Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2016 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.

при секретарі Березюк Л.С.

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, мотивуючи його тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано. За час шлюбу вони набули рухоме майно на загальну суму 25500 грн., розмір ідеальних часток кожного з подружжя становить 12750 грн. Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Проте відповідач не зважаючи на те, що майно подружжя підлягає розподілу у рівних частках, привласнив собі більшу частину останнього, у звязку з чим позивач була змушена звернутись з відповідним позовом до суду і посилаючись на норми ст.ст. 60,61 СК України просила суд здійснити розподіл майна подружжя та стягнути з відповідача грошову компенсацію.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала і зазначила, що досягла з відповідачем згоди щодо виділу їй наступних обєктів рухомого майна, які були придбані подружжям за час шлюбу: пральної машини Indesit вартістю 5000 грн., праски Tefal вартістю 300 грн,мультиварки-скороварки «Redmond» вартістю 790 грн. та мікрохвильової печі Samsung вартістю 1500 грн. Натомість позивач залишає за відповідачем холодильник «LG» вартістю 7000 грн.

Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково і підтвердили, що відповідач досягнув з позивачем згоди щодо розподілу частини рухомого майна, яке було придбане сторонами за час шлюбу, а тому ОСОБА_2 не заперечує проти передачі йому у власність холодильника, натомість у ОСОБА_1 залишаться: пральна машина Indesit, праска Tefal,мультиварка-скороварка «Redmond» та мікрохвильова піч Samsung. Проти задоволення інших позовних вимог ОСОБА_2 та його представник заперечували з тих підстав, що вартість майна є необґрунтованою.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила наступне: вони з позивачем є рідними сестрами. Коли влітку 2016 року свідок разом з ОСОБА_1 приїжджали забирати речі останньої з квартири ОСОБА_2, то забрали із собою пральну машину, посуд, банки та мікрохвильову піч. Крім того свідок зазначила, що під час перебування сторін у шлюбі вона продала їм телевізор марки «SONY» за 2500 грн. і CD-плеєр за 300 грн. Також в квартирі, в якій проживало колишнє подружжя свідок бачила пилосос, багатофункціональне компютерне обладнання «Епсон», чайник, набір посуду марки «Luminarc», подарований позивачу та мобільний телефон марки «Samsung» придбаний особисто для відповідача. Більш детальною інформацією щодо вартості вказаних речей та вказання осіб, які їх придбали свідок не володіє.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що навесні 2016 року декілька разів перевозив речі з квартири відповідача на прохання ОСОБА_1 Свідок вказав, що позивач з квартири забирала наступне рухоме майно: одяг, мультиварку, праску, пральну машину та частину невідомих йому предметів, які вже були спаковані в сумки та коробки. Крім того свідок підтвердив, що бачив в квартирі ОСОБА_2 холодильник. Коли відповідач забирала речі з квартири у них з відповідачем виник спір щодо розподілу майна.

Суд заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, якій згодом було розірвано.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частинами 1 і 2 ст. 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до п.п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Отже враховуючи, що сторони в судовому засіданні домовились про розподіл та виділення їм у власність частини рухомого майна, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення, і позивачу ОСОБА_1 можливо виділити: пральну машину Indesit вартістю 5000 грн., праску Tefal вартістю 300 грн,мультиварку-скороварку «Redmond» вартістю 790 грн., мікрохвильову піч Samsung вартістю 1500 грн., а за відповідачем ОСОБА_2 залишити холодильник «LG» вартістю 7000 грн.

Суд зауважує, що відповідачу було розяснено його право заявити клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи щодо визначення вартості майна, проте ОСОБА_2 своїм правом не скористався і відповідних клопотань не заявив, а тому суд визначає вартість тієї частини рухомого майна щодо розподілу якої сторони дійшли згоди, виходячи з тієї вартості, що вказана позивачем і яка ґрунтується на виписках з оголошень купівлі-продажу тотожного майна.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд критично оцінює покази свідків щодо визначення обсягу спільно нажитого сторонами майна, оскільки дані свідки перебувають у дружніх відносинах зі стороною по справі, зокрема з позивачем, а тому можуть давати свідчення на користь останньої. Крім того покази свідків не підтверджуються матеріалами справи.

Приймаючи до уваги той факт, що позивачем в порядку ст. 60 ЦПК України не надано до суду жодних доказів, які б достовірно підтверджували, що спірне рухоме майно: пилосос «Samsung Elektrolux», телевізор «Sony», DVD-плеєр, компютерне обладнання «Епсон L355», пересувний столик під компютер, тумбочка під телевізор, мобільний телефон-смартфон «Samsung» та кухонна шафа є об'єктами права спільної сумісної власності, як і доказів про джерело і час придбання майна, його відповідну вартість та те, що вказане майно є в наявності на даний час, а тому у суду відсутні правові підстави для визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя та здійснення його поділу в судовому порядку.

З урахуванням вартісних часток сторін у рухомому майні з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 590 грн. компенсації за різницю у вартості рухомого майна.

З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі в порядку ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.60,68,69,70 СК України, ст. 372 ЦК України, ст.ст. ст. 60, 88, 212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Провести розподіл спільного майна подружжя, виділивши ОСОБА_1:

-пральну машину Indesit вартістю 5000 грн.

-праску Tefal вартістю 300 грн.

-мультиварку-скороварку «Redmond» вартістю 790 грн.

-мікрохвильову піч Samsung вартістю 1500 грн.

Виділити ОСОБА_2:

-холодильник «LG» вартістю 7000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 590 грн. 00 коп. різниці у вартості виділеного майна.

В решті вимог відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 08 листопада 2016 року.

Суддя: ОСОБА_6