ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/586/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2016 р.

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М. при секретарі Клисак Н.Г., за участю представника позивача ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, третіх осіб: Відділу Держгеокадастру у Петриківському районі, Колективного садового товариства «Берізка» Петриківського району, Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно у порядку спадкування

В С Т А Н О В И В

В червні 2016 року до суду звернувся ОСОБА_5 з даним позовом, посилаючись на те, що 14 липня 2014 року помер його батько ОСОБА_7 і після смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,0471 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована на території ОСОБА_6 селищної ради, КСТ « Берізка»,яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності зареєстрованого 3.06.1998 року. Він звернувся 09.01.2015 року до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак постановою від 24.06.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки в нього відсутній Державний акт на право приватної власності, а виготовити дублікат неможливо, так як тільки власник має право на його відновлення. Позивач посилається на лист відділу Держгеокадастру у Петриківському районі від 22.06.2016 року, що право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано 3.06.1998 року за № 413 за ОСОБА_7, тобто його батьком. Просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0471 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована на території ОСОБА_6 селищної ради, КСТ « Берізка».

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пославшись що з ОСОБА_7 вона перебувала в шлюбі, з 3.01.1988 року чоловік був членом садового товариства « Берізка», отримав у користування земельну ділянку № 23 . З 1994 року в них припинені шлюбні відносини. 14.07.2014 року її колишній чоловік ОСОБА_7 помер. Їх спільний син ОСОБА_5 звернувся на отримання спадщини після смерті батька, а саме на земельну ділянка садового товариства, так як за життя ОСОБА_7 отримав державний акт на землю, але він був втраченим. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, а тому він звернувся до суду за визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадщини по закону.

Від відповідача ОСОБА_6 селищної ради Петриківського району надійшла заява про слухання справи у відсутність їх представника, позовні вимоги були підтримані ( а.с.42).

Від третьої особи : відділу Держгеокадастру у Петриківському районі надійшла заява про слухання справи у відсутність їх представника ( а.с.43)

Третя особа по справі - голова КСТ « Берізка « ОСОБА_3 заперечувала в суді проти позовних вимог ОСОБА_5, так як за життя член садового товариства ОСОБА_7 не здобув права власності на земельну ділянку № 23 в садовому товариству « Берізка» , не отримував державного акту на землю і за його заявою земельна ділянка була передана на ОСОБА_4 рішенням правління товариства від 12.11.2012 року і до цього часу вона користується цією ділянкою як член садового товариства, платить членські внески. Просить відмовити в позові, так як ОСОБА_7 не набув права власності на садову ділянку за життя.

Від третьої особи - Дніпродзержинської державної нотаріальної контори надійшла заява про слухання справи у відсутність їх представника ( а.с.41).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_5, пояснивши, що вона проживала разом із ОСОБА_7 з 1994 року по день його смерті до 2014 року, земельною ділянкою № 23 ОСОБА_7 тільки користувався і державний акт на приватну власність на цю ділнку не отримував, в 2012 року ОСОБА_7 вийшов із складу садового товариства і земельна ділянка № 23 була переоформлена за його заявою з ОСОБА_7 на неї ОСОБА_4 рішенням правління, як на члена товариства « Берізка». Просить в позові ОСОБА_5 відмовити, так як користується цією ділянкою.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1, пояснення сторін, свідків,дослідивши матеріали справи, суд вважає відмовити в позовних вимогах ОСОБА_5, виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що позивач ОСОБА_5 є сином ОСОБА_7, яким помер 14 липня 2014 року що підтверджується копією свідоцтва про народження і про смерть ( а.с.76,10).

9 січня 2015 року до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори надійшла заява від імені сина померлого ОСОБА_5,який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_7 ( а.с.56).

24 червня 2016 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право спадщину за законом на земельну ділянку № 23 площею 0,0471 га розташованої в КСТ « Берізка» ОСОБА_6 сільради Петриківського району після ОСОБА_7, яким помер 14 липня 2014 року, так як його представником ОСОБА_1 не були надані правоустановчі документи на земельну ділянку.

Згідно державного акту на право колективної власності на землю від 29.05.1998 року КСТ «Берізка» на праві колективної власності належить земельна ділянка площею 6,7252 га, для ведення колективного садівництва, що розташована в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області; до списку громадян-членів товариства, що додається до акту, внесено дані ОСОБА_7. Викладене стверджується відповідними письмовим доказами, що долучені до матеріалів справи та визнано сторонами ( а.с.48).

Позивачем не надано доказів того, що рішенням ОСОБА_6 селищної ради було передано у приватну власність ОСОБА_7 земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва,яка розташована на території ОСОБА_6 селищної ради, КСТ « Берізка».

Вказані обставини підтвердила голова садового товариства « Берізка» ОСОБА_3,пояснивши, що член товариства ОСОБА_7 за життя не приватизував земельну ділянку № 23, а тільки користувався нею і в 2012 році записав заяву про передачу в користування вказаної ділянки члену товариства ОСОБА_4,яка користується нею до цього часу.

Третя сторона,яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 підтвердила, що користується земельною ділянкою № 23 садового товариства « Берізка» з 2012 року по цей час, ділянка не приватизована, відсутній кадастровий номер та будь-які право установчі документи на землю.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року та ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце, коли встановлені сукупність юридичних фактів, а саме ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, виготовлення технічної документації на ділянку, визначення меж в натурі,погодження із суміжними землевласниками чи землекористувачами, одержання у встановленому порядку Державного акту на землю і його реєстрацію.

Представником позивача ОСОБА_1 не надано до суду рішення ОСОБА_6 селищної ради Петриківського району про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_7, розташованої на КСТ « Березізка», відсутні будь-які докази що виготовлялась технічна документація на спірну ділянку, відсутня землевпорядна справа по установі меж земельної ділянки ОСОБА_7 при передачі її у приватну власність,в акт по встановлення меж та план земельної ділянки, а також сам державний акт на право приватної власності на землю.

В листі начальника відділу Держгеокадастру у Петриківському районі також зазначено, що відсутнє рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради щодо безкоштовної передачі у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки,яка розташована в кст « Берізка» (а.с.34).

Посилання представника позивача про те, що в книзі обліку державних актів за № 413 зареєстрований державний акт на право приватної власності за ОСОБА_7 від 3.06.1998 року не мають правового з значення по суті заявлених вимог, оскільки не долучені інші вищезазначені докази того, що ОСОБА_7 на законних підставах та в установленому порядку отримав право установчий документ.

До пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що вони бачили у ОСОБА_7 в 1998 році державний акт на земельну ділянку товариства « Берізка» суд відноситься критично і до уваги не приймає, так як свідки не заперечували,що вони знаходились із померлим ОСОБА_7 в дружніх стосунках і свідки підтвердили, що ОСОБА_7 передавав якісь документи для приватизації для отримання державного акту на землю через сторонніх осіб без законного процедури.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Державний акт на право колективної власності на землю колективному садівничому товаристві «Берізка» був зареєстрований 29 травня 1998 року ( а.с.44-48), але представник позивача посилається на те, що ОСОБА_7 був виданий и оформлений державний акт на його земельну ділянку 3 червня 1998 року ( а.с.31), тобто через три дні після реєстрації державного акту товариства і до цих пояснень представника суд також відноситься критично і до уваги не приймає. Посилання ОСОБА_1 про те, що державний акт на землю був втрачений, в який час і ким саме підтвердження свого не знайшло.

Суд звертає увагу, що в рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року по справі ОСОБА_5 до громадської організації садівниче товариство « березка»,ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_1, Реєстраційна служба Петриківського районного управління юстиції про визнання права власності на садовий житловий будинок який розташований на ділянці № 23 в садовому товаристві « Берізка» зазначено, що станом на час розгляду справи земельна ділянка, яка розташована на території ОСОБА_6 сільської ради в КСТ « Берізка» Петриківського району Дніпропетровської області у приватній власності не перебуває, що визнано сторонами у судовому засіданні апеляційної інстанції та стверджується журналом і звукозаписом процесу (а.с.63).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представником позивача ОСОБА_1 не доведені обставини щодо приватизації в законному порядку ОСОБА_7 земельної ділянки № 23, яка розташована в КСТ « Берізка» на території ОСОБА_6 селищної ради і тому в позовних вимогах ОСОБА_5 слід відмовити.

Судові витрати поверненню позивачу не підлягають, так як відповідно до ст.. 88 ЦПК України йому відмовлено в позовних вимогах в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11,60,88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В позовних вимогах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, третіх осіб: Відділу Держгеокадастру у Петриківському районі, Колективного садового товариства «Берізка» Петриківського району, Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно у порядку спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено на протязі 10 днів в Апеляційний суд Дніпропетровської області з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10