Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/223/16-ц
Провадження № 4-с/711/24/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на постанову державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачеві,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на постанову державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачеві.

В обґрунтування скарги вказує, що на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у Придніпровському районному відділі ДВС Черкаського МУЮ відкрито виконавче провадження № 30530352 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 2-2270 від 29.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі» боргу в розмірі 482731 грн. 04 коп.

15.12.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. При цьому державний виконавець керувався п. 2 ч. 1 ст. 47 та п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та тим, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення і встановити фактичне місцезнаходження боржника неможливо.

Вказує, що ПАТ «ВіЕйБі» не погоджується із зазначеною постановою оскільки вона є неправомірною та грубо порушує норми п. 1 ст. 31, та ст.ст. 19, 58, 124 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до змісту ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та Законами України.

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» надані широкі права та повноваження державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження. Однак державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

А тому, просить:

- визнати рішення державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо винесення постанови від 15.12.2015 року про повернення виконавчого документу стягувачу у провадженні № 30530352 неправомірним;

- скасувати постанову державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 15.12.2015 року про повернення виконавчого документу стягувачу у провадженні № 30530352;

- зобовязати державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2270 від 29.11.2011 року, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси.

В судове засідання представник скаржника ПАТ «ВіЕйБі Банк» не зявився, направивши до суду клопотання про розгляд скарги у відсутність представника.

В судовому засіданні представник Соснівського ВДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, за довіреністю ОСОБА_3, заперечував проти задоволення скарги та пояснив, що в ході виконання виконавчого провадження № 30530352 державним виконавцем вживалися заходи щодо виявлення коштів та майна боржника, однак згідно отриманих відповідей майно та кошти боржника виявлені не були, а тому державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану. Вказане рішення було прийняте відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», при цьому прав чи свобод заявника порушено не було. А тому просив відмовити в задоволенні скарги.

Суд, заслухавши пояснення представника Соснівського ВДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3, дослідивши письмові матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступних підстав.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС до начальника відповідного відділу ДВС. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ ДВС не пізніше наступного дня після прийняття її судом (ст. 384 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи ДВС і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до змісту ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та Законами України.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Соснівському ВДВС Черкаського МУЮ (на час розгляду - Соснівський ВДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області) перебувало виконавче провадження № 30530352 від 16.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі» боргу в розмірі 482731 грн. 04 коп., яке було відкрите постановою державного виконавця від 16.12.2011 року.

Крім того, 24.12.2011 року державним виконавцем винесена постанова про приєднання даного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №46893420.

Також, судом встановлено, що державним виконавцем, в провадженні якого на той час перебувало виконавче провадження, вчинялись дії, направлені на виконання виконавчого листа №2-2270, а саме: здійснювались запити до: податкових органів, органів пенсійного фонду, органів МВС (ДАІ), органів держкомзему, органів держтехнагляду, органів реєстраційної служби з приводу перевірки наявного рухомого та нерухомого майна. На ці запити були отримані відповіді, за якими майна, яке б належало боржникові ОСОБА_2, виявлено не було.

З акту державного виконавця від 18.08.2015 року вбачається, що державним виконавцем здійснювався вихід за місцем проживання боржника, що вказаний у виконавчому листі, АДРЕСА_1, але майна, яке б могло бути описано та арештовано, не виявлено, а також було встановлено, що боржник не проживає за адресою, зазначеною у виконавчому листі: м. Черкаси. АДРЕСА_2.

Крім того, зазначений факт також підтверджується довідкою ВГІРФО ГУ УМВС України в Черкаській області від 29.05.2012 року, з якої вбачається, що боржник ОСОБА_2 23.03.2011 року знятий з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та довідками КП «Соснівська СУБ» від 13.09.2011 року, від 13.08.2013 року, від 05.08.2014 року та від 28.03.2015 року гр. ОСОБА_2 згідно яких боржник ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 не зареєстрований і не проживає. Вказана квартира належить ОСОБА_4.

З інформаційних довідік з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2015 року, від 16.03.2015 року, від 03.11.2015 року та довідки ВГІРФО ГУ МВС України в Черкаській області від 29.05.2012 року вбачається, що боржник ОСОБА_5 також був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак за зазначеною адресою місце перебування боржника ОСОБА_2 державним виконавцем не перевірялося.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження постановою заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Черкаській області від 08.10.2015 року, винесеною за результатами перевірки законності зведеного виконавчого провадження № 46893420, до якого входить і виконавче провадження № 30530352, дії державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_6 визнані такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме статей 11, 30, 32,33, 52, 57, а також п.п. 3.8.1, 1.12.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень та зобовязано останнього провести виконавчі дії по примусовому виконанню зведеного виконавчого провадження в повній мірі у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» в строк до 01.11.2015 року.

Після цього державним виконавцем Гармаш С.М. було направлено ряд запитів для виявлення майна, яке б належало боржнику ОСОБА_2 Також постановою державного виконавця Гармаш С.М. від 01.11.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржникові ОСОБА_2 і заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна (ВП №30530352).

Крім того, бездіяльність державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_6 щодо виконання виконавчого провадження №30530352 від 16.12.2011 року встановлена і ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.02.2016 року.

З кінця листопада 2015 року виконавче провадження перебувало вже в провадженні у державного виконавця Ковиряга Д.М., яким як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, жодних дій, направлених на його виконання, вчинено не було.

Постановою державного виконавця Ковиряга Д.М. від 15.12.2015 року виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-2270, виданий 29.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі» боргу в розмірі 482731 грн. 04 коп. повернутий стягувачеві.

Як вбачається зі змісту постанови від 15.12.2015 року, яка оскаржується, підставою для повернення виконавчого документу стягувачеві стала неможливість зясувати місцезнаходження боржника та відсутність майна, на яке може бути звернуто стягнення, тобто п. 2, 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону).

Як передбачено ст. 11 згаданого Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5)накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його у встановленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

За положеннями ст. 5 Закону України вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як передбачено ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За результатами розгляду скарги, судом встановлено, що на час звернення стягувача до суду із даною скаргою, не всі заходи, передбачені Законом «Про виконавче провадження», направлені на виконання судового рішення, в т.ч. п.п. 11, 16 ч.3 ст. 11, п. 17 ч. 3 ст.11 Закону були вжиті державним виконавцем в провадженні якого це виконавче провадження перебувало до листопада 2015 року та державним виконавцем Ковиряга Д.М. на виконання до якого воно було передане.

Так, не вжито заходів щодо встановлення місця фактичного проживання (реєстрації) та перебування боржника ОСОБА_2, враховуючи його родинні звязки і дані акту від 18.08.2015 року; не вжито заходів щодо його розшуку; не на всі запити, які здійснені державним виконавцем отримані відповіді на час повернення виконавчого листа стягувачеві; не вжито заходів щодо виклику боржника до державного виконавця тощо.

За таких підстав, суд вважає, що постанова державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 15.12.2015 року про повернення виконавчого листа стягувачеві є такою, що винесена без вчинення державним виконавцем всіх можливих та достатніх заходів для встановлення місцеперебування боржника та його майна і мала б підлягати до скасування. Однак враховуючи те, що після звернення ПАТ «ВіЕйБі» до суду з даною скаргою провадження з виконання вищезгаданого виконавчого листа знову було відкрито, свідченням чого є постанова державного виконавця Ковиряги Д.М. від 05.04.2016 року, тому в цій частині скарги та в частині що стосується вимог про зобовязання державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2270 від 29.11.2011 року, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну виконавчу службу, ст.ст. 3, 209, 384-389, 293 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» - задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 15.12.2015 року за реєстраційним номером ВП №30530352 про повернення виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-2270/2011 від 29.11.2011 року стягувачу.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами у відсутність яких вона була проголошена протягом 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий: В.М. Скляренко