У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального закладу «Біловодська центральна районна лікарня», третя особа - Біловодська районна рада Луганської області, про стягнення компенсації, індексації та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Луганської області від 21 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду позовом до Комунального закладу «Біловодська центральна районна лікарня», третя особа - Біловодська районна рада Луганської області, про стягнення компенсації, індексації та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, який мотивувала тим, що 08 жовтня 2012 року її було незаконно звільнено, рішенням апеляційного суду Луганської області від 29 жовтня 2013 року вона була поновлена на посаді з виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу з 08 жовтня 2012 року по 30 жовтня 2013 року. Відповідач тривалий час ігнорував виконання рішення апеляційного суду в частині сплати заробітної плати за час вимушеного прогулу і остаточно сплатив суму тільки 29 липня 2014 року. Вважає, що такими діями відповідача порушено її право. Згідно довідки про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу виплата відбувалася частинами у сумі - 22 908, 33 грн та в сумі - 22 776, 91 грн. Посилається на те, що вона має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строку виплати заробітної плати, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». Компенсації підлягає друга частина суми - 22 776, 91 грн, яка була сплачена 29 липня 2014 року. За 2013 рік сума компенсації становить - 4 304, 84 грн, за 2014 рік - 19 246, 53 грн. Позивач в позовній заяві посилається, що відповідач повинен їй сплатити суму індексації заробітної плати у розмірі 1 124, 25 грн. Крім того, позивач зазначає, що відповідач в порушення ст.117 КЗпП України при її звільненні не провів остаточного розрахунку, не виконав рішення апеляційного суду від 29 жовтня 2013 року у повному обсязі, а тільки 15 листопада 2013 року сплатив частину боргу за час вимушеного прогулу, та при сплаті другої частини 29 липня 2014 року, відповідач не сплатив їй суму компенсації за час затримки виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу, суму індексації. Просила суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію грошових виплат у сумі 23 551, 37 грн як втрати частини доходу, індексацію грошових виплат у сумі 1 354, 46 грн, середній заробіток за весь період затримки розрахунку по жовтень 2015 року у сумі 80 006, 40 грн.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 02 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 21 березня 2016 року рішення Біловодського районного суду Луганської області від 02 червня 2016 року залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернулася із касаційної скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що 08 жовтня 2012 року наказом № 116 по КЗ «Біловодська центральна районна лікарня» лікар акушер-гінеколог ОСОБА_4 була звільнена з роботи за ст. 40 п. 3 КЗпП України.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 15 квітня 2013 року звільнення ОСОБА_4 було визнано правомірним, в задоволенні позову ОСОБА_4 про поновлення на роботі відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 29 жовтня 2013 року скасовано рішення Біловодського районного суду від 15 квітня 2013 року та ухвалено нове судове рішення про задоволення вимог позивача. Згідно додаткового рішення апеляційного суду Луганської області від 19 листопада 2013 року на користь позивача стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 45 185,24 грн.

Наказом КЗ «Біловодська центральна районна лікарня» № 128 від 30 жовтня 2013 року позивача було поновлено на роботі на посаді лікаря акушер-гінеколога.

15 листопада 2013 року позивачу виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 22 908,33 грн.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 16 грудня 2013 року було задоволено заяву відповідача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та скасовано рішення апеляційного суду Луганської області від 29 жовтня 2013 року, рішення Біловодського райсуду від 15 квітня 2013 року, яким відмовлено позивачу у задоволенні заявлених вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишено без змін.

Наказом №18 від 10 січня 2014 року ОСОБА_4 була звільнена повторно за ст. 40 ч. 3 КЗпП України з 10 січня 2014 року, під час знаходження на лікарняному, у зв'язку з чим рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 13 травня 2014 року наказ №18 скасований.

19 березня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвала апеляційного суду Луганської області від 16 грудня 2013 року скасована, справу передано на новий розгляд суду апеляційної інстанції.

12 травня 2014 року ухвалою апеляційного суду Луганської області у задоволенні заяви КЗ «Біловодська центральна районна лікарня» про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відмовлено.

Наказом від 20 червня 2014 року ОСОБА_4 було поновлено на посаді лікаря акушер - гінеколога поліклініки закладу з 17 січня 2014 року.

29 липня 2014 року відбулася виплата другої частини суми, визначеної за рішенням апеляційного суду Луганської області від 29 жовтня 2013 року у розмірі 22 776,91 грн.

Суд апеляційної інстанції, який погодився із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що заявлені вимоги позивача в частині індексації не підлягають задоволенню, оскільки вказана сума носить разовий характер та визначена із середнього заробітку. Заявлені вимоги позивача в частині стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати необґрунтовані, оскільки визначена за рішенням суду сума із середньої заробітної плати, яка підлягає сплаті за час вимушеного прогулу, не є тотожною з нарахованою заробітною платою.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова В.О. Кузнєцов