Справа № 457/867/16-ц
провадження №2/457/351/16
УХВАЛА

07 листопада 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючої-судді ОСОБА_1,

секретар судового засідання Шумеляк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Трускавецького міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

07.11.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача ОСОБА_3, які знаходяться в нього або в інших осіб в межах заявлених позовних вимог, тобто - 25 000 грн., мотивовану тим, що відповідач порушив його цивільні права та інтереси, завдав йому моральної шкоди. Станом на сьогоднішній день у нього є побоювання, що на момент виконання законного рішення суду по суті ОСОБА_3 з метою утруднення його виконання реалізує наявне у нього майно та грошові кошти ще до вступу рішення суду в законну силу.

Представник позивача у судовому засіданні заяву свого довірителя підтримав з наведених у ній підстав, суду пояснив, що добровільно спір сторонам врегулювати не вдається жодним чином. Оскільки однією з позовних вимог є стягнути моральну шкоду у розмірі 25 000 грн., то таку заяву про забезпечення позову слід задовольнити з метою гарантії виконання рішення суду у разі його задоволення в майбутньому.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечив, суду пояснив, що у будь якому випадку ціна позову у розмірі 25 000 грн. не є співрозмірною з вартістю квартири, ринкова вартість якої є приблизно 700 000 грн. Що стосується накладення арешту на його грошові кошти, то вважає цю вимогу необґрунтованою, так як позивачем не зазначено, в яких третіх осіб перебувають його кошти.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Позивачем у заяві про забезпечення позову не зазначено та необґрунтовано причин, у звязку з якими необхідно забезпечити позов, тобто у заяві про забезпечення позову відсутні обєктивні обставини, що свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, а також вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Окрім того, у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено належних аргументів щодо застосування заходу забезпечення позову у вигляді арешту майна та грошових коштів.

Заява про забезпечення позову ОСОБА_2 ґрунтується на припущеннях позивача. Також у заяві позивача не надано жодних доказів належності грошових відповідачу ОСОБА_3, які знаходяться у нього чи інших осіб.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Враховуючи те, що відповідач має регулярний щомісячний дохід у вигляді пенсії, це дає підстави вважати, що у випадку задоволення позовних вимог рішення суду буде виконаним.

На думку суду, висновок позивача про необхідність застосування судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу, з метою недопустимості у подальшому реалізації даного майна є передчасним, оскільки жодних доказів стосовно здійснення продажу майна чи будь яких дій щодо нього позивачем не надано.

Зважаючи на заявлені позовні вимоги, їх розмір, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, в розумінні вимог чинного законодавства України, необхідність накладення арешту на нерухоме майно відповідача, оскільки зазначені засоби не є співмірними із заявленими вимогами.

З цих підстав суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, с у д, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суд протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Головуюча Т.В. Василюк