Справа № 300/334/16-ц
УХВАЛА

іменем України

"22" липня 2016 р. смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Конепуд В. І., з участю секретаря с/з - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, -

в с т а н о в и в :

У провадженні суду перебуває вищевказана справа.

Позов мотивований тим, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області визнано за ним та відповідачем ОСОБА_2 по 1/2 частині нежитлової будівлі-магазину "Чава", що знаходиться в с. Колочава, вул. Шевченка, №27 "В", Міжгірського району. Відповідач ОСОБА_2 користується другим поверхом, а позивач ОСОБА_4 використовував перший та третій поверх магазину до 25.01.2013 року. З 25.01.2013 року відповідачка не пускає його в приміщення та чинить йому всілякі перешкоди, вигнала з магазину його продавця, забрала в неї ключі та зачинила приміщення. ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність в приміщенні магазину, позивача до магазину не пускає, не зважаючи на те, що у даному приміщенні знаходится все його майно і відкриті кримінальні провадження стосовно неправомірних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27.06.2014 року зобовязано відповідача усунути перешкоди позивачу у здійсненні підприємницької діяльності на першому поверсі магазину "Чава" шляхом забезпечення йому вільного доступу до торговельного приміщення та передати йому всі наявні в цьому приміщенні товарно - матеріальні ціннності, однак до цього часу позивач не має до них доступу. Також даним рішенням суду вказано, що відповідач отримує доходи від надання оренди приміщення першого поверху магазину. Позивач є приватним підприємцем, але вже четвертий рік не може отримувати доходи та вести підприємницьку дяльністю в приміщенні магазину "Чава".

В судовому засіданні оголошено довідки ДПТІ у Міжгірському районі №186/17-02 від 15.03.2013 року та №298/17-02 від 24.03.2014 року.

В судовому засіданні також встановлено, що сторони і на даний час являються підприємцями та займаються господарською діяльністю.

У зв?язку з чим, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не заперечили щодо закриття провадження в справі.

Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі слід закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки ДПТІ у Міжгірському районі №186/17-02 від 15.03.2013 року ( а.с. 24 т.1 ) та відповіді на запит ДПІ у Міжгірському районі №298/17-02 від 24.03.2014 року ( а.с. 31 т.1 ) сторони є суб?єктами підприємницької діяльності та спір який виник між ними пов?язаний з господарською дільністю.

Таким чином, спір який виник між двома суб?єктами підприємницької діяльності підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Як визначено в п.3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» № 10 від 24 жовтня 2011 року господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності.

Відповідно до п 3 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень наведених у ст. 3 Господарського кодексу України

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Господарського кодексу України господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що провадження по справі слід закрити, а також згідно ч. 2 ст. 206 ЦПК України повідомити заявника, що дану справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 15 ч. 1, 205 ч. 1 п. 1, 206 ч. 2, 209, 210 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування збитків - закрити та роз?яснити позивачеві, що така категорія справ розглядається в порядку господарського судочинства..

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Конепуд В.І.