АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/4914/15-ц Головуючий суддя І інстанції Бабенко Ю. П.
Провадження № 22-ц/790/2545/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І.,Трішкової І.Ю.

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа ПрАТ «СК «Уніка» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 24 травня 2014 року з вини відповідача ОСОБА_1 сталося ДТП в результаті якого був пошкоджений автомобіль позивача. Крім того він отримав стрес, так як в його автомобілі перебувала дружина ОСОБА_4 з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, після ДТП позивач перебував в депресивному стані, був знервований, змушений постійно докладати додаткових зусиль для організації свого життя, не міг вести активне громадське життя, був змушений витрачати значний час на пошук запчастин та ремонт автомобіля, збирати довідки, давати пояснення, проводити експертизи, зявлятися до страхової компанії, суду. Просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 953 грн. 86 коп., моральну шкоду в сумі 15000 грн., компенсацію за проведення авт товарознавчого дослідження 700 грн., витрати на оплату судового збору 243 грн.60 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди від дорожньої транспортної пригоди - 4597 грн. 46 коп. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди від дорожньої транспортної пригоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Звертає увагу на те, що вина відповідача у ДТП не доведена, відсутні докази спричинення позивачу моральної шкоди з урахуванням того, що ушкодження автомобіля позивача є незначними та ще у 2014 році він отримав страхове відшкодування.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 травня 2014 року приблизно в 10 годин 10 хвилин водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по пр. Московському в м. Харкові в напрямку м. Чугуїв, за перехрестям з вул. П*ятихатською, перед перестроюванням та зміною напрямку руху вліво, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, і в порушення п.п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України не надав дорогу автомобілю Форд Транзит реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися водій ОСОБА_1, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів, які отримали механічні пошкодження.

Із протоколу огляду автомобіля Форд Транзит реєстраційний № НОМЕР_2 (а.с.11), а також схеми ДТП (зворотній бік), вбачається, що внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено передній правий блок фари, переднє праве крило, передній бампер, решітку радіатора вказаного автомобіля.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження (а.с.11-22), матеріальна шкода від пошкодження автомобіля Форд Транзит реєстраційний № НОМЕР_2 у вказаному ДТП складає 5472 грн. 18 коп.

Матеріалами справи підтверджено, що за проведення вказаного автотоварознавчого дослідження позивач ОСОБА_2 сплатив ФОП ОСОБА_6 700 грн., що підтверджується товарним чеком від 11.11.2014 року (а.с.26, 166).

Цивільно- правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 на час ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» відповідно до страхового полісу № АС/3686800 від 06.06.2013 року, встановлено ліміт відповідальності СК за заподіяну майнову шкоду 50000 грн., франшиза 1000 грн.

29.12.2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» сплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 4518 грн. 32 коп. (а.с.67).

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, при вирішенні спору про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Згідно розяснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до якого особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Виходячи зі змісту норм ст. ст. 57-66 ЦПК України, вина особи у завданні майнової та моральної шкоди може бути доведена будь-якими доказами.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 на час ДТП керував автомобілем НОМЕР_1 на підставі посвідчення водія і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в який він вписаний як особа, що має право керування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином перевірив обставини ДТП та дійшов правильного висновку про те, що ДТП 24 травня 2014 року сталося з вини відповідача ОСОБА_1, який в порушення п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху вліво, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю Форд Транзит реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися водій ОСОБА_1, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів.

Зазначене підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.07.2014 року по справі №644/6035/14-ц, відповідно до якої в діях водія ОСОБА_2 не має порушень Правил дорожнього руху України і відсутній склад адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України. Вказана постанова суду в частині зазначених висновків залишена без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 08.07.2015 року.

Відповідно до ст. 12, ст. 22 Закону України від 01.07.2004 року «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи; страхове відшкодування зменшується на суму франшизи.

Стягуючи з відповідача на користь позивача 4597 грн. 46 коп., суд першої інстанції помилково зазначив що ця сума в цілому є відшкодуванням шкоди від дорожньої транспортної пригоди, включивши у зазначену суму й понесені позивачем витрати по сплату судового збору. В цій частині рішення суду підлягає відповідній зміні.

Позивач просив стягнути з відповідачів на його користь 953 грн. 86 коп. - різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення вказаної суми, яка фактично становить франшизу відповідно до страхового полюсу № АС/3686800 від 06.06.2013 року.

Витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в сумі 700 грн. є збитками, понесеними позивачем для відновлення свого порушеного права, тому, на підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, вони підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз*ясень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 р, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що позивач в результаті ДТП зазнав моральної шкоди, однак розмір відшкодування моральної шкоди визначив без врахування обставин справи.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судова колегія бере до уваги що позивач в результаті ДТП отримав стрес, з огляду також на те, що в його автомобілі перебували дружина та малолітній син. Він був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати час на ремонт автомобіля, отримання страхового відшкодування та звертатися до суду для відшкодування збитків.

Колегія суддів враховуючи обставини ДТП, вважає, що за встановлених обставин принципу розумності та справедливості відповідає компенсація моральної шкоди у розмірі 1500 грн.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1188 ЦК України, ст. ст. 303, 304, 307, п. 2 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 березня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 953,86 грн., на відшкодування збитків на проведення авто товарознавчого дослідження 700 грн., на відшкодування моральної шкоди 1500 грн., судові витрати 243,60 грн.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді