Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2016 Справа №607/18159/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого судді Дзюбича В.Л.

- при секретарі судового засідання Грабської Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, ОСОБА_2, з участю третьої особи ОСОБА_3 про звільнення майна з під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звільнення майна з під арешту іпотечного майна, а саме: ? частини квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.10.2013 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського правління юстиції (ОСОБА_5В.), було складено Акт опису й арешту майна згідно зведеного виконавчого провадження виданого 19.02.2013року Першим відділом ДВС ТМУЮ про стягнення з відповідача ОСОБА_2 боргу, на користь фізичної особи та держави майно: а саме ? частини квартири АДРЕСА_2. З даним актом не згідна, оскільки описане майно, зазначеного у акті опису належить позивачу на праві приватної власності, у звязку з чим просить суд звільнити з-під арешту належне їй майно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову з клопотанням про розгляд справи у його відсутності.

Представник ОСОБА_4 державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиціїз приводу задоволення позовних вимог заперечив посилаючись на письмове заперечення проти позовної заяви.

Третя особа: ОСОБА_3 в судовому засіданні відносно задоволення позову не заперечив.

Дослідивши та оцінивши надані по справі докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

21.02.2012року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування ? частини квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 «Дарувальник» та ОСОБА_6 «Обдаровувана», разом «Сторони» діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства щодо дійсності угод, уклали договір про таке: ОСОБА_2, передає безоплатно Обдаровуваній, а ОСОБА_6 приймає в дар належну Дарувальнику на праві власності ? частину квартири за номером 74 (сімдесят чотири), що знаходиться в будинку за номером 7 (сім) по вулиці В.Винниченка в місті Тернополі, Тернопільської області. Пунктом 3 договору дарування вказано, що частина квартири що є предметом цього договору, належить Дарувальнику на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 27.05.1996 року згідно з розпорядженням (наказом) від 27.05.1996 року номер 13233, право власності зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за №13283, реєстраційний номер майна 36023711. Пунктом 6 договору передбачено, що право власності на ? частину квартири, що дарується, що переходить до Обдаровуваної з моменту передачі і прийняття дарунка, про що буде свідчити одержання Обдаровуваною цього договору після його нотаріального посвідчення. Цей факт підтверджується підписом Обдаровуваної за одержання документу у реєстрі нотаріальних дій. Договір зареєстровано в реєстрі за №263 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7

ОСОБА_6 змінила прізвище з «Шилівської» на «Білоус», шляхом укладення шлюбу, що стверджується свідоцтвом серії І-ИД №103464 виданим 19.12.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2164.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав виданого Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» (м.Тернопіль), номер витягу: 36332835 від 20.11.2012, реєстраційний номер: 36023711, адреса обєкта: Тернопільська обл., м. Тернопіль, вулиця Винниченка В.АДРЕСА_3, номер запису:13283 в книзі:31, тип речового права: право власності. Власник ОСОБА_6 на підставі договору дарування /ВРР 236302 /21.02.2012/приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстром №263, форма власності приватна спільна часткова, частка ?.

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 34980133 від 21.02.2012року, зокрема в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація відсутня.

Актом опису й арешту майна державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції від 11.10.2013 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження виданого 19.02.2013 року Першим відділом ДВС ТМУЮ про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь фізичної особи та держави проведено опис майна, що знаходиться за адресою вул. Винниченка, 7/74, зокрема описано ? частина квартири №74, накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №32260943 від 13.04.2012р. Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №2-4517/11 виданого 16.03.2012 р. Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 22 940,31грн. матеріальної шкоди та 1000грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження майна.

Описане майно, що знаходиться за адресоюм.Тернопіль вул. Винниченка, 7/74 належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджено договором дарування ? частини квартири від 21.02.2012року, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Як зазначено вище, Першим відділом ДВС Тернопільського міського управління юстиції було накладено арешт на все майно ОСОБА_2 в тому числі й на майно, яке перебуває у праві власності у позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадж ення» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Враховуючи викладенні обставини, зважаючи на те, що на час розгляду справи власником спірного майна, а саме: ? частини квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1, право власності якої є чинним, зареєстрованим та не оспореним, а тому суд вважає, що позивач вправі вимагати звільнення з під арешту належного їй на праві приватної власності спірного майна.

Із вказаних підстав суд не бере до уваги твердження представника виконавчої служби про те, що позивач не вправі вимагати звільнення майна з-під арешту спірно майна, оскільки позивачем зареєстровано право власності під час перебування спірного майна під арештом, який накладався державною виконавчою службою.

Задовольняючи позовні вимоги, судом також береться до уваги той факт, що позивач набула право власності на спірне майно на підставі договору дарування, який укладений до накладення державною виконавчою службою арешту на усе майно боржника ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 57, 58, 59, 60, 114, 223 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 52, ч. 3, ч.7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування посвідченого 21.02.2012 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7, який накладався постановою державного виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 13.04.2012 року у ВП № 32260943.

Копію рішення направити особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Дзюбич В.Л.