Провадження № 2/127/520/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 Вінницький міський суд Вінницької області м. Вінниця

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Паламарчук А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на самовільно збудований будинок в порядку спадкування суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на самовільно збудований будинок в порядку спадкування.

Позовні вимоги аргументовані тим, що 15 грудня 1987 року помер свекор позивач- Соловей ОСОБА_2, спадкоємцем якого за заповітом, був його син, чоловік позивача- Соловей ОСОБА_3, який прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Свідоцтва про право на спадщину він не отримав. Крім того, у звязку з смертю ОСОБА_4 матері - ОСОБА_5 успадкував 2/9 частки вказаного вище будинковолодіння, ще один спадкоємець ОСОБА_4 - ОСОБА_6 спадщину не прийняв.

05.12.1994р. ОСОБА_5 помер. Позивач зазначає, що після смерті позивач як спадкоємець померлого звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про спадщину, на що отримала відмову, у зв?язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на житловий будинок 15 розташований в м. Вінниці по провул. І.Богуна.

Позивач зазначає, що вказаний вище будинок було побудовано на місці старого знесеного будинку в технічному паспорті зазначено, що будинок зведено самовільно у 1961р. На дане майно спадкодавцем позивача не було отримано правовстановлюючі документи.

В технічному паспорті на спірний будинок зазначено «остання дата будівництва господарських та підсобних споруд та будівель 1988р.» Позивач вважає, що оскільки спірний будинок було збудовано до 05.08.1992р. на земельній ділянці, яка перебувала в законному користування спадкодавця ОСОБА_7 на нього може бути визнано право власності в порядку спадкування.

Позивач неодноразово збільшував позовні вимоги в заяві від 13.11.2015р. та від 26.01.2016р. зокрема в заяві від 26.01.2016р. просив суд встановити факт володіння і користування на праві власності ОСОБА_7 на час смерті, що настала 15.12.1987р., будинковолодіння №15 по вул. І.Богуна у м. Вінниці. Встановити факт володіння і користування на праві власності ОСОБА_4 на час смерті, що настала 28.06.1993р.,2/9 частки будинковолодіння №15 по вул. І.Богуна у м. Вінниці. Встановити факт володіння і користування на праві власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_7, 7/9 частки будинковолодіння та за законом, після смерті ОСОБА_4 2/9 частки, будинковолодіння №15 по вул. І.Богуна у м. Вінниці Соловєм ОСОБА_3 на час смерті, що настала 05.12.1994р. Визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на будинковолоідння №15 по провул. І.Богуна у м. Вінниці, яке складається з самовільно зведеного житлового будинку№15 по провул. І. Богуна у м. Вінниці, яке складається з самовільно зведеного житлового будинку у м. Вінниці загальною площею 96,5 кв. м., який складається з: веранди І пл.. 6.,6 кв. м., коридору 1-1 пл. 8,8 кв.м., кухні 1-2 пл. 7,9 кв. м., кімнати1-3 пл. 16,3 кв. м., кімнати 1-4, пл.. 9,0 кв. м. гардеробної 1-5 пл. 9,9 кв. м. кухні 2-1 пл. 18 кв. м., санвузла 2-2 пл. 1,2 кв. м., кімнати 2-3 пл. 18,8 кв. м. та на господарські будівлі та споруди погріб п/Б п/а, літню кухню Б-1, гараж б, вбиральню Д, ворота №1, огорожу №2, літній душ Ж, вигрібні ями №3, №4, прибудову а, прибудову а-1, прибудову а-2, прибудову а-3, прибудову а-4, веранду а-5.

Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали в обсязі відповідано до заяви про збільшення позовних вимог від 26.01.2016р.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно свідоцтва про смерть серія: ІІ -АМ № 462826, виданого Вінницьким міським відділом ЗАГС 24.05.1987р.; актовий запис № 2364 від 16.12.1989р.- 15 грудня 1987 року помер ОСОБА_7. ( а.с.8) спадкоємцем якого є за заповітом від 10.10.1987р. був його син, чоловік позивача ОСОБА_5. ( а. с. 10,11,)

Як вбачається з свідоцтва про смерть виданого міським Відділом ЗАГС м. Вінниці від 29.06.1993р. ОСОБА_4 померла 29.06.1993р. ( а.с.44)

Згідно свідоцтва про смерть від 06.12.1994р. серія І-АМ №291714 виданого Вінницьким міським відділом громадянського стану ОСОБА_5 помер 05.12.1994р.( а. с. 9)

Судом встановлено, що позивач є дружиною померлого ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого міським бюро ЗАГС м. Вінниці від 03.10.1965р., серія ІІІ-УР, №551885( а. с. 12)

Судом встановлено, що спадкові справи після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 не заводились, що підтверджено листом Першої вінницької державної нотаріальної контори від 11.11.2015р. №4164/91-16. ( а. с. 96)

Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 16.07.2015р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на будинок 15 по провул. І. Богуна у м. Вінниці, у зв?язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на житловий будинок 15 розташований в м. Вінниці по провул. І.Богуна. ( а. с. 23)

Рішенням виконкому ВМР депутатів трудящих від 06.04.1953р. ОСОБА_7 виділено земельну ділянку в розмірі 959 кв.м. по провул. І. Богуна 15. ( колишня назва: провул. П?ятничанський 9 ) (а.с.15-16,)

Як вбачається з даних технічного паспорту від 12.04.1989 р. на будинок по провул. І.Богуна 15 у м. Вінниці площею 64, 5 кв.м. зареєстровано за ОСОБА_7, що також підтверджено відповідною довідкою від 11.06.2015р. №2505. В технічному паспорті зазначено, що будинок зведено самовільно у 1961р. ( а. с. 17-20, 21, )

Відповідно до довідки виданої квартальним комітетом/комітетом мікрорайону «Пятничани» від 21.07.2015р. ОСОБА_5 вступив в управління спадковим будинком по провул. І. Богуна 15, у м. Вінниці. ( а.с. 24)

Проживання ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 по провул. І. Богуна 15, у м. Вінниці підтверджується даними домової книги на вказане домоволодіння. ( а.с. 28-42)

Відповідно до довідки виданої квартальним комітетом/комітетом мікрорайону «Пятничани» від 21.07.2015р. ОСОБА_5 згідно даних домової книжки був зареєстрований та проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.03.1951р. по дань смерті 05.12.1994р.( а. с. 25-42)

З метою повного та об?єктивного розгляду даної справи судом досліджувались матеріали інвентаризаційної справи на будинковолодіння, що розташоване за адресою м. Вінниця провул. І.Богуна 15, з яких вбачається, що на земельній ділянці по провул. І. Богуна 15 у м. Вінниці було знесено будинок, та побудовано новий будинок літ. «А» площею 64,5 кв. м.

Судом встановлено, що реєстрація права власності на вказаний будинок не проводилась. Рік забудови згідно технічного паспорту зазначено 1961р. ( а. с. 20)

Також в судовому засіданні допитувався спеціаліст КП «ВМБТІ» ОСОБА_9 та спеціаліст Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг ВМР ОСОБА_10, який пояснив, що за відсутності в позивача правовстановлюючого документа про право власності на вказаний будинок неможливо здійснити реєстрацію прав власності по провул. І. Богуна 15 у м. Вінниці.

Суд бере до уваги, що правовідносини щодо побудови спадкодавцем відповідного житлового будинку, а також набуття спадкодавцем відповідного речового права відносно такого об?єкту нерухомого майна, виникли під час дії Цивільного Кодексу УРСР (1963 року), (надалі по тексту ЦК УРСР), який підлягає до застосування разом з іншими нормативно-правовими актами, що діяли на той період часу.

Відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

П. 4, п. 27 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР № б/н від 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995 року (надалі по тексту Інструкція 1966 p.), зазначено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селиш міського типу УРСР які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. В разі будівництва, з дозволу виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, будинку взамін старого, що підлягає знесенню, після закінчення будівництва та прийняття нового будинку в експлуатацію, забудовнику повинно бути видано на підставі відповідного рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих свідоцтво про право власності, а старий правовстановлюючий документ відбирається та погашається.

Згідно п. 11 Додатку 1 до Інструкції 1966 р. правовстановлюючими документами, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, в даному випадку, (оскільки мова йде про будівництво будинку), - є рішення виконкому, місцевої Ради депутатів трудящих про відвід земельної ділянки установам, підприємствам і організаціям і про дозвіл цього будівництва та акт державної комісії про прийняття будинку (будинків) та введення їх в експлуатацію.

Відповідно до п. п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" N 7 від 4 жовтня 1991 року у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно до вимог абзацу 1 ст. 105 ЦК УРСР громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

ч.2 ст. 256 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Стосовно вимог встановити факт володіння і користування на праві власності ОСОБА_7 на час смерті, що настала 15.12.1987р., будинковолодіння №15 по вул. І.Богуна у м. Вінниці, встановити факт володіння і користування на праві власності ОСОБА_4 на час смерті, що настала 28.06.1993р.,2/9 частки будинковолодіння №15 по вул. І.Богуна у м. Вінниці, встановити факт володіння і користування на праві власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_7, 7/9 частки будинковолодіння та за законом, після смерті ОСОБА_4 2/9 частки, будинковолодіння №15 по вул. І.Богуна у м. Вінниці Соловєм ОСОБА_3 на час смерті, що настала 05.12.1994р. суд вважає зазначені вимоги обґрунтованими, повністю підтвердженеми матеріалами справи та підтвердженими належними доказами, і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, вимога визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на будинковолодіння №15 по провул. І.Богуна у м. Вінниці, яке складається з самовільно зведеного житлового будинку№15 по провул. І. Богуна у м. Вінниці, яке складається з самовільно зведеного житлового будинку у м. Вінниці загальною площею 96,5 кв. м., який складається з: веранди І пл.. 6.,6 кв. м., коридору 1-1 пл. 8,8 кв. м., кухні 1-2 пл. 7,9 кв. м., кімнати1-3 пл. 16,3 кв. м., кімнати 1-4, пл.. 9,0 кв. м. гардеробної 1-5 пл. 9,9 кв. м. кухні 2-1 пл. 18 кв. м., санвузла 2-2 пл. 1,2 кв. м., кімнати 2-3 пл. 18,8 кв. м. та на господарські будівлі та споруди погріб п/Б п/а, літню кухню Б-1, гараж б, вбиральню Д, ворота №1, огорожу №2, літній душ Ж, вигрібні ями №3, №4, прибудову а, прибудову а-1, прибудову а-2, прибудову а-3, прибудову а-4, веранду а-5, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд звертає увагу, що позивачем в заяві про збільшення позовних вимог від 26.01.2016р. площу будинку вказано 96,5 кв. м., проте, згідно даних технічного паспорту площа будинку складає 64,5 кв. м., як пояснили в судовому засіданні представники позивача в подальшому здійснювалось будівництво господарських будівель у 2010р. у звязку з чим площа будинку вказана в розмірі 96,5 кв. м.

Визначаючись, щодо задоволення даної вимоги суд бере до уваги, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що спадкодавцем було дотримано вимоги чинного законодавства, яке діяло на відповідний період часу будівництва жилого будинку по провул. І. Богуна 15 в м. Вінниці, щодо наявності необхідних дозвільних документів, які підтверджували б виникнення у спадкодавця права власності на згаданий житловий будинок, а саме: дозвіл виконкому місцевої Ради депутатів трудящих на будівництво жилого будинку, акт прийняття будинку в експлуатацію, затверджений виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, або акт державної комісії про прийняття будинку та введення його в експлуатацію. Таким чином, суду не надано доказів, що даний житловий будинок був побудований спадкодавцем з додержанням вимог чинного на той час законодавства, що, виходячи із наданих суду доказів, має всі ознаки самочинного будівництва, передбачені ст. 105 ЦК УРСР.

Суд звертає увагу, що згідно даних технічного паспорту рік побудови будинку по провул. І. Богуна у м. Вінниці зазначено 1961р., проте суд критично оцінює наданий доказ, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що дійсно будинок збудовано саме в 1961р.

Згідно абзацу 2 п. З Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР "Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України" № 9 від 19.09.1975 року, самовільно споруджені будинки чи прибудови не можуть бути об'єктом права особистої власності.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України в п. 2, 3 постанови N 9 від 19 вересня 1975 року "Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України" роз'яснив, що самовільним будівництвом визнається також спорудження без дозволу виконавчого комітету відповідної ради нового будинку замість зруйнованого на раніш відведеній громадянину земельній ділянці. Вирішуючи позови про право власності на самовільно споруджені жилі будинки або прибудови, в тому числі пов'язані спадкуванням останніх, суди повинні враховувати, що щодо таких жилих будинків і прибудов не виникає прав і обов'язків власника ні в осіб, які їх спорудили, ні в осіб, які уклали щодо них угоди. Самовільно споруджені будинки чи прибудови не можуть бути об'єктом права приватної власності.

Отже будинок по провул. І. Богуна 15 у м. Вінниці є самочинним, а тому не є обєктом права особистою приватної власності спадкодавця ОСОБА_11, що унеможливлює позивача спакувати право власності на дане майно.

За даних обставин, виходячи із наданих суду доказів, враховуючи, що суду не було надано жодного належного та допустимого доказу того, що спадкодавцем було дотримано вимоги чинного законодавства, яке діяло на відповідний період часу будівництва жилого будинку по вул. Тропініна, 32, в м. Вінниці, щодо наявності необхідних дозвільних документів, які підтверджували б виникнення у спадкодавця права власності на згаданий житловий будинок, а саме: дозвіл виконкому місцевої Ради депутатів трудящих на будівництво жилого будинку, акт прийняття будинку в експлуатацію, затверджений виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, або акт державної комісії про прийняття будинку та введення його в експлуатацію, при цьому суду також не надано відповідного свідоцтва про право власності на імя спадкодавця, видано на підставі відповідного рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, якщо такий будинок будувався спадкодавцем взамін старого, що підлягав знесенню, в силу чого суд прийшов до висновку про наявність обставин побудови спадкодавцем згаданого будинку в наслідок самочинного будівництва, а відтак такий житловий будинок не може бути об'єктом права особистої приватної власності, в результаті чого спадкодавець ОСОБА_5 не набув відносно такого майна права особистої приватної власності, що унеможливлює спадкувати відповідне право власності позивачем як спадкоємцем оскільки неможливо спадкувати те, чого не існує, в результаті чого суд приходить до висновку про неможливість захисту прав та інтересів позивача у обраний ним спосіб захисту, а тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Згідно роз?яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплених в абзаці 2 п. 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де зазначено про необхідність розмежовування права на спадщину як майнового права (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна, тобто спадкоємець у будь-якому разі не позбавляється права на спадщину, навіть за умови відсутності на неї правовстановлюючих документів, при цьому необхідно обрати правильний спосіб захисту права спадкоємця, в тому числі шляхом звернення до суду не з позовом про визнання права власності на спадщину, а з позовом про визнання права на спадщину, після чого, в разі наявного відповідного рішення суду, такий спадкоємець набуває права на спадщину та можливості узаконити таке будівництво, в тому числі з використанням так званої «будівельної амністії», що на даний час передбачено Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт" від 13 січня 2015 року № 92-VIII та наказом Мінрегіону №79 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності , які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт».

На підставі викладеного, керуючись п.4, 27 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР №б/н від 31.01.2966р. п. 11 Додатку 1 до Інструкції, ст. ст. 86, 105, ЦК УРСР, ст.ст.15, 88, 208, 209, 213,215, 256, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт володіння і користування на праві власності ОСОБА_7 на час смерті, що настала 15.12.1987р., будинковолодіння №15 по вул. І.Богуна у м. Вінниці

Встановити факт володіння і користування на праві власності ОСОБА_4 на час смерті, що настала 28.06.1993р.,2/9 частки будинковолодіння №15 по вул. І.Богуна у м. Вінниці

Встановити факт володіння і користування на праві власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_7, 7/9 частки будинковолодіння та за законом, після смерті ОСОБА_4 2/9 частки, будинковолодіння №15 по вул. І.Богуна у м. Вінниці Соловєм ОСОБА_3 на час смерті, що настала 05.12.1994р.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :