ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/157/16-ц
"18" квітня 2016 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш авто'' про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,-
Обставини справи:
Свої вимоги обґрунтував тим, що 22.10.2015 між ним та Відповідачем укладено договір фінансового лізингу № 001676 з додатками (далі Договір), згідно умов якого товариство зобов`язалось придбати у свою власність та передати йому у користування трактор МТЗ 892, на умовах, передбачених Договором. На сайті OLX/UA, він знайшов вищевказаний транспортний засіб, 2014 року випуску, за ціною 150 000 грн., зателефонував до продавця, де йому роз`яснили, що дійсно такий трактор є і зараз на нього акційна ціна. В усній формі представник Відповідача роз`яснила, що дійсно такий трактор є за ціною вказаною на сайті, і що він повинен спочатку сплатити передплату за транспортний засіб в розмірі 51 000 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і протягом де-кількох днів Відповідач передасть в користування предмет лізингу. В той же день ним було сплачено на розрахунковий рахунок у якості адміністративного платежу суму 51 000 грн. Протягом обіцяних днів предмет лізингу йому так і не був переданий. Вважає, що умови договору фінансового лізингу не відповідають діючому законодавству та порушують його права, як споживача. Також посилається на наявні несправедливі умови Договору, який не містить всіх істотних умов, а саме: предмета Договору та Додатку № 3; відсутнє нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу; відсутня ліцензія у Відповідача. У зв`язку з наведеним, просив застосувати наслідки недійсного правочину і стягнути з Відповідача сплачені за договором лізингу платіж.
Представник Позивача ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Представник Відповідача не з'явився, про причину своєї неявки не повідомив.
З огляду на належне повідомлення Відповідача, справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-
Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
22.10.2015 між сторонами укладено Договір фінансового лізингу № 001676 з додатками, згідно умов якого Відповідач зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування Позивача трактор МТЗ 892, а Позивач у свою чергу зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.
Ознайомившись з вищезазначеним Договором, вивчивши всі його умови, права та обов`язки сторін, судом встановлено наступне:
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України ''Про фінансовий лізинг'', фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.
За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Частиною 1 статті 807 ЦК України передбачено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.
Так, згідно ч.5 п.1 ст. 4 Закону України ''Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг'' фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою. Метою цього закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України. ОСОБА_3 України ''Про захист прав споживачів'' безпосередньо регулює відносини, що склалися між сторонами договору. А умовами договору фінансового лізингу в свою чергу не можуть суперечити положенням цього закону.
Всупереч зазначеного, даний Договір зовсім не передбачає можливості розірвання з ініціативи лізингоодержувача без втрати грошових коштів, що є порушенням прав Позивача як споживача.
Також, як у Договорі так і у специфікації (Додаток №2) відсутня обов`язкова для договору фінансового лізингу істотна умова щодо його предмету у обсягах, визначених законом. Так, предметом лізингу визначено ''МТЗ 892'', який не може вважатися предметом договору лізингу, оскільки не визначена індивідуальними ознаками (не вказано який це саме транспортний засіб, його виробника, колір, з пробігом чи ні, модель, комплектація, рік випуску тощо). Вище перелічені умови є обов`язковими, але в самому Договорі вони відсутні. Вищезазначене не відповідає вимогам Закону України ''Про фінансовий лізинг'' та нормам Цивільного кодексу України.
Відсутність домовленості щодо перелічених індивідуальних ознак транспортного засобу, суперечить також вимогам ст. 761 ч.1 ЦК України щодо обов`язку передачі у найм предмета, який відповідає комплектності та стані, який відповідає умовам договору.
Нормами ч.1 ст. 18 Закону України ''Про захист прав споживачів'' продавець(виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Крім того, відповідно до Договору фінансового лізингу несправедливими умовами є зміст наступних пунктів 1.8, 5.5, 5.6, 5.7, 10.5, 10.11, 10.15, 12.1-12.13, що є порушенням прав споживача та не відповідає принципу справедливості, на якому грунтується чинне законодавство. Дане свідчить про те, що у Договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача, як споживача, стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов`язків, передбачених договором.
За змістом ч.1 ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.
Згідно п.1.4 Договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов`язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни та інше, що суперечить статті 808 ЦК України.
Також, слід зазначити, що відповідно до п. 16.13 Договору визначено, що Додатки до Договору фінансового лізингу є невід`ємною частиною даного Договору.
Відповідно до п. 8.5 Договору передбачено, що всі платежі, які визначаються у додатку № 1 та додатку № 3 до даного Договору сплачуються лізингоодержувачем згідно вказаних додатків на підставі рахунків виставлених лізингодавцем.
Згідно п. 9.6 цього Договору всі подальші лізингові та інші обов`язкові платежі будуть визначені у Додатку № 3 до даного Договору, який є невід`ємною частиною та який сторони зобов`язані підписати до моменту передачі транспортного засобу.
Разом з тим, як встановлено судом, Додаток № 3 до даного Договору, який є невід`ємною частиною договору фінансового лізингу та містить істотні умови договору, які підлягають обов`язковому погодженню сторонами, сторонами підписано не було.
Не підписання сторонами Додатку № 3 є обставиною, що вказує на не погодження сторонами договору фінансового лізингу, а тому Позивачем було безпідставно перераховано кошти, так як він не має кінцевої ціни договору.
За змістом п. 1.7 даного Договору, предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця адміністративного платежу, авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу.
Згідно з п. 9.1 договору фінансового лізингу, авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу в розмірі 50 % від вартості предмета лізингу, зазначеного у даному Договорі та у специфікації.
На виконання умов додатку № 1 до договору фінансового лізингу ОСОБА_1 22 жовтня 2015 року сплатив авансовий платіж в розмірі 51 000 грн.00 коп., згідно квитанції № ПН812 від 22.10.2015.
Згідно п. 10.2 розмір щомісячних лізингових платежів розраховується наступним чином: вартість предмета лізингу помножена на коефіцієнт.
Згідно п. 10.3 на момент укладання договору сторонами визначено розмір щомісячного платежу, що складає 332,20 доларів США, що складає 7 939, 58 грн.
Також, вказаним пунктом Договору передбачено, що у випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, та до передачі предмета лізингу лізингоодержувачу сторони зобов`язані підписати Додаток № 3 до даного Договору, що встановлює графік сплати лізингових платежів або план відшкодування.
Положеннями ч.1 ст. 806 ЦПК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
В свою чергу, відповідно до ч.1 статті 807 ЦК України передбачено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.
За приписами ст. 6 Закону України ''Про фінансовий лізинг'', договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.
Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.
Стаття 11 Закону України ''Про фінансовий лізинг'' надає право лізингоодержувачу:
1) обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю;
2) відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або мовам договору, специфікаціям;
3) вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках;
4) вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу.
У випадку якщо у речі, яка була передана наймачеві з гарантією якості, виявляться недоліки, що перешкоджають її використанню відповідно до договору, наймач має право за своїм вибором вимагати:
1) заміни речі, якщо це можливо;
2) відповідного зменшення розміру плати за користування річчю;
3) безоплатного усунення недоліків речі або відшкодування витрат на їх усунення;
4) розірвання договору і відшкодування збитків, які були йому завдані (ч.2 ст. 768 ЦК України).
Положеннями статті 16 Закону України ''Про фінансовий лізинг'' встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.
Погоджені сторонами платежі, які входять до складу лізингового платежу, відповідають вимогам статті 16 Закону України ''Про фінансовий лізинг'', оскільки нормами вказаної статті передбачено оплату не лише вартості предмета лізингу, а й інших витрат лізингодавця, пов'язаних з виконанням умов договору.
Відповідно до ст. 21 Закону України ''Про захист прав споживачів'', права Позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.
В ст. 18 цього Закону наведено перелік несправедливих умов у договорах із споживачами, який не є вичерпним та визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.
Згідно з п. 12.1 договору фінансового лізингу передбачено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж та повністю або частково сплатив авансовий платіж та не отримав транспортний засіб має право розірвати даний договір, однак в цьому випадку лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання в розмірі 40% від сплаченої суми авансового платежу. В такому випадку адміністративний платіж за договором лізингоодержувачу не повертається.
Однак, вказана стаття договору суперечить положенням п.4 ч.3 ст. 18 Закону України ''Про захист прав споживачів'', оскільки надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням договору суд вважає несправедливою умовою договору.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Ааналізуючи спірний Договір, встановлено, що Позивач не отримав інформацію щодо істотних умов договору, які передують укладенню договору, зокрема, відносно предмету лізингу та відносно відповідальності за договором, які є несправедливими для нього як споживача фінансових послуг, адже лізингодавець відповідно до умов договору може не виконувати свої зобов`язання щодо предмету лізингу та при цьому ніякої матеріальної відповідальності за це не несе, а лізингоодержувач при розірванні договору фінансового лізингу за умови не виконання своїх зобов`язань лізингодавцем не має права на отримання всієї суми, яку сплатив на користь лізингодавця, і в цьому разі всупереч принципу добросовісності договору наслідком якого є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Дане узгоджується з Правовою Позицією Верховного Суду України у справі № 6-1341 цс15 від 02 грудня 2015 року.
Отже, судом з`ясовано, що в договорі фінансового лізингу укладеному між сторонами 22 жовтня 2015 року, обмежені права Позивача, як споживача, передбачені Законами України ''Про захист прав споживача'', ''Про фінансовий лізинг'' та ЦК України, не відповідають принципу добросовісності та рівності сторін у договорі, його положення в цілому містять істотний дисбаланс прав та обов'язків сторін договору на шкоду споживача, є несправедливими і порушують вимоги чинного законодавства.
Окрім того, згідно п.4 ч.1 ст. 34 Закону України ''Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг'' діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватися лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.
Відповідно до частини 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу(ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
Судом не встановлено наявності ліцензії у Відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу(ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.
Відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм(оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Також виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди(найму) та договору купівлі продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.
Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частини 1 ст. 202 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Судом встановлено, що договір фінансового лізингу № 001676 від 22 жовтня 2015 року укладений між сторонами, нотаріально посвідчено не було.
Аналогічна позиція щодо підстав визнання недійсним договору фінансового лізингу викладена у Постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15.
З урахуванням того, що Додаток № 3 до даного Договору, який є невід`ємною частиною договору фінансового лізингу та містить істотні умови договору, які підлягають обов`язковому погодженню сторонами, сторонами підписано не було, відсутність у Відповідача відповідної ліцензії для надання фінансових послуг та відсутність нотаріального посвідчення спірного Договору, а тому суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача сплаченого авансового платежу в сумі 51 000 грн. є законними, обґрунтованими та підлягає задоволенню.
Оскільки позов задоволено, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з Відповідача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. на користь Позивача та в такому ж розмірі на користь держави, так як в позові заявлено майнову та не майнову вимоги, судовий збір за які сплачується окремо.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш авто'' про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів задовольнити повністю.
Договір фінансового лізингу № 001676 від 22.10.2015 укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш авто'' визнати недійсним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4