№ 201/7897/16-ц
провадження 2-зз/201/189/16
УХВАЛА

08 листопада 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Пухловій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву Національного Банку України про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ОСОБА_2», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНБУДІНВЕСТ», ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСТА ПЛЮС» про стягнення заборгованості та витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 травня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «УКРАЇНСЬКА ОСОБА_2», ТОВ «ІНБУДІНВЕСТ», ОСОБА_3, третя особа: ТОВ «ОСТА ПЛЮС», про стягнення заборгованості та витрат.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2016 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

Ухвалами судді Жовтневого районного суду від 30 травня 2016 року вжито заходи забезпечення позову.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

НБУ 27 вересня 2016 року звернулося до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою судді від 30 травня 2016 року, а саме: арешт та заборону вчиняти певні дії стосовно майна ТОВ «ІНБУДІНВЕСТ».

07 листопада 2016 року до суд було подано пояснення позивача та клопотання відповідачів ТОВ «УКРАЇНСЬКА ОСОБА_2», ТОВ «ІНБУДІНВЕСТ» про розгляд зазначеної вище зави за їх відсутності. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаних осіб відповідно до ст. 169 ЦПК України.

ОСОБА_3 і представник ТОВ «ОСТА ПЛЮС» в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. На думку суду, вказаним вважали за можливе винесення ухвали за наявними матеріалами справи по закону на розсуд суду та розгляд заяви без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаних осіб відповідно до ст. 169 ЦПК України.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву про скасування заходів забезпечення позову в повному обсязі, наполягав на ній і просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви НБУ і просив в її задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення представника заявника, представника позивача, зясувавши думку сторін і третіх осіб, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги не обґрунтованими та не підлягаючими задоволенню за наступних підстав.

Частиною 1 стаття 154 ЦПК України передбачено, що суд може за заявою однієї із сторін і зважаючи на пояснення другої сторони допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим. Заява про заміну способу забезпечення позову розглядається судом у строки, встановлені частиною другою статті 153 цього Кодексу. На заміну способу забезпечення позову за заявою відповідача потрібна згода позивача, за винятком випадку, визначеного частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Відповідно до ч. 4 ст. 154 ЦПК України особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

На підставі ч. 5 ст. 154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі, неявка цих осіб, не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову, а тому з урахувань зазначеного суд вважає можливим розглядати питання про скасування заходів забезпечення позову за відсутності цих осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначено чіткий перелік підстав закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ухвалою судді Жовтневого районного суду від 30 травня 2016 року вжито заходи забезпечення позову по справі, а саме: накладено арешт на майно ТОВ «ІНБУДІНВЕСТ» (), а саме нежиле приміщення, нежилі приміщення (в літ. К), які складаються з групи нежилих приміщень № № 1, 1а, 1б (в літ. К). загальною площею 476.80 кв. м., адреса: м. Київ, вулиця Хорива, будинок 55; накладено арешт на майно ТОВ «ІНБУДІНВЕСТ» (), а саме нежиле приміщення, нежилі приміщення (в літ. К), загальною площею 519.2 кв.м., адреса: м. Київ, вулиця Хорива, будинок 55; заборонено ТОВ «ІНБУДІНВЕСТ» () та будь-яким третім особам без виключення, в тому числі від імені та в його інтересах або щодо нього при зверненні стягненні на вказане майно, вчиняти будь-які дії щодо використання (здійснення) права власника або стягувача; заборонено субєктам державної реєстрації речових прав, в тому числі державним реєстратором, державним та приватним нотаріусом тощо проводити реєстрацію зміни власника на нежиле приміщення, нежилі приміщення (в літ. К), які складаються з групи нежилих приміщень №№ 1, 1а, 1б (в літ. К). загальною площею 476.80 кв. м., адреса: м. Київ, вулиця Хорива, будинок 55; заборонено субєктам державної реєстрації речових прав, в тому числі державним реєстратором, державним та приватним нотаріусом тощо проводити реєстрацію зміни власника на нежиле приміщення, нежилі приміщення (в літ. К), загальною площею 519.2 кв. м., адреса: м. Київ, вулиця Хорива, будинок 55; заборонено третім особам без виключення проводити примусову реалізацію майна а саме нежиле приміщення, нежилі приміщення (в літ. К), які складаються з групи нежилих приміщень №№ 1, 1а, 1б (в літ. К). загальною площею 476,80 кв.м., адреса: м. Київ, вулиця Хорива, будинок 55; заборонено третім особам без виключення проводити примусову реалізацію майна а саме нежиле приміщення, нежилі приміщення (в літ. К), загальною площею 519.2 кв. м., адреса: м. Київ, вулиця Хорива, будинок 55.

Вказана ухвала у встановленому законом порядку набрала законної сили, оскільки оскаржена не була.

Також слід звернути увагу, що особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, у встановленому законом порядку та строк до суду з заявою про їх скасування не зверталася.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто солідарно на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська видавничо-промислова група» заборгованість за договором № БВ-16/02428 купівлі-продажу цінних паперів від 18 травня 2016 року, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інбудінвест» заборгованість за договором № БВ-16/02428 купівлі-продажу цінних паперів від 18 травня 2016 року та за договором поруки № 18-05-16/1 від 18 травня 2016 року у сумі 26 400 000.00 грн. основного боргу та з ОСОБА_3 заборгованість за договором № БВ-16/02428 купівлі-продажу цінних паперів від 18 травня 2016 року та за договором поруки № 18-05-16/2 від 18 травня 2016 року у сумі 15 000 000.00 грн. основного боргу; стягнуто на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська видавничо-промислова група» заборгованість за договором № БВ-16/02428 купівлі-продажу цінних паперів від 18 травня 2016 року у сумі 144 262.40 грн. пені за порушення строків здійснення розрахунків; стягнуто на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інбудінвест» заборгованість за договором № БВ-16/02428 купівлі-продажу цінних паперів від 18 травня 2016 року та за договором поруки № 18-05-16/1 від 18 травня 2016 року у сумі 122 622.95 грн. пені за порушення строків здійснення розрахунків; стягнуто на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська видавничо-промислова група», з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інбудінвест» та з ОСОБА_3 з кожного окремо по 2 29666 грн. (всього 6890 грн.) судового збору. В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 69 672.14 грн. пені за порушення строків здійснення розрахунків відмовлено. Зазначене рішення суду у встановленому законом порядку набрало законної сили та за заявою стягувача судом видано виконавчі листи по справі.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заходи забезпечення позову були вжиті по справі, для забезпечення саме цього позову, та в межах заявлених вимог, оскільки позивачем подано позов про стягнення заборгованості, що є значною, також відповідачем ТОВ «ІНБУДІНВЕСТ» можуть бути вчинені дії направлені на відчуження нерухомого майна, за рахунок продажу якого можуть бути задоволенні майнові вимоги позивача, а отже враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, вжиття заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим, в звязку з тим, що існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідача ТОВ «ІНБУДІНВЕСТ» чи інших осіб) наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що їм належать, також слід звернути увагу, що вище вказану заяву подано не належною особою, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 154 ЦПК України з такою заявою має право звернутися саме особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, однак зазначеною ухвалою заходи забезпечення позову були застосовані щодо відповідача ТОВ «ІНБУДІНВЕСТ», а саме стосовно майна, що йому належить, а не НБУ який звернувся до суду з цією заявою, слід зазначити, що не можуть бути взяті до уваги посилання заявника, що вище вказане майно відповідача перебуває в іпотеці у банку та рішенням суду звернуто стягнення на нього в звязку з тим, що ці обставини в розумінні ст. 154 ЦПК України не є підставою для скасування заходів забезпечення по справі, що також знайшло своє відображення у пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року, а саме: зазначено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

Крім того слід зазначити, що питання про заміну одного способу забезпечення позову іншим чи інші передбачені законом процесуальні дії не заявлено та з урахуванням вимог статті 11 ЦПК України суд не вправі вчиняти зазначені дії з власної ініціативи. На даний час вказане рішення суду у встановленому законом порядку набрало законної сили, тобто з урахуванням зазначеного існує обовязок боржників, так як він не був припиненим чи добровільно виконаний боржниками чи іншою особою, також слід зазначити, що зазначені заходи забезпечення позову були вжиті саме з метою виконання рішення суду, однак у заяві не було зазначено та на підтвердження не надано відповідних доказів, що рішення виконано добровільно чи в примусовому порядку чи інше, крім того до заяви не було надано будь-яких доказів, що заборгованість відповідачів перед позивачем на час подання цієї заяви відсутня, а тому враховуючи вищевикладене не може суд прийняти до уваги можливі наполягання заявника на його заяві, оскільки останнє спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджено, в звязку з чим відсутні передбачені законом підстави для скасування заходів забезпечення позову.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, суд приходить до висновку, що заява не обґрунтована, не підтверджена, безпідставна і не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для задоволення заяви немає, а тому суд вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 154, 168, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Національного Банку України про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ОСОБА_2», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНБУДІНВЕСТ», ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСТА ПЛЮС» про стягнення заборгованості та витрат - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -