У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С., Боймиструка С.В.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 18 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 18 травня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за період з 01.11.2015 року по 31.12.2015 року в сумі 554,99 грн. відмовлено в зв'язку із пропуском строку позовної давності.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" вказує, що рішення суду є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеності обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вважає, що оскільки за умовами договору погашення кредиту і процентів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Суд не звернув увагу на п. 9.12. Умов щодо лонгації договору, відповідно до якого зобов'язання які не виконані у межах річного строку дії договору, при лонгації останнього продовжують існувати.

Також, суд першої інстанції у порушення ст.ст.549-552 ЦК України безпідставно відмовив банку у вимогах про стягнення неустойки у вигляді штрафу, оскільки обов'язок їх сплати припиняється також днем повернення позики.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що чиним рішенням Зарічненського районного суду від 17.12.2015року позивачу відмовлено у задоволенні позову про стягнення заборгованості по даному кредитному договору за пропуском строку позовної давності. В зв'язку з чим позивач втратив право на отримання тіла кредиту та відповідно і право на нарахування та отримання відсотків на нього. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними. Просить рішення суду першої інстанції залишити в силі, справу розглянути у його відсутності.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк", суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Зарічненського районного суду від 17.12.2015року, яке набрало законної сили, за участі тих же сторін спірних правовідносин, встановлено преюдиційні при розгляді даного спору обставини відмови відповідачу у стягненні заборгованості по кредиту, які випливали з пропуску позивачем строку позовної давності. Строк дії картки закінчився 31 січня 2012 року, а позивач звернувся в суд із позовом після спливу строку позовної давності.

Такий висновок відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлений актами цивільного законодавства, цивільні права та обов"язки можуть виникати з рішення суду.

Встановлено, що 4.02.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Строк дії кредитної картки встановлено до 31 січня 2012 року включно.

У відповідності до ст.256 Цивільного кодексу Украйни позовна давність - це строк, в межах якого особа має право звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Рішенням Зарічненського районного суду від 17.12.2015року ПАТ КБ "Приватбанк" в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованост по зазначеному кредитному договору відмовлено за пропуском строку позовної давності. Цим судовим рішенням встановлено порушення прав банку на отримання коштів, встановлено суму заборгованості, яка існувала станом на 31.10.2015року, а також встановлено те, що строки позовної давності по основному зобов'язанню минули.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України факти, встановлені рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються знову при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, наявність Зарічненського районного суду від 17.12.2015року про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі пропуску строків позовної давності свідчить про припинення первісного зобов'язання.

Аналогічний висновок викладено у п.31 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.12 де зазначено, що зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

У рішенні від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії" Європейський суд з прав людини зазначив: позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю.

Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду.

За наведеного, колегія суддів вважає, що зі спливом строку позовної давності припиняється право вимоги (переслідування або притягнення до суду) боржника, а отже припиняється зобов'язання в розумінні ст.509 Цивільного кодексу України.

Доводи апеляційної скарги щодо строку дії договору та його пролонгації, не спростовують висновків суду щодо кінцевого строку повного повернення кредиту та початку перебігу строку позовної давності. Пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, однак після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 4.02.2008 року не виконав.

Також, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення ст.ст.549-552 ЦК України безпідставно відмовив в задоволенні вимог про стягнення неустойки, оскільки такі вимоги банком не заявлялись і суд першої інстанції рішення щодо них не постановлював.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених у ньому висновків.

На підставі наведеного,ст.ст. 257, 261,267 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319,323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.

Боймиструк С.В.