Номер провадження: 22-ц/785/1444/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Кравця Ю.І., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Лопотан В.І.,

за участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2015 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про припинення дії, яка порушує право, про усунення перешкод у користуванні спадковим майном і відновлення становища, яке існувало до порушення, -

встановила:

27.07.2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який неодноразово уточнювала та доповнювала, та в остаточній його редакції просила:

- припинити протизаконні самоправні дії відповідачів відносно неї щодо перешкоджання їй користуватися спадковим майном;

- забезпечити можливість реалізації її законного права на користування спадковим майном;

- визначити факт незаконних дій по вивезенню (викраденню) меблів та речей, та визначити обєм і перелік незаконно вивезених меблів та речей;

- визначити факт незаконних дій по викраденню дорогоцінних речей та визначити обєм викрадених дорогоцінних речей;

- зясувати, які саме зміни сталися зі спадковими та іншими речами, які знаходилися в квартирі матері внаслідок самоправних дій відповідачів, та які зміни відбулися з усім спадковим майном за весь час шляхом огляду доказів за їх місцезнаходженням з урахуванням даних у відповідності до переліку речей та пояснень свідків;

- визнати дії відповідачів протизаконними, самоправними та такими, що мають негативні наслідки для неї;

- визнати її права на користування спадковим майном порушеними з вини відповідачів та такими, що підлягають негайному відновленню;

- зобовязати відповідачів надати їй нові ключі від квартири, не перешкоджати в користування спадковим майном;

- зобовязати відповідачів відновити становище з усім спадковим майном, яке існувало до порушення;

- зобовязати відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 надати їй свідоцтва про смерть дідуся, бабусі, тітки, батька для створення нотаріально посвідчених копій з цих документів;

- стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

При цьому позивач посилалася на те, що вона та її брат ОСОБА_5 є спадкоємцями майна, яке залишилося після смерті їх матері - ОСОБА_9 Рахіль Мойсеївни, яка померла 29.01.2012 року. Спадкове майно складається із житлової квартири №6, розташованої у м. Одесі по Щепному провулку, 9 та іншого майна і грошових коштів, які знаходилися і знаходяться у цій квартирі. Позивач зазначає, що ОСОБА_5 разом із своїм сином і донькою викрав та вивіз частину спадкового майна із квартири, а в самій квартирі розпочав ремонтні роботи; поміняв вхідні двері в квартирі та замки на дверях; не надає ОСОБА_2 ключі від квартири та не впускає її у спірну квартиру. ОСОБА_2 вважає, що відповідач вчиняє неправомірні дії щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті матері, та своїми діями порушує її право користуватися спадковим майном.

ОСОБА_5 та представник ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали у повному обсязі вказуючи, що квартира за заповітом належить ОСОБА_5, тому позивач не має права користуватися спадковим майном. ОСОБА_5 визнав, що він змінив вхідні двері до спірної квартири, відмовився надати позивачу ключі від квартири, та забрав у ОСОБА_2 свідоцтва про смерть дідуся, бабусі, тітки, батька та не віддав їх, оскільки не бажає з нею спілкуватися.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Суд зобовязав спадкоємця ОСОБА_5 забезпечити можливість реалізації законного права ОСОБА_2 на користування спадковим майном, шляхом припинення самоправних дій; визнав за позивачем право користування спадковим майном, що залишилося після смерті її матері, та зобовязав ОСОБА_5 надати позивачу свідоцтва про смерть родичів та ключі від спірної квартири.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2Б відмовлено, оскільки вони не доведені позивачем у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог про:

- визнання дій відповідачів протизаконними та такими, що суттєво порушують права позивача та його законні інтереси;

- визнання факту незаконних дій відповідачів по викраденню дорогоцінних речей;

- зобовязати відповідачів відновити становище з усім спадковим майном, яке існувало до порушення - змінити, у звязку з порушенням судом матеріального і процесуального права, та вказані вимоги апелянта задовольнити у повному обсязі. Крім того, апелянт також просить суд:

- постановити окрему ухвалу за порушення присяги адвокатом ОСОБА_6 за умисне ускладнення процесу правосуддя, та направити її до Одеської обласної колегії адвокатів;

- постановити окрему ухвалу для спрямування прокурору щодо розслідування злочинних дій усіх відповідачів.

В судовому засіданні Апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 не підтримала вимоги своєї апеляційної скарги щодо заперечень на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2014 року про забезпечення доказів у справі.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав;

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про визнання дій відповідачів протизаконними та такими, що суттєво порушують права позивача та його законні інтереси; визнання факту незаконних дій відповідачів з викрадення дорогоцінних речей та зобовязання відповідачів відновити становище з усім спадковим майном, яке існувало до порушення, суд першої інстанції виходив із того, що ці вимоги не ґрунтуються на законі та не доведені позивачем у встановленому законом порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку не оскаржувалося і апеляційним судом не перевірялося.

Відповідно до вимог ч.1-3ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків. встановлених цим Кодексом.

При цьому колегія суддів зазначає, що згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 і її брат ОСОБА_5 є спадкоємцями майна, яке залишилося після смерті їх матері - ОСОБА_9 Рахіль Мойсеївни, яка померла 29.01.2012 року. Спадкове майно складається із житлової квартири №6, розташованої у м. Одесі по Щепному провулку, 9 та рухомого майна, яке знаходилося у цій квартирі, і належало на праві приватної власності ОСОБА_9 Рахіль Мойсеївні на день її смерті.

ОСОБА_5 є спадкоємцем майна на підставі заповіту, складеного ОСОБА_9, а ОСОБА_2 є спадкоємцем майна ОСОБА_9 на підставі Закону - ст.1241 ЦК України, як непрацездатна дитина спадкодавця.

Згідно з ч.2ст.1241 ЦК України, до обовязкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обовязкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкодавця.

Охорона спадкового майна здійснюється в інтересах спадкоємців з метою збереження його для прийняття спадщини спадкоємцями ч.1ст.1282 ЦК України.

Нотаріус за місцем відкриття спадщини з власної ініціативи або за заявою спадкоємців вживають заходів щодо охорони спадкового майна ч.2ст.1282 ЦК України.

В судовому засіданні Апеляційного суду Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 до прийняття спадщини не зверталася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про вжиття заходів щодо охорони майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_9

Звертаючись до суду з вимогами про «визнання факту незаконних дій з викрадення дорогоцінних речей» ОСОБА_2 не надала до суду належних доказів того, які саме дорогоцінні речі були у власності спадкодавця; яка вага дорогоцінних речей (якщо це вироби із золота), яка проба золота. Посилання позивача на докази наявності у спадкодавця на праві власності дорогоцінних речей (золотих прикрас), а саме на відеозапис зустрічі депутатів Одеської міської ради з ОСОБА_9, яка відбулася на телебаченні 08.05.2011 року; на пояснення свідка ОСОБА_10, яка була допитана у судовому засіданні, правомірно не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки ці докази не є належними, тобто такими, які з достовірністю підтверджують наявність у спадкодавця золотих прикрас з відповідною пробою та вагою. Не надано позивачем належних доказів і того, що саме ОСОБА_8 заволоділа цими золотими прикрасами.

Тому відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій частині, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що вони не доведені позивачем у встановленому законом порядку.

Є не конкретизованими і позовні вимоги ОСОБА_2 щодо зобовязання відповідачів відновити становище з усім спадковим майном, яке існувало до порушення. Позивач не конкретизував та не надав доказів того, становище якого спадкового майна було порушене, та якими чином відновити це становище. Тому відмовляючи у задоволенні цієї частини вимог, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що вони не ґрунтуються на законі та не доведені позивачем у встановленому законом порядку.

Не конкретизовані і позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання дій відповідачів протизаконними та такими, що суттєво порушують права позивача та його законні інтереси, оскільки необхідно було зазначити кожну протизаконну дію кожного відповідача та зазначити, які саме права позивача вони порушують.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції частково визнав неправомірними дії ОСОБА_5, які перешкоджають ОСОБА_2 у користуванні спадковим майном, та поновив ці права, зобовязавши ОСОБА_5 надати ключі від спірної квартири ОСОБА_2 та свідоцтва про смерть діда, баби, тітки і дядька. Інші неправомірні дії ОСОБА_5 позивач не конкретизувала, тому суд відмовив у задоволенні цієї частини вимог, так як вони не ґрунтуються на законі і не доведені позивачем у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного колегія суддів визнає, що суд першої інстанції правомірно відмовив ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про:

- визнання дій відповідачів протизаконними та такими, що суттєво порушують права позивача та його законні інтереси;

- визнання факту незаконних дій по викраденню дорогоцінних речей;

- зобовязання відповідачів відновити становище з усім спадковим майном, яке існувало до порушення, так як вони не ґрунтуються на законі і не доведені позивачем у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції вони не спростовують, та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України, для зміни рішення суду в оскаржуваній його частині.

Апелянтом не спростовані висновки суду першої інстанції у тій його частині, де заявлені позивачем вимоги визнані такими, що не ґрунтуються на законі та не доведеними у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги щодо процесуальних порушень оформлення судового рішення у справі не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає правових підстав для постановлення окремої ухвали відносно адвоката ОСОБА_6 за порушення ним присяги та умисне ускладнення процесу правосуддя, оскільки в судовому засіданні Апеляційного суду Одеської області та в суді першої інстанції таких порушень не виявлено.

Колегія суддів не вбачає правових підстав для постановлення окремої ухвали на адресу прокуратури Одеської області щодо розслідування злочинних дій усіх відповідачів, оскільки доказів того, що відповідачі у справі вчинили злочин не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

ОСОБА_11

ОСОБА_12