Справа № 204/5476/15-ц
Провадження № 2-п/204/44/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.

при секретарі Старостенко Т.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій він просить прийняти заяву про перегляд заочного рішення суду до розгляду, поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення у разі необхідності, скасувати заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2016р. В обґрунтування заяви зазначає, що з постанови державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 він дізнався про існування заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з нього аліментів. Постанову він отримав на роботі, а саме у відділі бухгалтерії МКП «ДЕТ», де працює водієм трамваю. Ознайомившись 19.05.2016р. з виконавчою справою ВП № 49878996 він дізнався, що це рішення було заочним, і винесено Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровьска 29 вересня 2015 року по справі за позовом колишньої дружини ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В заочному рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська зазначено, що відповідач не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином і про причину неявки до суду не повідомив, проте він і не міг зявитись до судового засідання, оскільки, жодним чином не був повідомлений про призначення судового засідання, а отже, був позбавлений права захищати свої права в суді, надавати пояснення, заявляти клопотання, подавати зустрічний позов, тощо. З приводу заборгованості, щодо утримання дітей, вважає що позивач ввела в оману суд стосовно того, що вона змушена звернутися до суду, оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися з відповідачем не вдалося. Відповідач неодноразово переказував своїй колишній дружині гроші зі свого карткового банківського рахунку на її картковий банківський рахунок на утримання дітей. Крім того, він давав гроші готівкою, безпосередньо позивачу. В позовній заяві позивач вказала, що відповідач у шлюбі не перебуває, інших малолітніх дітей не утримує, що також не відповідає дійсності. Позивач достеменно знала, що у відповідача вже був зареєстрований шлюб, також вона знала, що від цього шлюбу народилася дитина.

Позивач в судовому засіданні підтримав заяву та просив суд її задовольнити. Також суду повідомив, що на теперішній час в нього є нова родина, та малолітня дитина. У звязку з тим, що в нього виникла заборгованість за аліментами. З нього зараз стягують 50% усього заробітку, а тому йому важко утримувати свою родину. Також зазначив, що надавав добровільну допомогу на утримання своїх дітей від першого шлюбу. Також зазначив, що з розміром аліментів, які з нього стягуються згідно рішення суду на двох дітей, він згоден, однак не згоден з тим, що позивач вказала у позовній заяві неправдиві відомості.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви відповідача та просила суд відмовити у її задоволені. Суд також повідомила, що дійсно, до листопада 2015 року відповідач надавав добровільну допомогу їй на утримання їх спільних дітей у розмірі приблизно 500 грн. на місяць, але робив це не систематично, що і змусило її звернутися до суду з позовом.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення та зазначеної вище цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 60 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно положень ст. 229 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Розглядаючи заяву відповідача про перегляд заочного рішення суд виходить з того, що підставами скасування заочного рішення є поважність причин неявки в судове засідання відповідача, та наявність істотних доказів по справі в обґрунтування заперечень відповідача.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, на адресу ОСОБА_1 за період розгляду цивільної справи, неодноразово направлялися повістки про судовий виклик на адресу: 49052, АДРЕСА_1 (а. с. 17, 28, 30), та поверталися на адресу суд з відмітками Укрпошти про невручення адресату: «За закінченням терміну зберігання». За таких обставин суд не приймає до уваги посилання відповідача та той факт, що він не був повідомлений належним чином, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 229 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідачем ОСОБА_1 не зазначено та не надано суду жодного належного доказу, які б свідчили про наявність підстав для скасування рішення суду.

Підсумовуючи наведене та приймаючи до уваги той факт, що в судовому засіданні встановлено відсутність підстав для скасування заочного рішення, суд приходить до переконливого висновку, що заяву про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Частиною 4 ст. 231 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 228, 231, 232 ЦПК України, суд, -

У х в а л и В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - залишити без задоволення.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з моменту проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Л. Черкез