Провадження № 2/761/6504/2016
У Х В А Л А

11 липня 2016 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Рибак М.А., перевіривши дотримання вимог щодо форми і змісту позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з даним позовом.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вони не відповідають вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме, до позовної заяви не додано належного документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених чинним законодавством розмірах.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви має бути доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається із позовної заяви позивач просить визнати угоди купівлі-продажу нерухомості в м. Києві за адресами АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 частково недійсними в частині покупця; витребувати квартири за вказаними адресами з незаконного володіння відповідачем, а також визнати за позивачем право власності на вказані квартири.

Таким чином, спір, який виник між сторонами має одночасно майновий та немайновий характер.

При цьому, згідно з вимогами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, які подаються до суду фізичними особами або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а із позовних заяв немайнового характеру, які подаються до суду фізичною особою - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Крім того, згідно роз'яснень, які містяться в п.п. 12, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому, судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Так, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем у позовній заяві об'єднано пов'язані між собою дві самостійні вимоги немайнового характеру, а саме: про визнання угоди купівлі-продажу нерухомості частково недійсними в частині покупця та витребування квартир з незаконного волдіння відповідачем, а також вимогу майнового характеру про визнання за позивачем права власності на квартири.

Відтак, враховуючи положення ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» та роз'яснення, які містяться в п. 12,13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, позивачу слід було надати до суду підтвердження щодо сплати судового збору за подання до суду позову немайнового характеру на суму 1102 грн. 40 коп. та підтвердження щодо сплати судового збору за подання до суду позову майнового характеру, проведеного, враховуючи ціну позову, у розмірі 6890 грн. 00 коп., а загальна сума судового збору за подання до суду даної позовної заяви мала становити 7992,40 грн. 37 коп.

Проте, до позовної заяви позивачем додано квитанцію про сплату судового збору на суму 7250,00

Таким чином, позивач повинен доплатити суму судового збору (надавши оригінал квитанції) в розмірі 742, 40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвалу суду в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: М.А.Рибак