13.07.2016 227/1313/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.

при секретарі Сисенко Ю.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

п/третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозерської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, третя особа ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свій позов позивач аргументував тим, що його матірю є ОСОБА_5, яка померла 24.08.2005 року. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки та жилого будинку з надвірними побудовами і спорудами, розташованого за адресою м.Білозерське м.Добропілля Донецької області, вулиця Кожедуба, будинок 8. Після смерті матері, в будинку продовжив проживати син померлого чоловіка матері ОСОБА_6 ОСОБА_7. Зазначив, що про відкриття спадщини він не знав і не міг знати, оскільки в будинку після смерті матері мешкав ОСОБА_7, який йому повідомив, що будинок після смерті ОСОБА_5 належить саме останньому. Тому з цих підстав, тривалий час питання про приналежність вказаного будинку його не цікавило. ОСОБА_7 в 2016 році помер і після його смерті він дізнався, що будинок матері за адресою м.Білозерське вул.Кожедуба, 8 нікому після її смерті не перейшов. На цій підставі він звернувся до нотаріуса за консультацією з приводу порядку отримання спадщини після смерті його матері, де йому було повідомлено, про те, що він пропустив 6-ти місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Вважає, що він пропустив строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, так як спадкове майно, що залишилося після матері, на цей час, ніким не переоформлено, інших спадкоємців вказаного майна окрім нього не має. Крім того, зазначає, що через відсутність інформації та документів про право власності на будинок після смерті матері ним і був пропущений строк і тому просив визнати вказану причину пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини поважною, оскільки вона, на його думку, пов»язана з об»єктивними непереборними істотними труднощами при вчиненні ним цих дій, з підстав відсутності достовірної інформації щодо спадкового майна.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав викладених в ньому і просив його позов задовольнити. Суду пояснив, що йому було відомо про смерть матері ОСОБА_5, яка померла в 2005 році, так як саме він прийшовши до неї додому виявив її мертвою, а його брат ОСОБА_7 в цей час спав в іншій кімнаті. Зазначив, що він був присутнім на похоронах матері. На питання суду пояснив, що він не мав наміру приймати спадщину після смерті матері, так як в будинку на той час жив його брат ОСОБА_7. Після того як ОСОБА_7 помер він вирішив прийняти спадщину, так як її ніхто до того часу не прийняв.

Представник позивача ОСОБА_2 просив задовольнити позов ОСОБА_1, так як останній пропустив вказаний строк з поважних причин, так як не знав про те, що після смерті матері залишилось спадкове майно, у зв»язку з тим, що живий на той час ОСОБА_7, ввів його в оману і повідомив йому про те, що все майно, що залишилося після смерті ОСОБА_8 перейшло саме останньому. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на тому, що позивач не знав про те, що відкрилась спадщина.

Відповідач Білозерська міська рада в судове засідання не з»явився. Від останнього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути дану справу без участі представника відповідача. Вимоги позивача підтримує.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу вважав можливим розглянути справу без участі відповідача.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_1, з підстав викладених в письмових запереченнях. Остання зазначала, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення з заявою про прийняття спадщини після своєї матері ОСОБА_5 без поважних причин. Крім цього зазначила, що ОСОБА_5 є матірю її ОСОБА_7, який помер 20.01.2016 року. У останнього є донька ОСОБА_9, яка на даний час є заміжньою і має прізвище ОСОБА_4. ОСОБА_7 на момент смерті своєї матері мешкав разом з останньою. Крім того ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_7 спадщину, що відкрилась у зв»язку з його смертю прийняла його донька ОСОБА_4 шляхом звернення до нотаріуса. Таким чином, враховуючи наведене, а також те, що після смерті ОСОБА_5 минуло більше 10 років, вважає, що причин, які б можливо було визнати поважними для позивача не існує і тому в задоволенні його позову просить відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини у зв»язку зі смертю фізичної особи та перехідом його прав та обов»язків (спадщини) за законом до інших осіб в порядку правопрєємства, які регулюються статтями 1216-1223, 1258-1280 ЦК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Позивач ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження ЯЕ № 581688, яке видане Кураховським ЗАЦС Селидівського району Сталінської області 08.04.1954 року (а.с.13) та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 24.03.2016 року (а.с.10).

ОСОБА_5 мешкала за адресою м.Білозерське вул..Кожедуба, 8, що не оспорювалось в судовому засіданні позивачем і підтверджується копією домовою книги за вказаною адресою (а.с.8-9).

Згідно довідки ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації № 355 від 16.03.2016 року (а.с.7) ОСОБА_5 була власницею будинку за адресою м.Білозерське вул..Кожедуба, 8.

24 серпня 2005 року ОСОБА_5 померла в м.Білозерське Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-НО № 052050 (а.с.55) та актовим записом про смерть № 210 від 25.08.2005 року (а.с.51).

Таким чином, відповідно до ст..1220 ЦК України, спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилася саме 25.08.2005 року.

Право на спадкування, відповідно до ст..1223 ЦК України, виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст..ст.1268, 1269 ЦК України, спадщину можна прийняти або не прийняти. Для прийняття спадщини, спадкоємець, який виявив бажання її прийняти, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено, що на момент смерті ОСОБА_5 разом з останньою проживав і був зареєстрований її син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копію свідоцтва про народження останнього (а.с.56) та копією домової книги за адресою м.Білозерське вул..Кожедуба, 8 (а.с.58-59).

Вказані обставини позивачем в судовому засіданні не оспорювались.

Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_7 є таким, що фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5.

Крім того, матеріали спадкової справи № 181/2008 року від 14.03.2008 року (а.с.52-75) свідчать про те, що ОСОБА_7 14.03.2008 року звертався з заявою до Добропільської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері ОСОБА_5.

З матеріалів спадкової справи № 181/2008 року від 14.03.2008 року (а.с.52-75) вбачається, що інших спадкоємцем, які б зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини і прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5І.(крім ОСОБА_7А.) не має.

Згідно п.24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В ході судового розгляду судом було встановлено, що належним відповідачем у даній справі є саме ОСОБА_7А.(рідний брат позивача по матері), який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, якого суд ухвалою суду від 25.04.2016 року залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

ОСОБА_7 20.01.2016 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НО № 946265 (а.с.83).

На підставі ст.37 ЦПК України до участі у справі, ухвалою суду від 30.05.2016 року був залучений правонаступник третьої особи ОСОБА_4, яка є рідною донькою ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.85 зворотній бік) та копією свідоцтва про одруження останньої (а.с.87), яким підтверджується зміна її дівочого прізвища.

З матеріалів спадкової справи № 57/2016, яка відкрита приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_10 до майна ОСОБА_7, який помер 20.01.2016 року судом встановлено, що після смерті останнього відкрилась спадщина, яку в установлений законом строк прийняла його донька ОСОБА_11Е.(а.с.81-93).

Відповідно до ст..10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З»ясувавши, що позов пред»явлено до не належного відповідача, суд роз»яснив позивачеві та його представнику їх право, передбачене ст.33 ЦПК України, а саме подати клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача. Також представнику позивача та позивачу судом було роз»яснено наслідки подання позову до неналежного відповідача. Але останні цим правом не скористалися і з вказаними клопотаннями до суду не зверталися.

У справі, яка розглядається, зі змісту позову та пояснень представника позивача ОСОБА_2 судом встановлено, що позивач своєчасно спадщину не прийняв через те, що зі слів ОСОБА_7 вважав, що спадкового майна після смерті матері ОСОБА_5 не має.

В той же час з пояснень самого позивача, які він надав суду, достовірно встановлено, що останній про час і місце смерті своєї матері ОСОБА_12 знав та був на похоронах останньої.

Крім того, в судовому засіданні з пояснень позивача ОСОБА_1 В П. також було встановлено, що останній після смерті матері не мав наміру приймати спадщину, що відкрилась після її смерті, так як у вказаному будинку жив його рідний брат ОСОБА_7, а коли останній помер позивач дізнався, що будинок ні на кого після смерті матері не переоформлений, тому вирішив прийняти спадщину.

Тобто судом достовірно встановлено, що про відкриття спадщини позивач знав і спадщину після смерті матері приймати не бажав, тому до доводів представника позивача в цій частині суд відноситься критично і не приймає їх, так як ці доводи були спростовані поясненнями самого позивача.

Згідно роз»яснень, які містяться у абз.6 п.24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, суд повинен виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, пояснення позивача, суд вважає, що позивач, свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Доводи представника позивача про те, що позивача з приводу спадкового майна ввів в оману ОСОБА_7 і позивач не знав, що після смерті матері залишився будинок, не заслуговують на увагу, так як відсутність інформації про спадкову масу, а також необізнаність особи про наявність спадкового майна не можуть бути визнані поважними причинами для застосування положень ч.3 ст.1272 ЦК України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85 цс 12, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відсутність поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для відмови в позові.

Але, суд звертає увагу на те, що пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Як вже було зазначено вище, суд звертав увагу позивача та представника позивача на те, що позовні вимоги пред»явлено до не належного відповідача Білозерської міської ради, так як прийняте рішення у даній справі фактично жодним чином не вплине на її права та обов»язки. При цьому судом, відповідно до ст..10 ЦПК України, було роз»яснено позивачеві та його представнику їх право на заміну неналежного відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача та наслідки подання позову до неналежного відповідача.

Але, незважаючи на вищевикладене, останні цим правом не скористалися і з клопотанням про заміну відповідача або залучення співвідповідача до суду не зверталися.

Враховуючи наведене суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у зв»язку з тим, що вказаний позов останнім пред»явлений до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 174, 212-215 ЦПК України, ст. 1272 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Білозерської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, третя особа ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням для відома.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця