Справа № 444/333/15 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/4990/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Левика Я.А. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 і ОСОБА_3, треті особи: Добросинська сільська ради Жовківського району Львівської області та відділ Держземагенства у Жовківському районі Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивачка є власником будинку та земельної ділянки по вул.Зеленій, 42 в с. Добросин Жовківського району Львівської області.

Стверджувала, що її сусіди, відповідачі по справі, багато років чинять перешкоди у користуванні нею земельною ділянкою та іншим нерухомим майном, що є на цій ділянці, нищать її майно, наносять їй та її рідним матеріальну та моральну шкоди.

09.07.2014 року Добросинською сільською радою було складено акт № 304, відповідно до якого межі земельної ділянки позивача відповідають Державному акту ІІІ- ЛВ № 050986, виданого Добросинською сільською радою від 13.07.1999 року, після чого позивач вирішила встановити огорожу по межі земельної ділянки між нею та відповідачем ОСОБА_4 і встановили стовпці для огорожі по довжині земельної ділянки.

Однак, в період з 18.07.2014 року по 20.07.2014 року відповідачі повиривали стовпці разом з бетоном і порозкидали по земельній ділянці позивача.

За результатами розгляду звернення ОСОБА_7, доньки позивачки, Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_6 і ОСОБА_3 винесено офіційне застереження про неприпустимість протиправної поведінки.

На відновлення знищеної відповідачами огорожі позивачем було затрачено 9 810 грн., а саме: вартість кутника та цементу відповідно до товарного чеку становить 7 810 грн., оплата робітникам 1 800 грн., оренда бетономішалки 200 грн. (т.1, а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_5 права користування земельною ділянкою площею 0.4568 га., яка знаходиться по вул.Зеленій в с.Добросин Жовківського району Львівської області та призначена для обслуговування житлового будинку та будівель і споруд (присадибна ділянка), для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, яка належить ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №050986 виданого Добросинською сільською радою Жовківського району Львівської облаті від 13.07.1999 року.

Зобовязано ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у встановленні паркану на межі між земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки в розмірі 7 810 грн.

В решті позовних вимог відмовлено (т.2, а.с. 68-73).

Дане рішення оскаржили відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Апелянти просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Стверджують, що межі земельної ділянки позивачки в натурі на місцевості не встановлювались.

Звертають увагу на те, що з повідомленням про злочин (з приводу пошкодження металевих стовпців огорожі) до Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області зверталася ОСОБА_7, а не позивачка ОСОБА_5, а також на те, що «самі стовпчики не були пошкоджені».

Наявні в матеріалах справи фотокопії товарних чеків не вважають належними та допустимими доказами (т.2, 83-88, 99-100).

Позивачка ОСОБА_5, будучи своєчасно належним чином повідомленою про час і місце апеляційного розгляду справи (т.2, а.с. 112, 121), в судове засідання не зявилася і про причини такої неявки суд не повідомила, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як стверджується Державним актом на право приватної власності на землю (серія ІІІ-ЛВ № 050989), позивачці ОСОБА_5 в с. Добросин на праві приватної власності належать дві земельні ділянки загальною площею 0,5865 га (0,4568 га + 0,1297 га; т.1, а.с. 3).

Згаданий Державний акт на право приватної власності на землю недійсним в встановленому чинним законодавством порядку не визнавався і є чинним.

В той же час, як визнала в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідачка (апелянт) ОСОБА_3, у відповідачів відсутні будь-які правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка ними використовується по факту і є суміжною з вище згаданими земельними ділянками позивачки ОСОБА_5

Крім цього, будь-яких доказів, які можна було б визнати належними та допустимими, того, що позивачка встановила огорожу за межами належних їй на праві власності земельних ділянок, відповідачами до суду подано не було.

За вище наведених обставин суд вправі був задовольнити позовну вимогу ОСОБА_5 та зобовязати відповідачів не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_5 права користування земельними ділянками, які належать їй на праві власності, в тому числі і шляхом встановлення огорожі на межі цих земельних ділянок, і доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Позовні вимоги позивачкою обгрунтовувалися посиланням на приписи (зокрема) ст. ст. 1166, 1167 ЦК України.

В той же час, статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто, фактичною підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 1166 ЦК України, є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Часткове задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідачів завданої майнової шкоди та стягнення з відповідачів солідарно 7 810 грн. суд мотивував тим, що на встановлення стовпців позивачкою було затрачено кошти в сумі 7 810 грн., які і підлягають стягненню з відповідачів.

Позивачкою в обгрунтування позовної вимоги про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди до позовної заяви долучено фотокопію товарного чеку від 31 травня 2014 року на цемент на суму 1 240 грн. та кутник на суму 6 570 грн., а всього на суму 7 810 грн. (т.1, а.с. 15).

В той же час, як вбачається з постанови слідчого СВ Жовківського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 16 вересня 2014 року та наявних у матеріалах кримінального провадження фотографій, під час огляду місця події було встановлено, що металеві стовпці, із яких складається огорожа, було викопано з землі та залишено на місці події, однак „безпосередньо вказані стовпці не пошкоджено.

Як вбачається з вище наведеного, на відновлення огорожі (встановлення стовпців) безпосередньо необхідними були затрати лише на їх встановлення на попередні місця, з яких їх було викопано, а не на придбання цих стовпців.

Однак позивачкою не було доведено витрат коштів в сумі 2 000 грн. на відновлення цих стовпців (оплати роботи та оренди бетономішалки), а тому суд прийшов до вірного висновку про те, що в цій частині позовних вимог (стягнення витрат на відновлення стовпців на місці) позивачці слід відмовити за недоведеністю. Позивачкою рішення суду не оскаржувалося.

В той же час, з урахуванням того, що „безпосередньо вказані стовпці не пошкоджено, також були відсутніми правові підстави для стягнення з відповідачів коштів на придбання цих стовпців.

Відтак, оскаржуване рішення в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_5 про стягнення на її користь матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення - про відмову у задоволенні згаданої позовної вимоги за її недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 1-4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2016 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_5 про стягнення на її користь матеріальної шкоди скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні згаданої позовної вимоги за її недоведеністю.

В решті рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: