РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9545/16-ц

пр. № 2-о/759/446/16

08 липня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою у якій просить встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2. Заява мотивована тим, що її батько був внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території м. Донецька до м. Києва. Знаходячись у м. Донецьк на лікуванні він помер. Заявник звернулася до органів державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті батька надавши лікарське свідоцтво про смерть, проте їй було відмовлено з підстав незаконності дій органу на тимчасово окупованій території, що видавав документ.

Заявник у судовому засіданні вимогу заяви підтримала та просила її задовольнити.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Подільського РУЮ у м. Києві явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про розгляд справи у відсутність представника відділу до суду не надходило.

Суд, заслухавши пояснення заявника та її покази як свідка, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви.

Судом встановлено, що заявник є донькою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження та паспортними даними заявника та померлого (а.с.6, 7,8).

Згідно довідки від 27.11.2014 року № ОСОБА_2 - особа, що була переміщена з тимчасово окупованої території м. Донецька до м. Києва за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На підтвердження даного факту заявник надає лікарське свідоцтво про смерть № 158 Республіканської клінічної туберкульозної лікарні донецької народної республіки (а.с.3-3а).

Суд зважаючи на належність такого вищезазначеного доказу, який підтверджує факт смерті вважає його недопустимим, оскільки виданий неповноважними на те особами, а тому ухвалюючи рішення не бере його до уваги.

Допитана в якості свідка заявник пояснила суду обставини щодо факту смерті батька - ОСОБА_2, що є логічними та такими, що підтверджують факт смерті останнього. ОСОБА_1, як свідок показала, що її батько проходив періодичні профілактичні огляди лікарями м. Донецьк. Під час його лікування у 2016 році у нього діагностували туберкульоз від чого він ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Поховання влаштовувала заявник. ОСОБА_2 був похований на Щегловському кладовищі м. Донецьк.

Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року(згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року.

Відповідно до п. 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275 від 02 грудня 2015 року м. Донецьк віднесений до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території.

У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України вказав про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Заявником надана така відмова (а.с.4).

Заявник обґрунтувала заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть її батька ОСОБА_2 у певний час та в певному місці.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, 218,234, 257-1 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був особою переміщеною з тимчасово окупованої території м. Донецька до м. Києва та на час смерті знаходився на тимчасово окупованій території України у м. Донецьк де був похований на Щегловському кладовищі.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: