ЦПК України оскільки суд частково задовольняє вимоги даної скарги, тому з відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві на користь держави необхідно стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору, від якого був звільнений скаржник при зверненні до суду.

Керуючись ст.10; 11; 60; 209-210 ЦПК України, на підставі ст.383-388 ЦПК України, ст.6; 11; 19; 22; 25; 30-31; 47; 68 Закону України „Про виконавче провадження", ст.7 Закону України „Про державну виконавчу службу", ст.14 ЦПК України, п.п.3, п.18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №6 від 7.02.2014 року „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", п.7.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2.04.2012 року №512/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 2.04.2012 року №489/20802, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ШПАКА ОЛЕКСАНДРА ІВАНОВИЧА щодо відкриття виконавчого провадження ВП №48244119 та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2015 року, постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.03.2015 року у виконавчому провадженні ВП №48244119 незаконними.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2015 року, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.03.2015 року, винесені головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ШПАКОМ ОЛЕКСАНДРОМ ІВАНОВИЧЕМ у виконавчому провадженні ВП №48244119.

В задоволенні частини скарги ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про припинення виконавчого провадження ВП №48244119 відмовити.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Суддя :