Справа № 307/1667/16-ц
Провадження № 2/307/999/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Мельник В.І. при секретарі Комяті Н.А з участю позивача ОСОБА_1А відповідачки ОСОБА_2І розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою :

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В :

Позивач предявив позов в суд до відповідачки про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14 жовтня 1995 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2І у виконкомі Тересвянської селищної ради Тячівського районну Закарпатської області за актовим записом № 40. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку Катерину яка народилась 3 жовтня 2001 року та проживає разом з відповідачкою Спільно нажите майно буде розділено в добровільному порядку.

Причиною розірвання шлюбу стало те, що протягом спільного проживання між ними виникали безпідставні сварки та скандали, відповідачка у всьому слухалась порад своєї матері, постійно кидала його та йшла проживати до своїх батьків, через що вже тривалий час як шлюбні відносини між ними припинені.. Вони втратили почуття віри та поваги один до одного. Вважає що шлюб розпався остаточно та носить формальний характер.

Просить шлюб розірвати.

Відповідачка не заперечує поти розірвання шлюбу та пояснила в судовому засіданні, позивач не поважає її як свою дружину. Безпідставно затіває сварки та скандали. Часто приходив додому в стані алкогольного спяніння та спричиняв їй побої. Вони втратили почуття віри та поваги один до одного.

Просить шлюб розірвати

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов слід задовольнити .

Сторони зареєстрували шлюб14 жовтня 1995 року у виконкомі Тересвянської селищної ради Тячівського районну Закарпатської області за актовим записом № 40.

За твердженням відповідачки , яке позивачем не спростоване, шлюбні відносини між ними припинені вже тривалий час .

Як вбачається з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

За таких обставин розірвання шлюбу між сторонами не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Відповідно до ч. 3. ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. , примушування до припинення шлюбних відносин , примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного чи психічного насильства є порушення права дружини, чоловіка на особисту свободу і може нести наслідки встановлені законом

За час спільного проживання між ними виникали сварки та скандали,. Вони втратили почуття віри та поваги один до одного. За таких обставин сімя розпалась остаточно та шлюб носить формальний характер.

Вимог про розподіл майна та стягнення аліментів не заявлялось.

Судові витрати слід покласти на позивача.

А тому, керуючись ст .ст. 3, 10, 131, 197, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 56, ч.1 ст.110, 112, 114, 115, ст. Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та Григор ОСОБА_4 який зареєстровано 07 липня 1991 року у виконкомі Краснянської сільської ради Тячівського районну Закарпатської області за актовим записом № 18 - розірвати.

Вимог про розподіл майна заявлялось.

Судові витрати покласти на позивачку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Тячівського районного суду: В.І. Мельник