Єдиний унікальний номер 235/8479/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1269/2016
Єдиний унікальний номер 235/8479/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/1269/2016
Головуючий у 1 інстанції Хмельова С.М.
Доповідач Корчиста О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

13 липня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Тимченко О.О.

за участі секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Димитрові Донецької області на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Димитрові Донецької області до Головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, Дзержинського міського відділу головного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, Красноармійського міськрайонного управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Донецькій області, треті особи: Головне управління Держпраці у Донецькій області, Димитровська Центральна міська лікарня, про скасування інформаційної довідки про умови праці робітника при підозрі в нього професійного захворювання від 07 листопада 2013 року № 2419, інформаційної довідки про умови праці робочого шахти Нова п/о «Дзержинськвугілля» від 07 листопада 2013 року №1179/23 та скасування акту П-4 від 15 вересня 2015 року,

встановив:

У вересні 2015 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м. Димитрів Донецької області (далі за текстом Фонд) звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому посилаючись на численні порушення з боку відповідача при проведенні розслідування причин виникнення професійного захворювання у ОСОБА_1, які полягали у тому, що Інформаційна довідка про умови праці робітника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 07 листопада 2013 року №2419 та Інформаційна довідка про умови праці робочого ш. Нова п/о «Дзержинськвугілля» від 07 листопада 2013 року №1179/23 ОСОБА_1 не відповідають вимогам закону, а також, вказуючи, що Акт П-4 від 15 вересня 2015 року складений із порушеннями, просив їх скасувати.

В апеляційній скарзі Фонд, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність у Фонду права оскарження у судовому порядку Інформаційних довідок про умови праці та Акту за формою П-4. Також вказує, що судом першої інстанції не було надано належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Фонду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.09.2015р. професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло за таких обставин: професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом промислового фактора вугільний пил. Причина професійного захворювання: запиленість повітря робочої зони під час виконання службових обовязків сягала 266,9 мг/м.куб при ГДК 4 мг/м.куб. Діагноз: хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст. Захворювання професійне, встановлено вперше (а.с.7-9).

До акту маються дві окремі думки (а.с.10-11).

Також, судом першої інстанції встановлено, що Наказом № 41/01-23/н-П3 від 20.07.2015р. створено комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання у ОСОБА_1 (а.с.12). Роботу комісії наказом від 5.08.2015р. продовжено (а.с.13).

Клінікою професійних захворювань ДУ Інститут медицини праці НАМН України 23.06.2015р. ОСОБА_1 встановлено діагноз, про що зазначено в повідомленні за формою П-3 про професійне захворювання (а.с.14).

Медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 23.06.2015р. встановлено професійний характер захворювання. Діагноз: хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст. Також в даному медичному висновку обґрунтовано діагноз професійного захворювання: підставою для встановлення професійної етіології захворювання послужили: клініко-діагностичні дані; динаміка захворювання, його початок під час роботи; умови праці, надані в інформаційних довідках за № 1179/23 від 07.11.2013р. та № 2419 від 07.11.2013р., згідно яких хворий під час роботи підлягав дії пилу вище ГДК; профмаршрут (біля 35 років шкідливого виробничого стажу) (а.с.15).

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що було видану Інформаційну довідку про умови праці працівника при підозрі у нього професійного захворювання від 07.11.2013 р. за № 2419 (а.с.16-20) та Інформаційну довідку про умови праці працівника ш. Нова п/о «Дзержинськвугілля» № 1179/23 від 07.11.2013р. (а.с.21-32), а також, Карту умов праці № 48 (а.с33-35).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані Інформаційні довідки складено у відповідності до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварії на виробництві, оскарження даних довідок не передбачено діючим законодавством. Акт за формою П-4 складено відповідно до розділу «Встановлення зв'язку захворювання з умовами праці, розслідування причин та облік випадків хронічних професійних захворювань» Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. № 1232. При цьому, суд першої інстанції встановив, що факт наявності професійного захворювання у ОСОБА_1 позивачем не оспорюється. Крім цього, суд першої інстанції врахував, що складання оспорюваного позивачем акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 15.09.2015 року щодо виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки зазначене розслідування було проведено на підставі повідомлення ДУ «Інститут медицини праці НАМНУ» від 24.06.2015 року № 253 про наявність професійного захворювання та встановлення остаточного діагнозу, який підтверджено висновком, який не зачіпає і не порушує прав позивача, якому законодавцем не надано право на оскарження даного акту, не даючи оцінку правомірності складення оспорюваного акту.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Як убачається зі змісту Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі у нього професійного захворювання від 07.11.2013 р. за № 2419 та Інформаційної довідки про умови праці працівника ш. Нова п/о «Дзержинськвугілля» № 1179/23 від 07.11.2013р. вони складені у відповідності до вимог п.п. 1.6, 1.7, 1.8, 1.9 Порядку складання та вимоги до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України 13 грудня 2004 року № 614, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 року за № 260/105 40. (а.с. 39-43)

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварії на виробництві, затверджений 30 листопада 2011 року Постановою Кабінету Міністрів України за № 1232 (далі за текстом Порядок).

Так, пунктами 86, 87 Порядку, передбачено, що за результатами розслідування комісія складає акт проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, в якому зазначаються основні умови, обставини і причини виникнення професійного захворювання, заходи щодо запобігання розвитку професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні вимоги законодавства про охорону праці і про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення.

Акт за формою П-4, підписаний членами комісії, затверджується головним санітарним лікарем та завіряється печаткою. У разі незгоди члена комісії з розслідування зі змістом акта він його підписує, письмово викладає свою окрему думку, яка додається до акта і є його невідємною частиною,про що робиться відмітка у зазначеному акті.

Статтею 55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено право виконавчих органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звертатися до суду за вирішенням спорів щодо сум страхових внесків, розміру шкоди та прав на відшкодування, накладення штрафів та з інших питань.

Відповідно до п. 68 Порядку, у разі незгоди із висновком експертної комісії він може бути оскаржений до суду, але право на оскарження мають хворий або роботодавець. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що відсутня правомірність підстав звернення позивача за захистом порушеного, на його думку, права в обраний ним спосіб, враховуючи, що Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 не передбачено право потерпілого, роботодавця чи будь-якої іншої особи, оспорювати акт розслідування хронічного професійного захворювання в судовому порядку, а оспорюванню підлягає рішення спеціалізованого профпатологічного закладу про встановлення діагнозу професійного захворювання (п. 68 Порядку), при цьому п.68 Порядку визначено, що у разі незгоди із висновком експертної комісії він може бути оскаржений до суду, але право на оскарження мають хворий або роботодавець. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Докази та обставини, на які посилається Фонд в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Враховуючи, що наведені в апеляційній скарзі порушення не призвели до неправильного вирішення справи, то в цій частині апеляційна скарга також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Димитрові Донецької області відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді