Дата документу 21.06.2016
Справа № 334/1387/16-ц
Провадження № 2/334/1614/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Лисенко Л.І., при секретарі Матвієнко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначає, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору №ZPXRRC02860021 від 26.04.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3053,59 грн. та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12% на суму залишку заборгованості за кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти щомісячно для погашення заборгованості за кредитом.

У звязку з порушенням відповідачем зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами станом на 18.02.2016 року обсяг невиконаних зобовязань відповідача складає 18916,76 грн., в тому числі заборгованість за нарахованими процентами 6780,45 грн., заборгованість по комісії - 322,37 грн., пеня - 11813,94 грн., а також штрафи відповідно до умов договору: 500,00 грн. - фіксована частина, 734,09 грн. процентна складова, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач надав заперечення проти позову, вказуючи, що відповідно до укладеного з Банком 26.04.2007 року кредитного договору він отримав кредит у сумі 3053 грн. 59коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом 12% на рік. Строк дії платіжної карти - до 26.04.2008р.

Наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-н-452/08 від 09.07.2009р. з нього було стягнуто заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 4275,44 грн. Він сплатив зазначену суму, про що є постанова про закінчення виконавчого провадження від 28.07.2011 року. Банк звернувся до суду лише у березні 2016 року, пропустивши встановлений ст.256 ЦК України загальний строк позовної давності. Крім того, в позовній заяві не зазначає із чого розрахована заборгованість по процентам за користуванням кредитом, із якої суми розрахована пеня.

Просить застосувати позовну давність до заявлених вимог і відмовити у позові з цих підстав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, просить розглянути позов за його відсутністю на підставі наданих заперечень та заяви про застосування строків позовної давності.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №ZPXRRC02860021 від 26.04.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3053,59 грн. та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12% на суму залишку заборгованості за кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти щомісячно для погашення заборгованості за кредитом.

Підписана заява позичальника разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, який відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання.

Факт отримання кредиту відповідачем не оспорюється. Крім того, відповідачем до суду надано наказ Ленінського районного суду м. Запоріжжя №2н-452/08 від 09.07.2009р. відповідно до якого з нього було стягнуто заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 4275,44 грн. А також надано копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.07.2011 року ВП № 23744381 (а.с.).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до положень ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

ОСОБА_1 подав заяву про застосування позовної давності. Заяву про поновлення строку банк не подавав.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила ( частина перша статті 261 ЦК України ).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або

визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Оскільки банком не зазначено кінцевий строк дії кредиту «Розстрочка» то не можливо точно встановити і переривання позовної давності, але навіть якщо й відбулося переривання строку позовної давності шляхом видачі судового наказу, то банк у порядку позовного провадження звернувся до суду лише 02.03.2016 року, тобто поза межами встановленого ст. 257 ЦК України строку.

Так само, якщо не відбулося переривання строку давності, строк дії закінчився 26.04.2008 року, як пояснює відповідач, про порушення свого права банку стало відомо після закінчення дії договору, а отже, з цього часу і почався перебіг строку давності, який на момент подачі позову до суду також сплив.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.253, 256, 257, 261, 266, 267, 599, 610, 612, 634, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В і д м о в и т и у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Лисенко Л. І.