Справа № 349/665/16-ц
Провадження № 2/349/307/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 липня 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Могили Р.Г.

секретаря судового засідання Матасової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Явченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Явченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2

В обґрунтування позовної вимоги зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_2, після смерті якого залишився житловий будинокз господарськими будівлями та спорудами. За життя мати зробила заповідальне розпорядження, згідно якого все своє майно заповіла йому. Він, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Спадкоємців , які б мали право на обов'язкову частку у спадщині в порядку ст.1241 ЦК України немає. Через те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок відсутній, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом .

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шидзінський І.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник Явченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області - сільський голова Іванова І.Є. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає.

Розгляд справи здійснено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що господарство за адресою: АДРЕСА_1 відносилось до суспільної групи «колгоспний двір». Згідно записів з погосподарської книги станом на 01 липня 1990 року в господарстві була зареєстрована лише ОСОБА_2, яка проживав до дня смерті у вказаному домоволодінні (а.с.8).

Відповідно до заповіту, посвідченого 20 вересня 1999 року у виконавчому комітеті Явченської сільської ради секретарем виконавчого комітету сільської ради Кузин Г.Ф.., ОСОБА_2 все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося заповіла позивачу по справі ОСОБА_1

Встановлено, що в зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно (а.с.4).

Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року , а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року.

Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 березня 2016 року вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно спадкодавця ОСОБА_2, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Однак вказаною постановою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок ( а.с.7).

Із довідки комунального підприємства "Архітектурно-планувальне бюро" № 02-15 від 30 травня 2016 року вбачається, що документація на житловий та господарські будинки в архіві архітектурно-планувального бюро відсутня. При обстеженні на місці встановлено, що житловий та господарські будинки побудовані без порушень будівельних норм (а.с.9) .

Із технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, виданого на ім`я ОСОБА_1 та довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 10 травня 2016 року НОМЕР_1 вбачається, що до складу домоволодіння входить: житловий будинок (літера А) загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., стайня (літера Б) площею 22,5 кв.м. та криниця (№1) площею 9,0 м/п. Загальна вартість домоволодіння становить 43 314 грн. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась ( а.с.6,10).

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

У силу статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб , а тому є всі законні підстави для визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом , після смерті матері ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок, загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: стайнею площею 22,5 кв.м. та криницею площею 9,0 м/п. , які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, як спадкоємцем за заповітом, після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Р.Г. Могила