Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 6-42/11 Головуючий у 1-й інстанції Холод Р.С.
Номер провадження 22-ц/778/4583/16 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Воробйової І.А.

Бєлки В.Ю.

суддів Онищенко Е.А.

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2011 року у справі за поданням Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2011 року державний виконавець Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування подання зазначав, що на виконанні Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ перебуває виконавчий лист № 2-2677/2010 виданого 29 вересня 2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, згідно якого з ОСОБА_3 стягується сума боргу на користь ОСОБА_4 у сумі 147084,79 грн.

Боржник ухиляється від сплати вказаної суми боргу, ухиляється від явки до виконавчої служби, тому державний виконавець просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3 без вилучення паспортного документу.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2011 року подання державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3 право виїзду за межі України до закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 2-2677/2010 виданого 29 вересня 2010 року, без вилучення паспортного документу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним обов»язків покладених на нього судовим рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 серпня 2010 року, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення, законні вимоги державного виконавця умисно не виконує .

З висновком суду в повній мірі погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Із матеріалів справи видно, що на примусовому виконанні у Комунарського ВДВС перебував на виконанні виконавчий лист№2-2677/2010 виданий 29.09.2010 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя, згідно якого з ОСОБА_3 стягується сума боргу на користь ОСОБА_4 у сумі 147084 грн.79 коп.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У звязку з тим, що особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання покладається саме на державного виконавця, як особу, що приймає участь у судовому засіданні, зважаючи, що участь сторін та інших заінтересованих осіб у засіданні не передбачена.

Вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, подання державного виконавця надійшло до суду 01 лютого 2011 року.

Вказане подання було розглянуто 05 лютого 2011 року без участі державного виконавця . Також в матеріалах справи відсутні дані щодо повідомлення державного виконавця про час і місце розгляду подання.

У матеріалах подання відсутня достатня інформація щодо обставин виконання судових рішень. Так, відсутні відомості про те, що державний виконавець одержав від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідну для проведення виконавчих дій інформацію, зокрема, про види доходу боржника та про майно ОСОБА_3 на які можна звернути стягнення.

У матеріалів справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх грошових зобовязань, отже державним виконавцем не було вжито заходи по отриманню необхідної для проведення виконавчих дій інформації стосовно боржника.

При розгляді подання судом не були витребувані для огляду і матеріали виконавчого провадження, хоча у разі відсутності в матеріалах подання достатньої інформації щодо обставин виконання судового рішення, витребування матеріалів виконавчого провадження є доцільним.

В суд апеляційної інстанції боржником надані копії документів, які свідчать про часткове погашення заборгованості .

Таким чином, без належної перевірки обставин щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання судового рішення, доведення яких є обовязковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, висновок суду про наявність підстав для задоволення подання є передчасним.

За вказаних обставин ухвала суду від 05 лютого 2011 року підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням визначеного ст. 377-1 ЦПК України порядку його вирішення, з передачею зазначеного питання на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2011 року у цій справі скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: