Справа № 699/429/16-ц
Номер провадження 2-з/699/3/16
УХВАЛА

/ в порядку ст.151 ЦПК/

12.07.2016 м.Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Кіхтенко Н.І, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2016 до суду поступив позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та окрема заява про накладення арешту на майно.

В цей же день, відповідно до вимог ч.4 ст.122 ЦПК України, судом направлено запит про місце реєстрації відповідача.

12.07.2016 до суду поступила довідка про місце реєстрації відповідача, яким є м. Корсунь-Шевченківський.

Відповідно до ч.4 ст.122 ЦПК України питання про відкриття провадження у справі або про відмову у відкритті провадження у справі суд вирішує не пізніше 3-х днів, з дня надходження заяви до суду та не пізніше наступного дня після отримання судом інформації, витребуваної судом в порядку ч. 3 ст.122 ЦПК України, про місце проживання ( перебування ) фізичної особи.

Тобто, оскільки судом 12.07.2016 отримано відповідь про місце реєстрації відповідача - у м. Корсуні-Шевченківському, а тому з вказаної дати відкривається провадження у справі про поділ майна і проводиться розгляд заяви про забезпечення позову, як того вимагає ч.1 ст.153 ЦПК України, у якій вказано, що заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, а справа може перебувати у провадженні суду лише після відкриття провадження у ній. На це ж вказано і у п.1 постанови Пленуму Вероховоного Суду № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» із змінами від 12.06.2009.

Так судом встановлено, що разом з позовом про поділ майна подружжя позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд, дослівно :

1- накласти арешт на автомобіль НОМЕР_1, який зареєстрований на відповідача ОСОБА_2 та на товар: вироби із золота і срібла, що знаходяться у магазині «Сапфір», АДРЕСА_1, що у м. Корсуні-Шевченківському;

2-зобовязати ОСОБА_2 надати доступ представнику ОСОБА_1 до приміщення вказаного магазину «Сапфір» з метою проведення інвентаризації та опису майна та товаро - матеріальних цінностей які знаходяться в приміщенні магазину ( у довіреності вказано 2 представника позивача/заявника).

Дану заяву ОСОБА_1 мотивує тим, що вона 9 років перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем і в період шлюбу було придбано вказаний автомобіль та золоті і срібні вироби, які знаходяться у магазині «Сапфір», що у квартирі АДРЕСА_2, що у м. Корсуні-Шевченківському. Та вказано, що вказане майно знаходиться у володінні відповідача, яким він може розпорядитися сам, а тому потрібно вжиття заходів для забезпечення поданого позову, оскільки не вжиття таких може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про поділ майна подружжя, а тому і подано вказану заяву з клопотанням, викладеним вище.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Але до заяви про забезпечення позову ставляться відповідні вимоги.

Так у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для забезпечення позову.

Відповідно до ст.152 ЦПК України видами забезпечення позову є :

1) накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У п.1 вказаної вище постанови Пленуму звернуто увагу судів на те, що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заявник жодного доказу про це не надала.

А також вказано, що при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Суд повинен з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (п. 4 вказаної постанови Пленуму).

А також зазначено, що при прийнятті заходів забезпечення позову суду необхідно перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову і застосовувати такі заходи у випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, що внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди .

Тобто, все це повинно бути мотивовано, а не шаблонний перепис диспозиції норми права.

Та вказано, що не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

У вказаній заяві ОСОБА_1 не зазначено доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Твердження заявника про ймовірність вчинення дій відповідачем з метою унеможливити виконання рішення суду ґрунтується лише на припущеннях.

Крім того, відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі повинні бути зазначені в т.ч. дані про повне найменування (для юридичних осіб) або імя відповідача (прізвище, власне імя та по батькові) (для фізичних осіб стягувача і боржника), їх місце знаходження (для юридичних осіб), або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб платника податків).А якщо резолютивна частина ухвали суду не відповідає вимогам ст.18 вказаного закону, то держвиконавець відмовляє у відкритті провадження саме з цих підстав.Таких даних суду також не надно.

Судом встановлено, що до вказаної заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 надала суду лише вказану заяву у 2-х екземплярах квитанцією про сплату судового збору та копію довіреності на двох представників, а до позову про поділ майна, додано лише свідоцтво про одруження.

Тобто, жодного доказу про те де зареєстрований вказаний у заяві автомобіль Вольво, не вказано його технічні дані, бо крім назви автомобіля і його номерного знаку у заяві нічого не вказано та не надано докази про це, або про неможливість їх здобуття.

Також не вказано у заяві та не надано доказів про те, хто є власником квартири АДРЕСА_3, що у м. Корсуні-Шевченківському, у якій, як вказано у заяві, розташований магазин «Сапфір»; не вказано яким чином, на яких законних підставах представник, не вказано який, хоча довіреність видана на 2-х представників позивача, буде проводити інвентаризацію у цій квартирі з проведенням опису майна та товаро - матеріальних цінностей.Не визначено ціну позову.

Тобто не вірно визначено вид забезпечення позову, бо порушуючи питання проведення інвентаризації та опису майна та товаро - матеріальних цінностей, які знаходяться у вказаній квартирі, заявник фактично просить застосувати заходи забезпечення позову, які є вирішенням спору без розгляду справи по суті, що не допускається.

Таким чином, оскільки суду не надано жодного доказу, який би підтверджував про те,кому належить вказаний у заяві загального фразою : автомобіль та вироби із золота і срібла, та докази про належність такого сімї заявника; не вказано вид забезпечення позову, який належить застосувати та який передбачено законом, оскільки законом не передбачено доручення на проведення фізичною особою інвентаризації та опису майна і товаро - матеріальних цінностей у квартирі , невідомо кому належній, бо будь-яких доказів ні про майно, ні про квартиру, суду не надано; крім того, при таких ситуаціях існує інший відповідний порядок цих дій; не обґрунтовано необхідність цієї дії, з посиланням на закон, який надає таке право; не надано доказів щодо можливості знищення, приховування майна, що належить сторонам; не надано інших відомостей, які потрібні для забезпечення позову, в т.ч. дані, які вимагаються ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» і ці дані заявник повинна сама зібрати та надати суду, а при неможливості - одержати, зібрати у спосіб, передбачений цивільно-процесуальним законом, тому суд не має жодного законного права задовольнити вказану заяву при відсутності на це доказів.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК, повертає її заявнику.

А тому суд вважає, що заяву подано без додержання вказаних в ухвалі вимог і повертає таку заявнику.

Сплачений судовий збір повертається лише по заяві особи, яка проводила сплату, згідно вимог Закону України « Про судовий збір» , тому даною ухвалою суд не повертає такий.

Керуючись ст.ст.151,152,153, п.3 ч.1 ст. 293, ч.2 ст.294, 296 ЦПК України,

суддя

УХВАЛИВ:

Повернути заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, подану без додержання вимог ст.151 ЦПК України, заявнику.

Копію ухвали негайно направити заявнику.

Документи повернути після вступу ухвали в законну силу.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання ї копії до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд.

Суддя Кіхтенко Н. І.