08.07.2016 227/1341/16-ц
06 липня 2016 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
при секретарі Сисенко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування свого позову позивач вказав, що їй належить на підставі спільної часткової власності квартира, яка розташована за адресою м.Білозерське, вул..Южна, 7/22. За даною адресою, за згодою позивача, з 05.08.2012 року та 02.04.2014 року відповідно зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є знайомими позивача. Однак, відповідачі фактично не проживали в даній квартирі. Та обставина, що відповідачі є зареєстрованими в даній квартирі, перешкоджає у здійсненні права власності позивача на нерухоме майно. Тому позивач на підставі ст.. 391 ЦК України, просить суд усунути перешкоду у здійсненні нею права власності на квартиру за адресою: Донецька обл., м.Білозерське, вул.. Южна, 7/22, шляхом позбавлення відповідачів, права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою.
В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.
В судове засідання представник позивача, ОСОБА_4, діюча на підставі договору про надання юридичних послуг, не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує і просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були письмово належним чином повідомлені, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого, позивач не заперечував.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 24.04.1994 року (а.с.5) на праві приватної спільної власності квартира за адресою: Донецька обл., м.Білозерське, вул.. Южна, 7/22, належить ОСОБА_1.
Місце проживання відповідача, ОСОБА_2, за адресою м.Білозерське, вул..Южна, 7/22, було зареєстровано 05.09.2012 року, відповідача, ОСОБА_3, було зареєстровано 02.04.2014 року, що підтверджується копією домової книги (а.с.6), повідомленнями виконавчого комітету Білозерської міської ради №02/02-456 від 17.06.2016 року та №02/02-455 від 17.06.2016 року. (а.с.33-34).
З позовної заяви в судовому засіданні встановлено, що відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були прописані в квартирі не як член сімї, взагалі не мешкає в квартирі за адресою м.Білозерське, вул. Южна, 7/22, квартирою не користується.
Вказані обставини підтверджуються актом ПП «БРЕС «Прогрес»» від 23.06.2016 року, з якого вбачається, що за результатами опитування сусідів будинку №7 по вул.. Южна м.Білозерське встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 фактично не мешкають, а є лише зареєстрованим за даною адресою (а.с.39).
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, що передбачено ст.72 ЖК України.
В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не мешкають в квартирі за адресою в м.Білозерське, вул.. Южна, 7/22, з моменту їх реєстрації ,ОСОБА_2 з 05.08.2012 року, ОСОБА_3 з 02.04.2014 року, за вказаною адресою.
Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння.
Враховуючи викладене, керуючись правилами ЦК України, суд вважає необхідним визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька обл.. м.Білозерське, вул.. Южна, 7/22.
Керуючись ст.391 ЦК України, ст..ст. 213-215, 224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька обл.. м.Білозерське, вул. Южна, 7/22.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку в загальному порядку У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію рішення направити відповідачу, для відома.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 06.07.2016 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 08.07.2016 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя О.В. Здоровиця