Справа № 341/263/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1074/2016
Головуючий у 1 інстанції Мельник І. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Меленко О.Є.,

секретар Мельник О.В.,

з участю:відповідача ОСОБА_2

представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання недійсним договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду від 04 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

в лютому 2016 року ПАТ СК «Галицька» звернулося з даним позовом, посилаючись на те, що договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АЕ/5266079 від 18.09.2015, між ПАТ СК «Галицька» і ОСОБА_2 був укладений після настання страхового випадку, що мав місце 18.09.2015 на трасі Мукачеве-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів, 339 км 900 м з участю належного відповідачу автомобіля НОМЕР_1, під керуванням дружини ОСОБА_6 і автомобіля «Volkswagen Caddy», що належить ОСОБА_5, яким керував ОСОБА_7 В ході страхового розслідування виявлено, що страховий посередник ОСОБА_8 передала бланки страхових полісів ОСОБА_9, яка оформила оспорюваний поліс, не маючи повноважень укладати договір від імені страховика. Крім того, страховий платіж по цьому полісу надійшов страховику 18.09.2015 о 14.21, а телефонне повідомлення про ДТП поступило в поліцію від ОСОБА_7 18.09.2015 о 14.20. Тому просили визнати недійсним з моменту його укладення договір ОСЦВ, посвідчений полісом № АЕ/5266079, укладений ОСОБА_2 на один рік з 18.09.2015 по 17.09.2016.

Рішенням Галицького районного суду від 04 квітня 2016 року позов задоволено. Визнано договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який посвідчений полісом № АЕ/5266079 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між ОСОБА_2 і ПАТ СК «Галицька» терміном на один рік з 18 вересня 2015 року по 17 вересня 2016 року, недійсним з моменту його укладення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд, визнавши спірний договір страхування укладеним після страхового випадку - ДТП, що сталась 18.09.2015 приблизно о 14.20 в м. Галичі по вул. Львівській за участю ОСОБА_6 і ОСОБА_7, не врахував, що інформація Галицького РВ УМВС, квитанція «ПриватБанку», ксерокопія пояснення інспектора Галицького ВДАІ ОСОБА_10, що страховий поліс на місце ДТП приніс ОСОБА_2 впродовж години після ДТП, є неналежними і недопустимими доказами, оскільки позивач оригінали вказаних пояснень суду не подав, їх належність вищевказаним особам жодним чином не доведена, а пояснення ОСОБА_7 щодо часу ДТП містить значні розбіжності з обставинами, встановленими в судовому засіданні. Суд не взяв до уваги, що інспектор Горбаль П.Я. протокол на ОСОБА_6 за ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом без поліса (договору) ОСЦВ власників наземних транспортних засобів) не складав, вона до адмінвідповідальності за такі дії не притягалась, що свідчить про наявність у неї на момент ДТП такого поліса, а також не врахував його пояснення, що страховий поліс був у бардачку автомобіля, яким керувала дружина, і пред'явлений працівнику міліції. Не враховано судом показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_6 звернулась в офіс СК «Галицька» 18.09.2015, де в період з 12.00 до 13.00 уклала договір страхування, оплатила присутньому в офісі агенту страховий внесок і на підтвердження укладення договору отримала поліс. Законом не конкретизовано спосіб внесення страхового платежу, тому його оплата безпосередньо страховому агенту ОСОБА_8 в приміщенні офісу страхової компанії є виконанням вимог ст. 983 ЦК України і як наслідок моментом набрання чинності договору страхування, адже на момент ДТП страховий платіж страховику був внесений. В подальшому ОСОБА_11 за дорученням ОСОБА_8 у відділенні «ПриватБанку» в м. Галич внесла суму страхового платежу на рахунок позивача. Згідно квитанції це відбулось о 14.21.57. Тому просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ СК «Галицька» відмовити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 і його представник апеляційну скаргу підтримали, представник ПАТ СК «Галицька» доводи апеляційної скарги заперечив, представник третьої особи ОСОБА_5 погодився із доводами апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та представників сторін, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 вересня 2015 року на трасі Н-09 Мукачеве-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів, 339 км 900 м за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer», що належить ОСОБА_2 під керуванням його дружини ОСОБА_6 та автомобіля «Volkswagen Caddy», що належить ОСОБА_5, яким керував ОСОБА_7, сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Галицького районного суду від 12.10.2015 ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 28 жовтня 2015 року в ПАТ СК «Галицька» від ОСОБА_2 і ОСОБА_7 надійшли заяви-повідомлення про страховий випадок, що мав місце 18.09.2015, надіслано при цьому поліс № АЕ/5266079 на імя ОСОБА_2 від 18.09.2015, укладений терміном на один рік, за яким автомобіль НОМЕР_1, застрахований у ПАТ СК «Галицька».

Задовольняючи позов суд виходив із того, що за матеріалами перевірки страхового випадку начальник служби безпеки СК «Галицька» зробив висновок про підтвердження факту оформлення страхового полісу № АЕ/5266079 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди. При цьому суд послався на ст. 998 ЦК України, згідно якої договір страхування визнається недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку, в даному випадку факт укладення договору страхування мав місце після настання ДТП; а також на ст. 983 ЦК України про умови набрання чинності договору страхування, Інструкцію про порядок заповнення бланку поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо строку дії бланку полісу. З огляду на лист Галицького відділення поліції від 10.11.2015 про отримання телефонного повідомлення від ОСОБА_7 про ДТП 18.09.2015 о 14.20, копію квитанції «ПриватБанку» про здійснення страхового платежу від імені ОСОБА_2 18.09.2015 о 14.22 (14:21:57), письмові пояснення голові правління ПАТ СК «Галицька» інспектора Галицького ВДАІ ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7, суд дійшов висновку, що факт укладення договору страхування після настання страхового випадку є доведеним і цей договір страхування слід визнати недійсним.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна у звязку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ураховуючи наступне.

Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону України № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8 ст. 1 цього Закону). Договір відповідно до Закону № 1961-IV є публічним, на користь третьої особи.

Встановлено, що 18 вересня 2015 року між ПАТ СК «Галицька» та ОСОБА_2 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АЕ/5266079, згідно якого відповідач застрахував належний йому автомобіль НОМЕР_1.

У наданому ОСОБА_2 полісі міститься підпис особи, що його склала і печатка страхової компанії. Договором встановлено, що поліс набирає чинності з початку зазначеного строку його дії. Згідно п. 3 поліса № АЕ/5266079 строк дії з «00 год. 00 хв. 18.09.2015 до 17.09.2016 включно». Страховий платіж 324 грн сплачений «00 год. 30 хв. 19.09.2015 (пункт 10). До поліса виданий спеціальний знак серії АЕ № 5266079. Дата укладання договору 18.09.2015 (пункт 12).

Позивачем не наведено доводів, що відтиск печатки ПАТ СК «Галицька» «Для договорів № 5» на полісі № АЕ/5266079 є підробленим або ця печатка є недійсною. Вказаний поліс був переданий ОСОБА_8 за договором доручення № 00020ФОП від 02.07.2012 згідно накладної № 000001141 від 04.09.2015. Страховий платіж здійснено від імені ОСОБА_2 о 14 год. 22 хв. (14:21:57) 18.09.2015 і прийнято ПАТ СК «Галицька» згідно квитанції Галицького відділення ПАТ КБ «Приват Банк» (а. с. 28) та не заперечується позивачем, яким сформовано документи на виплату страхового відшкодування потерпілому.

В засіданні апеляційного суду представник позивача підтвердив подання страховиком інформації про укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних МТСБУ у порядку, встановленому ст. 11 Закону № 1961-IV.

Наведені обставини свідчать про реалізацію ПАТ СК «Галицька» оспорюваного поліса та визнання укладення вказаного договору страховою компанією.

З огляду на те, що підпис страховика на полісі № АЕ/5266079 був завірений відтиском печатки ПАТ СК «Галицька», якій поступив страховий платіж за договором, колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що спірний договір страхування укладений особою, яка не мала на те повноважень.

Посилання суду на показання свідка ОСОБА_11, що при оформленні страхового полісу нею було допущено помилку в зазначенні строку дії поліса з 18.09.2015, а повинно бути з 00 год. 19.09.2015, є необґрунтованими, оскільки як видно з оглянутого апеляційним судом поліса № АЕ/5266079 на виконання вимог Інструкції про порядок заповнення бланку поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зразка 2011 року, форма якого затверджена розпорядженням Держфінпослуг від 29.08.2011 № 558 та протоколом Президії МТСБУ від 01.09.2011, особою від імені страховика в розділі «3. Строк дії» бланку полісу прописом занесено відомості години, хвилини, день, місяць, рік початку та день, місяць, рік закінчення дії полісу, що відповідає положенням ст. 983 ЦК України і ст. 18 Закону України "Про страхування".

На момент укладення поліса № АЕ/5266079 він знаходився у розпорядженні уповноваженої позивачем особи, містить дані про сплату страхувальником страхового платежу, тому допущені працівником страховика порушення самі по собі не тягнуть наслідків визнання укладеного договору страхування недійсним, так як страхувальником виконані всі умови договору відповідно до поліса, який він отримав, а також обовязки, передбачені ст. 989 ЦК України.

Щодо визнання недійсним оспорюваного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з моменту його укладення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку.

Тому судом підлягав встановленню юридичний факт, від якого залежить правильне вирішення позову до чи після укладення договору страхування відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля.

З матеріалів справи вбачається, що 18 вересня 2015 року на трасі Н-09 Мукачеве-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів, 339 км 900 м в м. Галичі за участю застрахованого автомобіля «Mitsubishi Lancer» під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля «Volkswagen Caddy», яким керував ОСОБА_7, сталася дорожньо-транспортна пригода.

У повідомленні про страховий випадок учасники ДТП ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вказали дату ДТП 18 вересня 2015 року, час 14 год. 30 хв., місце м. Галич, вул. Львівська. У довідці ДАІ про дорожньо-траспортну пригоду зазначено дату та час її скоєння: 18.09.2015 14:30:00; відмічено наявність поліса № АЕ/5266079 ОСЦВ власників наземних транспортних засобів терміном дії до 17.09.2016, виданого СК «Галицька» (а. с. 8).

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, складеному 18 вересня 2015 року на ОСОБА_6, остання вчинила ДТП в м. Галичі на вул. Львівській 18.09.2015 о 14 год. 30 хв. У схемі наслідків ДТП до цього протоколу, підписаній її учасниками та понятими без зауважень, дорожньо-траспортна пригода сталась 18.09.2015 о 14 год. 30 хв. Постановою Галицького районного суду від 12.10.2015 ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що ДТП сталася 18 вересня 2015 року близько 14 год. 30 хв. (матеріали адміністративної справи за ст. 124 КУпП Галицького районного суду на ОСОБА_6, в яких міститься також копія полісу ОСЦВ № АЕ/5266079).

В суді першої інстанції свідки ОСОБА_8, ОСОБА_11 пояснили, що 18.09.2015 ОСОБА_6 звернулась в офіс СК «Галицька» в м. Галич, де в період з 12.00 до 13.00 уклала договір страхування, оплатила страховий внесок і отримала поліс. ОСОБА_6 ствердила, що в першій половині дня 18.09.2015 вона заїхала в офіс СК «Галицька» в м. Галич і оформила договір страхування їх автомобіля «Mitsubishi Lancer», оскільки строк дії попереднього договору вже закінчився. Підписавши цей договір та оплативши 330 грн, вона поїхала в напрямку вул. Львівської, де після виїзду з кільцевої розвязки допустила зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. При ухваленні рішення суд відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінює докази з урахуванням вимог ст. ст. 58 та 59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

На порушення зазначених процесуальних норм, суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішенні тільки надані позивачем матеріали перевірки настання страхового випадку, проведеної начальником служби безпеки ПАТ СК «Галицька», письмові пояснення голові правління ПАТ СК «Галицька» від інспектора Горбаля П.Я., водія ОСОБА_7 і ОСОБА_9Ю, та не навів мотивів, з яких відхиляє показання допитаних в суді свідків ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_6 про обставини і час укладення оспорюваного договору страхування.

Допитаний в засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_10 підтвердив вказані у складеному ним 18.09.2015 протоколі про адміністративне правопорушення час, місце і обставини ДТП, а також пояснив, що на момент його приїзду на місце події у водія ОСОБА_6 був поліс ОСЦВ, а коли протягом години він складав схему ДТП і адмінпротокол, поліс № АЕ/5266079 приніс йому з автомобіля «Mitsubishi Lancer», що знаходився на місці аварії, чоловік ОСОБА_6

Висновок суду першої інстанції про те, що оскільки телефонне повідомлення від ОСОБА_7 про ДТП поступило 18.09.2015 о 14.20, а страховий платіж від імені ОСОБА_2 надійшов 18.09.2015 о 14.22 (14:21:57), що свідчить про укладення договору страхування після настання страхового випадку, не ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про страхування" передбачено, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

За змістом статті 983 ЦК України, яка кореспондується з частиною 4 статті 18 Закону України "Про страхування", договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, закон розмежовує поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності». Тобто момент укладення договору може не збігатися з моментом набранням ним чинності.

При вирішенні спору суд першої інстанції не розмежував поняття «недійсність договору», «неукладений договір», «набрання чинності договором» і не звернув увагу, що підстави недійсності договору передбачені ст. ст. 203, 215 ЦК України та спеціальною нормою ст. 998 ЦК України, а перелік таких підстав є вичерпним.

У порушення зазначених норм матеріального та процесуального права суд не перевірив і не надав належної правової оцінки доводам відповідача про те, що на момент ДТП у водія ОСОБА_6 був поліс № АЕ/5266079; усіх фактичних обставин для правильного вирішення справи не встановив та дійшов помилкового висновку про укладення оспорюваного договору страхування після настання страхового випадку, у звязку з чим визнання його недійсним.

Різниця в часі між телефонним повідомленням ОСОБА_7 про ДТП (18.09.2015 о 14.20) та здійсненням страхового платежу від імені ОСОБА_2 згідно квитанції «ПриватБанку» (18.09.2015 о 14.22 (14:21:57), який як видно з матеріалів справи, проведений після укладення оспорюваного договору страхування, становить всього 1 (одну) хвилину і свідчить в сукупності з іншими доказами про укладення такого договору до настання страхового випадку.

З огляду на вказані положення закону, оплата або її відсутність впливає на момент набрання чинності полісу № АЕ/5266079 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не має значення для правильного вирішення заявлених вимог, тому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки на момент ДТП за вказаним страховим полісом не було проведено оплату, це є підставою для визнання його недійсним. Дана обставина мала б значення лише щодо наявності обов'язку страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

З наведених вище пояснень свідків та письмових доказів вбачається, що договір ОСЦВ власників наземних транспортних засобів, посвідчений 18.09.2015 полісом № АЕ/5266079, був укладений до настання страхового випадку, що мав місце 18.09.2015 на трасі Мукачеве-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів, 339 км 900 м з участю належного ОСОБА_2 автомобіля НОМЕР_1, під керуванням його дружини і автомобіля «Volkswagen Caddy», що належить ОСОБА_5, яким керував ОСОБА_7

Посилання позивача на оплату поліса після ДТП як свідчення того, що договір страхування на момент ДТП не діяв та був фактично фіктивним, колегія суддів відхиляє з наведених вище мотивів.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що згідно ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду від 04 квітня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. В позові приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання недійсним договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

ОСОБА_12