Провадження №2/760/5111/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г. розглянувши матеріали уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой», Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», треті особи Київська міська рада, Державне підприємство «Київський державний завод «Беревісник», Генеральна прокуратура України про визнання дій такими, що не мали достатніх правових підстав для їх вчинення, стягнення пені та подвійної суми процентів та інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Соломянського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой», Міністерство регіонального розвтку, будівництва та житлово-комунального господарства України про стягнення пені та компенсацію збитків за невиконання грошового зобов'язання.

Представник позивача в ході розгляду справи звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій просив визнати, що ТОВ «Градострой» не мало достатніх правових підстав для набуття майнових прав на квартиру №326 в житловому будинку за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Здолбунівська, 13.

Визнати, що Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» не мав достатніх правових підстав для укладання 13.12.2010 року договору про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки з ОСОБА_1

Визнати, що Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» не мав достатніх правових підстав для управління грошовими коштами ОСОБА_1, залученими від неї на виконання договору про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки від 13.12.2010 року.

Стягнути солідарно з Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой», Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 205064,76 грн., які передбачені в якості пені за невиконання зобов'язання, згідно договору про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки від 13.12.2010 року; грошові кошти у сумі 131285,61 грн., які передбачені в якості сплати за подвійну суму трьох процентів річних за період з 01.10.2016 року по 18.10.2016 року, в зв'язку з невиконанням договору про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки від 13.12.2010 року; грошові кошти в сумі 760281,80 грн., які передбачені в якості сплати за подвійну суму інфляційних втрат за період з 01.10.2011 року по 18.10.2016 року, в зв'язку з невиконанням договору про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки від 13.12.2010 року; грошові кошти в сумі 545661,54 грн., які передбачені в якості сплати за подвійну суму процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 01.10.2011 року по 18.10.2016 року, в зв'язку з невиконанням договору про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки від 13.12.2010 року.

Вивчивши матеріали уточненої позовної заяви прихожу до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, згідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Отже, позивачу слід привести уточнену позовну заяву у відповідності до вимог ст. 31 ЦПК України. Поняття уточнення позову відсутнє в цивільному процесуальному судочинстві.

Відповідно до п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Із аналізу ст. 119 ЦПК України вбачається, що зміст позовної заяви фактично повинен складатися із а) вступної, б) мотивувальної та в) прохальної частини, а також з додатку до позовної заяви та повинен бути підписаний особою, яка її подає.

Позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Позивачем не зазначено які його права порушуються, оспорюються або не визнаються відповідачами в частині визння того, що ТОВ «Градострой» не мало достатніх правових підстав для набуття майнових прав на квартиру №326 в житловому будинку за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Здолбунівська, 13;

визнання, що Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» не мав достатніх правових підстав для укладання 13.12.2010 року договору про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки з ОСОБА_1;

визнання, що Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» не мав достатніх правових підстав для управління грошовими коштами ОСОБА_1, залученими від неї на виконання договору про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки від 13.12.2010 року,

з яких вона виходила, пред'являючи дані вимоги, якими нормами чинного законодавства обґрунтовується порушення такого права (слід зазначити норми закону).

За таких обставин позивачу необхідно зазначити які її права порушуються, оспорюються або не визнаються відповідачами у вищевказаній частині, навести обґрунтування даних позовних вимог, зазначити докази на підтвердження кожної обставини, на яку вона посилається, як на підставу своїх вимог, викласти прохальну частину позову чітко і зрозуміло для всіх учасників, зазначити якими нормами чинного законодавства обґрунтовується порушення такого права, якщо воно є, якими діями відповідача порушено право позивача, якщо такі є.

Крім того, частиною 2 статті 16 ЦК України встановлено наступні способи захисту цивільних прав та інтересів:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи з вищевикладених вимог закону, законом не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів особи як визнання дій такими, що не мали достатніх правових підстав для їх вчинення.

Що стосується вимоги позивача про стягнення грошових коштів в сумі 131285,61 грн., які передбачені в якості сплати за подвійну суму 3% річних, грошових коштів в сумі 760281,80 грн., які передбачені в якості сплати за подвійну суму інфляційних втрат та грошових коштів в сумі 545661,54 грн., які передбачені в якості сплати за подвійну суму процентів за користування чужими грошовими коштами, то слід зазначити наступне.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Чинним законодавством не встановлений обов'язок боржника сплати 3% річних, індексу інфляції та процентів за користування чужими грошовими коштами у подвійному розмірі, з урахуванням чого позивачу слід обґрунтувати свої вимоги і в цій частині з посиланням на норми закону, які передбачають таке право кредитора вимагати від боржника сплати зазначених сум у подвійному розмірі.

У своїй уточненій позовній заяві позивач у якості третьої особи зазначає Генеральну прокуратуру України, при цьому обґрунтованих підстав та обставин для її залучення у справі в якості третьої особи позивачем у заяві не викладено.

Отже, позивачу слід визначити вірне коло осіб у даній справі, з урахуванням чинного законодавства.

Також, ч. 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

З поданої уточненої позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру та чотири вимоги майнового характеру на загальну суму 1642293,71 грн.

Вивчивши матеріали уточненої позовної було встановлено, що позивачем судовий збір сплачено не було.

Пунктом 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено на 2016 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", який діє на дату звернення з позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана: фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати; за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно Закону, у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою з первісними вимогами сплатила судовий збір в сумі 2000,00 грн. за вимоги майнового харакетру, замість 6890,00 грн. Іншу суму просила відстрочити.

Ухвалою суду від 23.08.2016 року було відкрито провадженні у справі та відповідно до ст. 82 ЦПК України позивачу відстрочено судові витрати.

При зверненні з уточненої позовної заявою збільшився розмір та обсяг заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно доплатити судовий збір за вимоги майнового характеру в сумі 4890, грн. (сум з урахуванням сплаченого судового збору 2000,00 грн.) та за кожну вимогу немайного характеру 551,20 грн. (за першу вимогу немайнового характеру), 551,30 грн. (за другу вимогу немайнового характеру) та 551,20 грн. (за третю вимогу немайнового характеру) на рахунок №0010, отримувач коштів УДКСУ у Солом'янському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, банк отримувача: ГУ ДК у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу:*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті). Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солом'янський районний суд міста Києва.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивачів і надає їм строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой», Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», треті особи Київська міська рада, Державне підприємство «Київський державний завод «Беревісник», Генеральна прокуратура України про визнання дій такими, що не мали достатніх правових підстав для їх вчинення, стягнення пені та подвійної суми процентів та інфляційних втрат - залишити без руху.

Надати строк на усунення недоліків терміном п'ять днів з моменту отримання копії ухвали, шляхом подання нової позовної заяви, з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя