АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/297/16 Головуючий І інстанції -
Справа: № 638/2154/15 ОСОБА_1
Категорія: страхові Доповідач Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Черкасова В.В.

за участю секретаря Кравченко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПрАТ «Страхова компанія «ВОНА» - ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Велта», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВОНА» про стягнення суми страхового відшкодування,-

в с т а н о в и л а:

18.02.2015 року ОСОБА_3 звернулась у суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Велта», правонаступником якого є Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВОНА», про стягнення суми страхового відшкодування, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 36220,42 грн., з яких: 33726,17 грн. розмір недоплаченого страхового відшкодування, 1682,45 грн. розмір пені та 811,80 грн. розмір витрат на проведення досліджень.

В обґрунтування своїх позовних вимог послалася на те, що 29.11.2013 року між нею і Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Велта» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №100 серії ТР. Згідно умов договору застрахованим транспортним засобом є «Scoda Super В», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності; страхова сума автомобіля визначена у розмірі 318478 грн. Строк дії договору визначено з 29.11.2013 року до 09.12.2014 року. 29 вересня 2014 року у м. Харкові по провулку Отакара Яроша біля будинку №16 сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою Державної автомобільної інспекції. 25.09.2014 року ОСОБА_3 подала заява до страхової компанії з повідомленням про ДТІІ та проханням про виплату страхового відшкодування. За результатами проведення експертного розрахунку був складений відповідний висновок. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля склала 13564,00 грн.. ОСОБА_3 було замовлено незалежне експертне автотоварознавче дослідження з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження при ДТП. Згідно висновку Київського науково - дослідного інституту судових експертиз № 14741/14-54 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Scoda Super В», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, склала 47238,17 грн. Вказаний висновок ОСОБА_3 був направлений ПрАТ «Страхова компанія «Велта» для проведення відповідного корегування щодо розмірі страхового відшкодування, однак цього зроблено останнім не було. ОСОБА_3 вважає, що сума недоплаченого страхового відшкодування складає 33726,17 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року, позов ОСОБА_3 до ПрАТ «Страхова компанія «Велта», ПрАТ «Страхова компанія «ВОНА» про стягнення суми страхового відшкодування, задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Велта», правонаступником якого є Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВОНА», на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 33 726, 17 грн. пені за прострочення виконання зобовязання за договором добровільного страхування наземного транспорту від 29.11.2013 року та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 811,80 грн.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року, доповнено вищевказане судове рішення. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Велта», правонаступником якого є Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВОНА», на користь держави судовий збір у розмірі 362,20 грн.

На зазначене судове рішення представником ПрАТ «Страхова компанія «Велта» - ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд ґрунтувався лише на підставі суперечливих доводів та сфальсифікованих доказів, при цьому не зясував дійсних обставин справи.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції проігнорував доводи представника ПрАТ «Страхова компанія «Велта» та вимоги Закону України в даній сфері відносно того, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав Страхувальник, відшкодуванню підлягає лише завдана внаслідок пошкодження ТЗ саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей ТЗ на момент ДТП. Страхова компанія не відшкодовує втрату товарної вартості. Але, суд у порушення вимог Закону, прийняв до уваги безпідставний доказ позивача з розрахунком вартості ТЗ в розмірі 550 945,88грн., проігнорував умови Договору та вимоги Закону, безпідставно стягнув суму втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 17 422, 84 грн. Суд, також не звернув увагу на те, що висновок автотоварознавчого дослідження не містить чітких визначень щодо проведених ремонтних робіт, які вплинули на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості пошкодженого транспортного засобу. Апелянт, вважає, що заміна панелі та решітки радіатора, а також заміна капота на новий з його фарбуванням не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля. У висновку не зазначено, яким чином відновлення автомобіля у такий спосіб впливає на його зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля, а, відповідно, призведе до втрати ним товарної вартості. Сама по собі необхідність проведення ремонтних робіт не може безумовно свідчити про втрату товарної вартості транспортним засобом і бути підставою для її нарахування.

Апелянт стверджує, що в діях ОСОБА_4 є зловживання своїм суб'єктивним правом судового захисту нібито порушеного права та майнового інтересу. Звернення позивача до суду, не є її намаганням поновити нібито порушене право, а є спробою за допомогою судового рішення безпідставно збагатитися за рахунок іншої особи.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволені позову у повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, 29.11.2013 року між ОСОБА_4 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Велта», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вона», укладено договір № 100 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать діючому законодавству України, повязанні з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом Scoda Super В, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

За умовами зазначеного договору страховик зобовязаний на протязі двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходи по оформленню всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику; у разі несвоєчасної виплати страхового відшкодування, сплатити страхувальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки; відшкодуванню підлягає тільки пряма шкода, завдана транспортному засобу внаслідок настання страхового випадку, виключаючи втрачену вигоду, витрати на оренду або найм іншого транспортного засобу, моральну шкоду та інші непрямі збитки.

Судом також встановлено, що 25 вересня 2014 року у м. Харкові по провулку Отакара Яроша біля будинку № 16 сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої застрахований автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою державної автомобіль інспекції.

26 вересня року ОСОБА_3 звернулася до страхової компанії з заявою про виплату суми страхового відшкодування у звязку із зазначеною подією, нею подані необхідні документи та страховиком здійснення відшкодування завданих збитків на підставі звіту № 00/36.11.14 від 10.11.2014 року, складеного ТОВ «Юніверсал Асістанс - України», у розмірі 13512,88 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що сума, відшкодована відповідачем, розрахована у відповідності до звіту, який не є експертним дослідженням, не має відповідного мотивування, а відтак, стягненню на користь позивачки підлягає різниця між визначеним висновком Київського науково - дослідного інститутом судових експертиз матеріальним збитком та виплаченою відповідачем сумою.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин .

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином.

Положеннями ст.988 ЦК України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» визначені зобовязання страховика при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Судова колегія вважає, що районний суд правильно встановивши юридичну природу виниклих між сторонами правовідносин та застосував закон, який їх регулює.

Колегія суддів погоджується також із тим, що за основу районним судом взятий висновок Київського науково - дослідного інститутом судових експертиз № 14741/14-54 від 17.11.2014 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_3, складає 47238,17 грн. Такий висновок є експертним дослідженням, виконаний провідним судовим експертом, який має вищу технічну освіту, третій клас судового експерта та кваліфікацію судового експерта, стаж роботи з 2002 року. Крім того, висновок є вмотивованим, в ньому зазначені методики розрахунків, використана література, тощо.

Апеляційні доводи про те, що зазначене експертне дослідження не містить обґрунтування втрати товарного вигляду пошкодженого автомобіля, судова колегія вважає безпідставними.

Крім того, судова колегія зважає на таке.

При розгляді справи в суді першої інстанції приймав участь представник відповідача ОСОБА_2, який і звертається з апеляційною скаргою на судове рішення. Представник готував заперечення до позову, приймав безпосередню участь у судових засіданнях.

При цьому, як свідчать матеріали справи, будь-яких сумнівів щодо обєму пошкоджень автомобіля представник в районному суді не виказував, додаткових матеріалів суду не надавав, з клопотаннями про призначення будь-яких експертиз до суду не звертався.

У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

В цьому звязку посилання представника відповідача на те, що позивачем визнавався факт пошкодження правої фари автомобіля в іншій ДПТ судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки в районному суді про такі обставини не повідомлялося, а інші матеріали справи зазначені обставини спростовують (а.с.8, 44).

Що стосується клопотання представника відповідача про призначення авто технічної експертизи, то подане воно вже після закінчення судового засідання, хоча таке право розяснювалося представнику в судовому засіданні за вісім днів раніше.

Розглядаючи апеляційні доводи щодо неправомірного стягнення районним судом вартості втрати товарного вигляду автомобіля, судова колегія зважає на наступне.

За умовами п.6.8.7 Договору добровільного страхування наземного транспорту від 23.11.2013 року, що укладений між сторонами у справі, страхова компанія втрату товарної вартості не відшкодовує.

Відповідно до п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

З урахуванням викладеного, посилання представника відповідача на те, що заміна та фарбування капоту автомобіля, а також заміна кришки радіатора не впливає на зовнішній вигляд автомобіля та не відноситься до втрати товарного вигляду, є субєктивною його думкою, оскільки не підтверджене жодним нормативним документом.

Таким чином, судова колегія вважає, що районний суд обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування, розрахунки, виконані районним судом у колегії суддів сумніву не викликають.

Погоджується судова колегія також і з висновком суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення пені за прострочення виконання зобовязання та витрат на проведення експертного дослідження, оскільки доказам по справі в цій частині дана об*єктивна оцінка і зроблений вірний висновок.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України. апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені представником ПрАТ «Страхова компанія «ВОНА» ОСОБА_2, в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 319, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ПрАТ «Страхова компанія «ВОНА» - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Т.М. Костенко

Судді : А.І. Колтунова

ОСОБА_5