справа №205/3993/14
провадження №2/176/85/16
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.,

при секретарі Ніколенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, заборгованості по аліментам та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів-,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 травня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом, де просить зменшити розмір аліментів, що стягуються із нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі ? частини з усіх видів доходів та заробітку, який у подальшому уточнивши, просить стягувати із нього аліменти у твердій грошовій сумі, що дорівнює 386 гривен щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2014 року дана цивільна справа передана на розгляд Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2006 року, рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2011 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2012 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмір ? частини від усіх видів його доходів щомісячно. На даний час є безробітним, аліменти стягуються виходячи з середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості розмір яких дорівнює 784 грн., однак дану суму щомісячно сплачувати не може у звязку з чим утворюється заборгованість по аліментам. Такі складнощі матеріального характеру викликані тим, що не має постійного місця роботи, має на утриманні доньку від другого шлюбу та дружину яка є непрацездатною у звязку з тим, що вимушена доглядати дитину. Саме ці підстави змусили звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 2500 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 22 липня 2015 року і до досягнення донькою повноліття. Також просить стягнути заборгованість по аліментам у розмірі 20228,33 грн. та неустойку за прострочення сплати по аліментах у розмірі 112040,25 грн.

Вказаний зустрічний позов був прийнятий до провадження та обєднаний з первинною позовною заявою, ухвалою від 07 вересня 2015 року.

Позивач за первісним позовом про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у судовому засіданні участі не приймав, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності , позовні вимоги за первісним позовом підтримує в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в ньому , у задоволені зустрічного позову просить відмовити.

Відповідач у судовому засіданні участі не приймала, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у своїй заяві заперечила проти задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, посилаючись на те, що тих коштів які надає позивач їй не вистачає, оскільки дитина часто хворіє, в звязку з чим виникає потреба в постійному лікуванні на які потрібні додаткові кошти. При цьому зазначила, що дитина перебуває на обліку у лікаря кардіолога. Просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позову та задовольнити зустрічний позов.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

Позивач та відповідач перебували у шлюбі, що розірваний відповідно рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2011 року (а.с. 9).

Під час перебування у шлюбі у них народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої із позивача на користь відповідача стягуються аліменти, згідно рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2012 року у розмірі ? частки від усіх видів його доходу, заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 7, 9).

Ухвалюючи зазначене рішення, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд враховував усі істотні обставини, передбачені ст. 182 СК України і останній, погодившись із рішенням суду, не оскаржував його.

08 вересня 2012 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено шлюб, що зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області про що складено відповідний актовий запис №382.(а.с.11). Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.12).

Позивачем надана копія пенсійного посвідчення ОСОБА_6 серії ААБ №163906, яка являється його матірю з посиланням на перебування її, як і ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_3, - неповнолітнього сина від першого шлюбу, на його утримані (а.с.10, 13, 14).

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Крім того, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В порушення вищенаведеної норми Закону, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища.

Та обставина, що позивач не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку( доходу) не може слугувати підставою зменшення розміру стягуваних аліментів. Останній є здоровим та працездатним, та зобов'язаний, відповідно до чинного законодавства України утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Крім того, не є підставою, в розумінні ч.1 ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів посилання позивача на зміни сімейного стану.

Зокрема, за змістом ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя.

За таких обставин суд вважає, що визначений рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2012 року розмір стягуваних з ОСОБА_1 на утримання його доньки ОСОБА_3Р, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та потреб самої дитини, а передбачені законом підстави для його зменшення відсутні.

Разом з тим, не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів перебування на утриманні позивача ще однієї неповнолітньої дитини, адже розмір аліментів, який визначений рішенням суду від 05 березня 2012 року, є мінімальним та не впливає на інтереси малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом також враховано, що розмір прожиткового мінімуму, станом на листопад 2014 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 гривень.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

Щодо вимог заявлених ОСОБА_2 у зустрічному позові слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із наданих документів вбачається, що ОСОБА_1 не працює, його матеріальний стан не покращився, жодних доказів того, що матеріальний стан відповідача покращився позивачем не представлено.

ОСОБА_8 про необхідність зміни розміру аліментів у зв'язку з тим, що вона несе додаткові витрати на лікування та оздоровлення дитини, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки у відповідності до положень ст. 185 СК України позивач вправі заявити вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем по зустрічному позову не надано належних та допустимих доказів: що матеріальний стан відповідача змінився для можливості зміни та фактичного збільшення розміру аліментів до 2500 грн.

Таким чином, суд не вбачає підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі та зміни розміру аліментів встановлених судовим рішенням від 05.03.2012 року.

Відповідно до довідки-розрахунку від 02.03.2015 р., наданого Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції заборгованість боржника ОСОБА_1 за аліментами по виконавчому листу №0414/143/2012 складає 20228,33 грн.При цьому між сторонами спір про розмір заборгованості по аліментам відсутній.

Порядок стягнення аліментів та заборгованості по них визначений ст. ст. 194 - 195 Сімейного кодексу України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вказаних положень Закону заборгованість по аліментах визначається державним виконавцем і стягується за виконавчим листом, виданим на підставі рішення про стягнення коштів на утримання дитини. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

А тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з січня 2012 року має заборгованість по аліментам в розмірі 20228,33грн. станом на березень 2015 року , яка виникла з вини боржника.

Частиною 1 ст. 196 Сімейного кодексу України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року в справі № 6-81цс13 та від 01 жовтня 2014 року в справі № 6-149цс14.

Відповідно до частини 1 статті 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Суд не може згодитись з розрахунком неустойки, яку надав позивача по зустрічному позову, оскільки він не ґрунтується на законі.При визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача суд виходить з наступного розрахунку:

2012 рік

січень 194,82 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 60,40 грн. (розмір пені);

березень 730,60 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 226,50 грн. (розмір пені);

травень 630,60 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 195,49 грн. (розмір пені);

липень 44,45 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 13,78 грн. (розмір пені);

серпень 745,37 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 231,06 грн. (розмір пені);

вересень 44,45 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 30 (кількість днів прострочення) = 13,33 грн. (розмір пені);

жовтень 47,42 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 14,70 грн. (розмір пені);

листопад - 745,37 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 30 (кількість днів прострочення) = 223,61 грн. (розмір пені);

Всього: 978,87 грн.

2013 рік

січень 784,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 243,10 грн. (розмір пені);

лютий 784,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 28 (кількість днів прострочення) = 219,60 грн. (розмір пені);

березень 784,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 243,10 грн. (розмір пені);

квітень 384,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 30 (кількість днів прострочення) = 115,26 грн. (розмір пені);

травень 784,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 243,10 грн. (розмір пені);

червень 86,21 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 30 (кількість днів прострочення) = 25,86 грн. (розмір пені);

липень 784,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 243,10 грн. (розмір пені);

серпень 386,21 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 119,72 грн. (розмір пені);

вересень 784,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 243,10 грн. (розмір пені);

жовтень 784,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 243,10 грн. (розмір пені);

листопад 784,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 30 (кількість днів прострочення) = 235,27 грн. (розмір пені);

грудень 485,71 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 150,57 грн. (розмір пені).

Всього: 2324,88 грн.

2014 рік

січень 784,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 243,10 грн. (розмір пені);

лютий 784,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 28 (кількість днів прострочення) = 219,58 грн. (розмір пені);

березень 484,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 150,10 грн. (розмір пені);

квітень 784,22 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 30 (кількість днів прострочення) = 235,27 грн. (розмір пені);

травень 817,06 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 253,29 грн. (розмір пені);

червень 817,06 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 30 (кількість днів прострочення) = 245,11 грн. (розмір пені);

липень 817,06 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 253,29 грн. (розмір пені);

серпень 817,06 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 253,29 грн. (розмір пені);

вересень 852,61 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 30 (кількість днів прострочення) = 255,78 грн. (розмір пені);

жовтень 852,61 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 264,30 грн. (розмір пені);

листопад 852,61 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 30 (кількість днів прострочення) = 255,78 грн. (розмір пені);

грудень 875,53 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 271,41 грн. (розмір пені);

Всього: 2900,3 грн.

2015 рік

січень 875,53 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 31 (кількість днів прострочення) = 271,41 грн. (розмір пені);

лютий 875,53 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1% х 28 (кількість днів прострочення) = 245,15 грн. (розмір пені);

Всього: 516,56 грн.

Розмір пені, нарахованої на суму заборгованості за аліментами з січня 2012 року по лютий включно 2015 року дорівнює 6720,61 грн. (978,87 грн. + 2324,88 грн. + 2900,3 грн. + 516,56 грн.) Таким чином, суд звертає увагу, що правильним здійсненням нарахування неустойки є обрахунок за кожен день прострочення конкретного місяця, а не за загальну кількість прострочених днів.

Відтак, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з січня 2012 року по лютий 2015 року складає суму 6720,61 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України - розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Однак судом не встановлено, а відповідачем не надано суду жодних доказів, які б давали суду підстави для застосування ч. 2 ст. 196 СК України у відношенні відповідача.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється в один рік. Але, згідно статті 20 СК України позовна давність не застосовується, крім випадків передбачених сімейним законодавством (серед яких стягнення аліментів та неустойки по сплаті аліментів немає). За своєю природою дана неустойка є виключно похідною від аліментів, на які позовна давність не застосовується, тобто строк позовної давності на неустойку за прострочення сплати аліментів не встановлюється.

При прийнятті рішення суд, виходить з того, що головною підставою стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів є наявність рішення суду та виконавчого листа по даній справі, яким платника аліментів зобов`язано здійснювати сплату аліментів як в твердому грошовому виразі, так і в частині доходу (заробітної плати) платника.

Виходячи з встановленого судом, суд приходить до висновку про часткове задоволення зустрічного позову.

З урахуванням наведеного, на підставі ст. 180, 181, 184, 192 СК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 214, 215, 88, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, заборгованості по аліментам та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, Росія, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою місто Дніпропетровськ вулия Амундсена АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ірини Вікторівни, ІНФОРМАЦІЯ_6 уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7 води Дніпропетровської області пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з січня 2012 року по лютий включно 2015 року у розмірі 6720 (шість тисяч сімсот двадцять) гривен 61 копійка.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня його проголошення, через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А.Павловська