У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку«ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 травня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 10 травня 2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5 000 грн зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначав, що у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором відповідачка станом на 31 травня 2013 року має заборгованість перед банком, в сумі 35 851 грн 45 коп., яка складається із: 9 654 грн 58 коп. - заборгованості за кредитом, 24 013 грн 47 коп. - заборгованість зі сплати процентів, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 683 грн 40 коп. - штраф (процентна складова), яку банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 травня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзіПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахували висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 23 вересня 2015 року, а також те, що термін дії картки встановлено до травня 2009 року, у той час як з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся 18 липня 2013 року, у зв'язку із чим дійшли обґрунтованого висновку про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено строк позовної давності, про застосування якого ОСОБА_2 подала відповідну заяву.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 травня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур