Справа №487/4010/14-ц 19.07.2016 19.07.2016
Провадження №22-ц/784/1696/16
Справа №487/4010/14-ц Головуючий першої інстанції: Агєєва Л.І.
Провадження № 22-ц/784/1696/16 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Лептугою С.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2016 року за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленними обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2014 р. позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволений.

Постановлено усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні земельною ділянкою спільного користування загальною площею 176 кв.м. в домоволодінні №136 по вул. Скороходова в м. Миколаєві, шляхом надання ОСОБА_3 доступу через ворота в огорожі №1 та відновлення калитки в огорожі №7, зобов'язавши ОСОБА_3 демонтувати самовільно збудовані сарай літ. У і металевий навіс для легкового автомобіля.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 р. вищевказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 р. рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 грудня 2014 р. та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого залишено без змін.

У травні 2016 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2014 р. за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своєї заяви вказувала, що в період з 28 по 29 квітня 2016 р. їй була надана адвокатом юридична допомога, після чого вона дізналася про суттєві обставини, які не були і не могли бути відомі їй на час розгляду справи у суді, а саме про зміст п. 6 договору купівлі-продажу від 27 грудня 2006 р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та відсутність у ОСОБА_4 права власності на домоволодіння № 136 по вул. Скороходова в м. Миколаєві, що спростовує висновок суду про наявність у позивача правових підстав користування спірною земельною ділянкою, а за такого відсутні підстави застосування положень ч. 2 ст. 152 ЗК України при вирішенні питання про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою спільного користування за адресою вул. Скороходова, 136 у м. Миколаєві загальною площею 176 кв. м. Вказані обставини, на думку заявника, є підставами для перегляду рішення суду від 05 грудня 2014 р.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 червня 2016 р. в задоволенні зазначеної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 грудня 2014 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 р., задоволено позов ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Постановлено усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні земельною ділянкою спільного користування загальною площею 176 кв.м. в домоволодінні №136 по вул. Скороходова в м. Миколаєві, шляхом надання позивачу доступу через ворота в огорожі №1 та відновлення калитки в огорожі №7. Також зобовязано ОСОБА_3 демонтувати самовільно збудовані сарай під літ. «У» та металевий навіс для легкового автомобіля. Вирішено питання про судові витрати.

Звертаючись із даною заявою, ОСОБА_3 вважала, що є підстави для перегляду ухваленого по справі рішення суду у звязку із нововиявленими обставинами, про які їй стало відомо 28-29 квітня 2016 р. після отримання правової допомоги.

В силу ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами.

Частиною 2 ст. 361 ЦПК України визначено виключний перелік підстав перегляду рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідків, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Звертаючись із даною заявою, ОСОБА_3 вказувала, що підставою для перегляду рішення суду є нововиявлені обставини, а саме: істотні для справи обставини, що не були їй відомі на час розгляду справи, якими заявник вважає зміст п. 6 договору купівлі-продажу від 27 грудня 2006 р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та відсутність у ОСОБА_4 права власності на домоволодіння № 136 по вул. Скороходова в м. Миколаєві і, як наслідок, відсутність у останнього права користування земельною ділянкою по вул. Скороходова, 136 в м. Миколаєві.

Як розяснено в п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, фотокопія тексту договору купівлі-продажу від 27 грудня 2006 р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, за яким ОСОБА_4 набув у власність домоволодіння № 136/1 по вул. Скороходова в м. Миколаєві знаходиться в матеріалах даної цивільної справи (т. 1 а.с.5), а тому його зміст був відомий ОСОБА_3 до ухвалення рішення по суті спору.

Крім того, саме наявність у позивача ОСОБА_4 права користування земельною ділянкою по вул. Скороходова, 136 в м. Миколаєві були предметом дослідження при вирішення спору по суті.

Таким чином, вказані заявником обставини існували на час розгляду справи та були відомі ОСОБА_3, а відтак не можуть вважатися нововиявленими відповідно до ст. 361 ЦПК України, і цим обставинам була надана правова оцінка при ухваленні рішення по справі та його перегляді в апеляційному та касаційному порядку.

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування ухвали, постановленої з дотриманням норм процесуального права.

Так, посилання ОСОБА_3 на те, що суд помилково виходив з того, що нововиявленими обставинами заявник вважає відсутність у ОСОБА_4 права власності на домоволодіння № 136 по вул. Скороходова в м. Миколаєві та відсутність у звязку з цим у останнього права користування земельною ділянкою за вказаною адресою, є хибними, оскільки саме на ці обставини разом з іншими заявник посилався у своїй заяви про перегляд рішення суду (т. 5 а.с. 5).

І саме ці обставини, які заявник вважав нововиявленими, були предметом розгляду та оцінки судом першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення судом вимог ч. 2 ст. 365 ЦПК України, то слід врахувати наступне.

Згідно ч. 2 ст. 365 ЦПК України визначені такі наслідки розгляду судом заяви про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами, розглянувши заяву: суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

У резолютивній частині ухвали суду вказано про «відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 грудня 2014 р. у звязку з нововиявленими обставинами».

Хоча судом і не дослівно відтворено у резолютивній частині ухвали текст вище вказаної норми закону, але зміст висновку суду щодо відсутності підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є зрозумілим і відповідає положенням ч. 2 ст. 365 ЦПК України, а тому таке в силу ч. 2 ст. 308 ЦПК України не є підставою для скасування правильної по суті ухвали суду першої інстанції.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення судом першої інстанції положень процесуального або матеріального закону, які б вплинули на правильність висновків суду, посилання в апеляційній скарзі на недотримання судом положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий та публічний розгляд його справи, є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді:

.