Справа № 591/1761/16-ц
Провадження № 2/591/1231/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі - Терещенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.09.2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір відповідно до умов якого йому було надано споживчій кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії в сумі 464600 грн. на строк до 18.09.2022 року. Вважає, що положення кредитного договору не відповідають вимогам чинного законодавства, що порушує рівноправність сторін, створює невиправдані переваги для Банку та призводить до негативних наслідків для нього, оскільки банк не надав позивачу у доступній формі до укладення договору інформацію про умови кредитування, працівники банку ввели його в оману, оскільки він потребував кредиту, а не кредитну лінію. Окрім того, працівники відповідача підмінили аркуші договору. Зазначив, що банк встановив занадто горстки умови для позичальника, встановивши для себе право вимагати дострокового погашення кредиту та збільшувати відсоткову ставку за користування кредитними ресурсами. Також, банк включив до умов договору обовязок для позичальника укладати договір страхування лише в акредитованій банком страховій компанії. Окрім того, з очки зору позивача, у договорі незрозумілі визначено порядок обрахування відсотків у разі дострокового погашення заборгованості за кредитом. Тому просить визнати недійсним укладений між сторонами кредитний договір.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача позов заперечив, посилаючись на те, що умови укладеного сторонами договору відповідали волі сторін цього договору та відсутні підстави для визнання його недійсним.

3-я особа в судове засідання не зявилася.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.09.2007 року між позивачем (позичальник) та відповідачем (банк) було укладено кредитний договір № 014/0999/74/77781 за умовами якого позичальнику було надано банком кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії в сумі 464600 грн. на придбання будинку та земельної ділянки в м. Суми по вул. 20 років Перемоги, 20 на строк до 18.09.2022 року. Позичальник зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Позичальник мав сплачувати банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % за весь строк фактичного користування кредитом. За перший рік користування кредитом позичальник також зобовязався додатково сплатити проценти в розмірі 1,5 % річних, що становить 6866,01 грн., яка підлягали одноразово авансом в день надання кредиту. .

Окрім того, сторонами даного договору було погоджено графік погашення кредиту та сплати відсотків, які були зазначені в додатку до кредитного договору № 1801/0408/88, яким передбачався строк сплати щомісячних платежів та порядок зарахування сплачених коштів.

Зазначені вище обставини вказують на те, що на час укладення спірного кредитного договору сторонами договору досягнуто згоди щодо валюти виконання грошового зобовязання, яка відповідно до ст.533 та ст.1054 ЦК України є істотною умовою кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання позивача на те, що працівники відповідача нібито підмінили аркуші договору (а саме 1 аркуш), не надали позичальнику договір у повному обсязі, не видали графік погашення кредиту, позичальнику не була надано перед укладення договору в зрозумілій формі інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, договором передбачена необхідність страхування предмета застави в акредитованій банком страховій компанії, право банка вимагати дострокового виконання зобовязання позичальником, право банку змінювати відсотку ставку в порядку визначеному договором, обовязок позичальника сплатити штрафи за невиконання певних зобовязань за договором не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Сторонами кредитного договору досягнуто згоди щодо валюти виконання грошового зобовязання, розміру кредиту та строків його погашення.

Процентна ставка виражена в зрозумілій формі в п. 1.4 в розмірі 12,5 % річних.

Згідно зі ст. 627 та відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з пояснень позивача, кредит був отриманий позивачем 26.09.2007 року.

З Умов кредитування (а.с. 16-18) вбачається, що позичальник отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, а саме - щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром всіх комісій (тарифів) банку, що повязані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру, враховуючи розмір комісії (тарифів).

Таким чином, спростовуються твердження позивача, щодо ненадання йому відповідачем повної, всебічної, обєктивної та достовірної інформації про умови кредиту.

Як вбачається з копій кредитного договору (як наданої позивачем, так й наданої відповідачем) обидві примірника є повністю однаковими, а 4 сторінка договору відсутня як у позичальника тай у банку. Зміст договору вказує на те, що в цьому випадку має місце помилка у нумерації сторінок договору.

Також з договору та додатку до нього (графіку погашення) вбачається, що копію договору та додатків до нього позичальник отримала 26 вересня 2007 року, в цей же день сторонами було погоджено графік погашення кредиту та сплати відсотків, комісій та інших визначених договором платежів.

За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні спірного договору сторонами у повному обсязі було дотримано усі вимоги закону та погоджені усі істотні умови договору.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

В той же час, судом встановлено, що кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до кредитного договору «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», які підписані позивачкою, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

За наведених вище обставин, суд вважає що відсутні підстави для задоволення заявленого позову

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 15-1, 30, 62, 75, 76, 203 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя