Провадження № 2/522/786/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Міністерство закордонних справ України, про визнання довіреності недійсною та скасування її реєстрації, та про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Міністерство закордонних справ України, про визнання недійсною довіреності від імені ОСОБА_2 на імя ОСОБА_4, посвідченої 21.08.2015 р. віце-консулом Посольства України в Федеративній Республіці Німеччині ОСОБА_7 за р. № 591/ 14-55, та скасування реєстрації цієї довіреності в Єдиному реєстрі довіреностей, та про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири під № 30 у будинку № 6 по пл. Катерининській в м. Одесі, укладеного між ОСОБА_4, діючим від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності посвідченої 21.08.2015 р. віце-консулом Посольства України в Федеративній Республіці Німеччині ОСОБА_7 за р. № 591/ 14-55, та ОСОБА_3, посвідченого 01.10.2015 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р. № 1817.

Крім того, позивач просить встановити порядок виконання рішення суду у даній справі шляхом встановлення, що це рішення суду, після набрання ним законної сили, є підставою для скасування реєстрації права власності за ОСОБА_3 на квартиру під № 30 в будинку № 6 по пл. Катерининській в м.Одесі та поновлення реєстрації права власності на цю квартиру за ним, тобто за ОСОБА_2

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що йому стало відомо про те, що невідомі йому особи від його імені на підставі підробленої довіреності продали належну йому квартиру під № 30 у будинку № 6 по пл. Катерининській в м. Одесі, та що він ніколи не видавав жодної довіреності та не доручав у будь-який інший спосіб відчужувати належну йому вищевказану квартиру.

Позивач веде дану справу в суді через свого представника адвоката ОСОБА_1, який просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були викликані до суду через оголошення у пресі.

Приватний нотаріус ОСОБА_6 не повідомила суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить роздруківка з офіційного Інтернет-сайту ТОВ «Укрпошта» про отримання нею судової повістки.

Представник Міністерства закордонних справ України ОСОБА_8 просила розглянути справу за відсутності представника цього Міністерства, про що зазначила в своїх адресованих суду письмових поясненнях, які приєднані судом до матеріалів справи.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Позивач ОСОБА_2 набув право власності на квартиру під № 30 в будинку № 6 по площі Катерининській в м. Одесі на підставі договору дарування, посвідченого 21.11.2012 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального кругу ОСОБА_9 за р. № 4077, зареєстрованим КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 23.11.2012 р. (номер запису : 474 в книзі : 757пр-108 (а.с.11-14, 16).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 47670742 від 16.11.2015 р., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було внесено 01.10.2015 р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за № 11420843 про право власності ОСОБА_3 на квартиру під № 30 у будинку № 6 по площі Катерининській в м. Одесі на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 01.10.2015 р. за р. № 1817 (а.с.17-18).

Як вбачається з тексту вказаного договору купівлі-продажу від 01.10.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р. № 1817, цей договір було укладено між ОСОБА_4, що діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_7, віце-консулом Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина 21.08.2015 р. за р. № 591/4-55, зареєстрованою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 10.09.2015 р., та ОСОБА_3 (а.с.28-29).

Однак позивач стверджує, що вищевказана довіреність від його імені, посвідчена ОСОБА_7, віце-консулом Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина 21.08.2015 р. за р. № 591/4-55 (а.с.41, є підробленою, так як він ніколи не видавав жодної довіреності та не доручав у будь-який інший спосіб відчужувати належну йому квартиру під № 30 у будинку № 6 по пл. Катерининській в м. Одесі.

Також судом установлено, що з цього приводу позивач звернувся до Приморського РВ Одеського МУ ГУМВС України в Одеській області із від повідною заявою в порядку ст. 214 КПК України, і на підставі цієї заяви позивача було порушено кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0009419 від 16.10.2015 р. про скоєння у відношенні позивача шахрайських дій за ч. 4 ст. 190 КК України (а.с.19).

Як слідує з листа заступника директора Департаменту-начальника Управління консульського обслуговування Міністерства закордонних справ України від 24.02.2016 р. № 71.ВАВ-19-570/1-260-16, з наданих представником Міністерства закордонних справ України письмових пояснень суду, та з листа Генерального консула України в Гамбурзі від 16.02.2016 р. за № 61226/71-570/1-584, по-перше, станом на 21.08.2015 р. ОСОБА_7 працювала на посаді віце-консула Генерального консульства України в Гамбурзі (Федеративна Республіка Німеччина), а не в Посольстві України у Федеративній Республіці Німеччина, яке знаходиться в м. Берлін; по-друге, нотаріальне посвідчення довіреностей не належало до функціональних обовязків віце-консула ОСОБА_7; і, по-третє, за результатами проведеної Генеральним консульством України в Гамбурзі перевірки журналу нотаріальних дій 2015 року посвідчення довіреності за № 591/4-55 від 21.08.2015 року не виявлено, а при реєстрації нотаріальних дій в Генконсульстві реєстровий номер складається із індексу «573», порядкового номеру та року.

З огляду на наведене, суд вважає доведеними доводи позивача стосовно того, що довіреність від його імені на імя ОСОБА_4, посвідчена 21.08.2015 р. віце-консулом Посольства України в Федеративній Республіці Німеччині ОСОБА_7 за р. № 591/ 14-55, насправді не видавалася ним, не посвідчувалася віце-консулом Генерального консульства України в Гамбурзі (Федеративна Республіка Німеччина) ОСОБА_7 та є підробленою.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує на його користь понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 1282,00 грн. (487,20грн.+243,60грн.+ 551,20грн.), повязані зі сплатою судового збору, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсною довіреність від імені ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН : НОМЕР_1, на імя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН : НОМЕР_2, посвідчену 21 серпня 2015 року віце-консулом Посольства України в Федеративній Республіці Німеччині ОСОБА_7 за р. № 591/4-55, та скасувати реєстрацію цієї довіреності в Єдиному реєстрі довіреностей (запис № 42875356 від 10.09.2015 р.).

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири під № 30 у будинку № 6 по площі Катерининській в м ОСОБА_1, укладений між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН : НОМЕР_2, що діяв від імені ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН : НОМЕР_1, на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_7, віце-консулом Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина 21.08.2015 року за р. № 591/4-55, зареєстрованої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 10.09.2015 року, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН : НОМЕР_3, посвідчений 01 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р. № 1817.

Встановити порядок виконання цього судового рішення шляхом встановлення, що це судове рішення, після набрання ним законної сили, є підставою для скасування реєстрації права власності за ОСОБА_3, ІПН : НОМЕР_3, на квартиру під № 30 у будинку № 6 по площі Катерининській в м. Одесі та поновлення реєстрації права власності на цю квартиру за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН : НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках судові витрати у сумі 1282 (одна тисяча двісті вісімдесят дві) грн. 00 коп. на користь ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Ільченко

07.07.2016