Справа № 370/2631/15-ц Головуючий у І інстанції Косенко А. В.
Провадження № 22-ц/780/3325/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 28 06.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Березовенко Р.В., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Садового товариства «Мічурінець» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Садового товариства «Мічурінець», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Макарівський районний підрозділ ПАТ «Київобленерго» про зобовязання підключення до електромережі, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

у вересні 2015 року ОСОБА_2А звернувся доМакарівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом,посилаючись на те, що він є власником садового будинку у Садовому товаристві «Сонячний», ділянка №18, Новосілківської сільської ради, Макарівського району.

Як власник та кінцевий споживач комунальних послуг він систематично оплачував постачання електричної енергії.

СТ «Мічурінець», є балансоутримувачем трансформаторної підстанції №23, силами та засобами якої забезпечується постачання електроенергії для побутового обслуговування садових і житлових будинків близько 70 осіб - членів різних садових товариств, таких як, СТ «Меркурій», ГО СТ «Сонячний» та СТ «Мічурінець».

17 вересня 2015 року, в вечірній час, незаконними діями СТ «Мічурінець», садовий будинок позивача було відключено від системи електропостачання на підставі надуманої заборгованості за електричну енергію, що було задокументовано Оперативними групами Макарівського РВ ГУ Київській області від 18 вересня 2015 року та 19 вересня 2015 року та зареєстровано відповідно ЄО - 4610 та ЄО - 4635.

Позивач просив суд зобовязати СТ «Мічурінець» підключити його садовий будинок до мережі електропостачання за адресою: Київська область, Макарівський район, Новосілківська сільська рада, ГО СТ «Сонячний», ділянка № 18, стягнути з відповідача на його завдані неправомірними діями відповідача матеріальну шкоду в сумі 3800 грн.та моральну шкоду в сумі 5 000 грн., а також виплати по оплаті судового збору покласти на відповідача.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 06 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Зобовязано СТ «Мічурінець» підключити садовий будинок позивача до мережі електропостачання за адресою: Київська область, Макарівський район, Новосілківська сільська рада, ГО СТ «Сонячний», ділянка №18.

Стягнуто з СТ «Мічурінець» на користь позивача 487,20грн., судового збору та 336грн., витрат які були понесені за оголошення у пресі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, СТ «Мічурінець» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на йогонезаконність та необґрунтованість, таке що не відповідає обставинам справи.

Просив рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 квітня 2016 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, а також стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції дійшов висновку, що позивача було незаконно відключено від електропостачання, адже останній заборгованості перед постачальником не мав.

Крім того, СТ «Мічурінець» не є постачальником електроенергії, а це свідчить про те, що у представника останнього не було жодних правових підстав на відключення садового будинку позивача від енергопостачання.

Також, апелянт вважає, що позивач не надав жодного доказу про те, що він ініціював укладення договору про електропостачання у встановленій для даного виду правочинів формі, тому дані підстави не можуть бути підставою для задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником садового будинку у садовому товаристві «Сонячний», ділянка № 18, Новосілківської сільської ради, Макарівського району.

Трансформаторна підстанція, (реєстр №23), розташована на земельній ділянці ГО «СТ» Сонячний», та знаходиться у Макарівському районі, Київської області, село Новосілки як цілісний майновий комплекс є спільною власністю садоводів визначених садових товариств, яка розподілена наступним чином, а саме:1.Садовому товариству «Меркурій», 1/3 потужності;2. Садовому товариству «Сонячний», 1/3 потужності;3. Садовому товариству «Мічурінець», 1/3 потужності.

При цьому садові товариства «Меркурій» та «Сонячний», як споживачі двох третин від загального споживання, обєднані лінією постачання №2, садове товариство «Мічурінець», лінією постачання №1.

Балансоутримувачем сторони визначили Садове товариство «Меркурій», а відповідальним за здійснення розрахунків з Макарівським РП по лініях постачання та обліку електроенергії: лінія №2 ОСОБА_3, члена СТ «Меркурій», та лінії №1 ОСОБА_4, члена СТ «Мічурінець», згідно до укладених договорів постачання електроенергії. Відповідальність за техніку безпеки та безперебійну роботу електромережі розподіляється рівномірно.

Відповідно до розгорнутого показника плати за електроенергію у 2014 2015 роках ОСОБА_2 вбачається, що економія від 2-х зонного лічильника складає 1 641грн., переплата згідно денного тарифу складає 1 309,26 грн., разом переплата складає 2950,25грн.

17 вересня 2015 року, в вечірній час, незаконними діями відповідача, садовий будинок позивача було відключено від системи електропостачання на підставі надуманої заборгованості за електричну енергію, що було задокументовано оперативними групами Макарівського РВ ГУ Київській області від 18 вересня 2015 року та 19 вересня 2015 року та зареєстровано відповідно ЄО - 4610 та ЄО - 4635.

Відносини між споживачами електричної енергії та енергопостачальником регулюються Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (із змінами), Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28 (із змінами) (далі - ПКЕЕ), договором, іншими нормативними та законодавчими документами, що регулюють відносини у сфері енергетики.

Відносини між третьою особою та відповідачем регулюються договором про постачання електричної енергії №176 А від 14.09.1998 року. У відповідності до умов договору третя особа постачає електричну енергію до електроустановки відповідача, а саме - трансформаторної підстанції №23, а відповідач її споживає та оплачує.

Умовами договору та п.12.3. ПКЕЕ визначено, що відповідач здійснює закупівлю електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяг закупленої електричної енергії з третьою особою розраховується відповідач.

У відповідності до п.1.2. ПКЕЕ населений пункт - це юридична особа-споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об'єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту.

Відповідно до п.12.4. ПКЕЕ умови використання електричної енергії регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивача було незаконно відключено від електропостачання, адже позивач заборгованості перед постачальником не мав.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Нормами п.1.2. Розділу 1 Правил НКРЕ України від 31.07.96р., визначені поняття: «відключення споживача від електромережі», тобто припинення подачі електричної енергії споживачу за допомогою відповідної комутаційної апаратури та/або внаслідок виконання організаційних і технічних заходів, спрямованих на припинення передачі електричної енергії в електроустановку споживача; «населений пункт» - юридична особа - споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об'єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту, шо повністю відповідає критеріям відповідача: «населення» - споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавством порядку підприємницької діяльності.

Згідно п.п.12.1. та 12.3. Правил НКРЕ України від 31.07.96р., електрична енергія постачається населеному пункту (відповідачу) на підставі договору про постачання електричної енергії.

В порушення вищезазначених вимог Правил НКРЕ України від 31.07.96р., відповідач не укладав з позивачем, договір на обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Враховуючи вищевикладене на переконання колегії суддів, позивача було незаконно відключено від електропостачання, адже останній заборгованості перед постачальником не мав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу Садового товариства «Мічурінець» відхилити, рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді