АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1951/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1792/16Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Абрамова П.С., Акопян В.І.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Полтави від 10 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 банк Аваль" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитною угодою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ПАТ "ОСОБА_3 банк Аваль" звернувся до суду з вказаним позовом, після уточнення вимог, просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь 84 724,97 доларів США заборгованості за кредитом, 11 429,02 доларів США пені, 5 417,93 доларів США заборгованості по процентам, обґрунтовуючи вимоги неналежним виконанням боржником і поручителем за кредитним договором №014/0023/74/50347 від 04.04.2006 року і договором поруки від того ж числа.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2016 року позов ПАТ "ОСОБА_3 банк Аваль" задоволено частково стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "ОСОБА_3 банк Аваль" заборгованість за кредитом, що складає 84 724,97 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 2 131 680,24 гривень, заборгованість по пені 5 271,12 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 132 621,37 гривень, заборгованість по відсоткам 5 417,93 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 136 315,11 гривень та 3 654 гривень судового збору. В частині заявлених вимог до ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що висновки суду суперечать фактичним обставинам та наданим у справу доказам. Задовольнивши позов, суд не спростував заперечень відповідача щодо виду валюти, у якій він фактично отримав кошти, щодо неправильності і суперечливості розрахунку заборгованості, щодо відсутності у позивача підстав вимагати дострокового повернення кредитних коштів.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін.

З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 банк Аваль", та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №014/0023/74/50347, згідно умов якого кредитор надав позичальнику кредит (грошові кошти) у сумі 70 000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 04.04.2023 року згідно графіку погашення кредиту та сплачувати за користування кредитом відсотки в розмірі 12,5 % річних (т.1 а.с.6-8).

Згідно з п.п.2.1., 3.1. кредитного договору кредитні кошти призначені для придбання квартири, кредит надано на умовах забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

Додатковою угодою від 04 квітня 2006 року до кредитного договору сторони погодили умови дострокового погашення кредиту (т.1 а.с.68).

Додатковою угодою від 22 вересня 2006 року до кредитного договору сторони змінили розмір кредиту, що видається боржнику до 120 000 доларів США (т.1 а.с.69).

Додатковою угодою №2 від 22 вересня 2006 року до кредитного договору сторони змінили розмір кредиту, що видається боржнику до 125 000 доларів США (т.1 а.с.163).

Додатковою угодою від 20 жовтня 2010 року до кредитного договору сторони змінили умови погашення кредиту (т.1 а.с.70-72). Зокрема, сторони встановили, що за станом на 20 жовтня 2010 року фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту становить 93 323,87 доларів США, фактична заборгованість по сплаті процентів 8 261,38 доларів США, при цьому сума заборгованості по кредиту (тіло) збільшується на суму заборгованості по процентам.

Банк свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу кредитні кошти в обумовленому розмірі шляхом перерахування валютних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок ОСОБА_2 як це передбачено п.3.2., п. 4.1. укладеного кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_2 свого обов'язку належним чином не виконував, у встановлені договором строки грошові кошти у повному обсязі не сплачував в результаті чого у нього утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 102 375,92 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 84 724,97 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 2 131 680,24 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 5 417,93 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 13 2621,37 гривень. Пеня за порушення умов кредитного договору з урахуванням річного строку давності становить 5 271,12 доларів США.

Предявлену Банком вимогу про дострокове погашення кредиту ОСОБА_2 не виконав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з доведеності факту неналежного виконання ОСОБА_2 зобовязань з погашення кредиту, а також з того, що кредитний договір укладений у відповідності до вимог закону.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.10, ст.60 ЦПК України обов'язок доведення перед судом обставин, на які сторона посилається в обґрунтування свої вимог чи заперечень, покладається на сторону.

Згідно п.8.1 кредитного договору позичальник своїм підписом посвідчив згоду з умовами договору, підтвердив свої права і обовязки за цим договором, підтвердив, що усі умови договору йому зрозумілі і він сприймає їх як справедливі відносно нього.

У заяві-анкеті на видачу кредиту ОСОБА_2 своїм підписом також підтвердив, що він ознайомлений у письмовій формі з кредитними умовами, зокрема метою, для якої береться кредит, наявні форми кредитування та відмінності між ними, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування, форми забезпечення, строки та відсоткова ставка за кредитом, орієнтовна сукупна вартість кредиту.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2, зокрема, стверджував про недоведеність факту виконання Банком свого обовязку видати кредит у іноземній валюті доларах США, наполягав на тому, що йому були видані кошти у гривнях і погашення кредиту він здійснював у національній валюті.

Сторонами про справі не заперечувалося те, що касові документи, за якими видані кредитні кошти ОСОБА_2 у 2006 році, знищені у встановленому порядку. У підтвердження факту видачі позичальнику кредитних коштів у доларах США ОСОБА_3 предявив суду меморіальні ордери (т.2 а.с.23-231), які суд першої інстанції правомірно прийняв як належний доказ, оскільки вони виготовлені у відповідності до вимог Закону (ст.1, ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», ст.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Відомості, що містяться у зазначених документах, у тому числі і щодо платежів з погашення кредиту, узгоджуються з іншими доказами, а саме з положеннями кредитного договору і додаткових угод до нього з додатками, письмовим зверненням ОСОБА_2 від 03 грудня 2015 року до голови Правління ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» (т.3 а.с.80), усними поясненнями самого ОСОБА_2, який фактично погодився, що усвідомлював вид валюти кредиту і впродовж десяти років виконував свої зобовязання.

Твердження апеляційної скарги про помилковість необґрунтованість розрахунку заборгованості спростовується наданими у справу доказами, у тому числі графіками погашення заборгованості, розрахунками заборгованості, умовами додаткової угоди від 20 жовтня 2010 року, якою реструктуризована заборгованість, визначена за станом на вказану дату: змінений (збільшений) обсяг заборгованості, змінений порядок і умови його погашення (т.1 а.с.9-12,15-18,70,164-165; т.2 а.с.8-9,13-14,232-237). Посилання ОСОБА_2 на обовязок Банку погасити заборгованість по сплаті відсотків за рахунок наявної за станом на жовтень 2010 року переплати по тілу кредиту не ґрунтується на умовах кредитного договору. Така операція могла бути здійснена лише за взаємною згодою сторін. Проте, укладаючи додаткову угоду від 20 жовтня 2010 року, сторони погодили інші умови реструктуризації боргу, з якими ОСОБА_2 погоджувався та частково виконував майже пять років.

Відповідно до п.6.5. кредитного договору ОСОБА_3 має право достроково стягувати заборгованість по кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору. Зміст цієї норми договору узгоджується з ч.2 ст.1050 ЦК України, якою право кредитора вимагати дострокового повернення кредитних коштів виключно у випадку прострочення сплати чергового платежу. Отже, твердження апеляційної скарги про відсутність у Банку права вимагати дострокового повернення коштів у звязку з незначним розміром простроченої заборгованості не ґрунтується на законі.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, законні підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308 ч.1, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді: П.С.Абрамов

ОСОБА_5

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов