Ухвала

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору банківського вкладу та повернення грошових коштів, індексу інфляції, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 31 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 липня 2010 року між ним та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») в особі Кримського відділення укладено договір банківського вкладу № SAMDN 1891 (вклад «Копілка»), відповідно до п. 1 якого він вніс на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 5 тис. грн під відсоткову ставку 16,75 % річних строком на шість місяців - до 06 січня 2011 включно. Для цього банком оформлено та видано електронну ощадну книжку № НОМЕР_1, яка дозволяє отримати в банкоматах ПАТ КБ «ПриватБанк» інформацію про суму вкладу і проценти до виплати, а для внесення суми вкладу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2. На виконання даного договору ним 06 липня 2010 року внесено на особовий рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 5 тис. грн, а в подальшому 18 вересня 2010 року - 1 тис. грн. У період дії договору позивачем неодноразово поповнювався особовий рахунок № НОМЕР_2 на загальну суму 38 072 грн. З урахуванням нарахованих процентів залишок на рахунку становить 50 445 грн 38 коп. Зазначив, що 30 липня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про розірвання (закриття) договору банківського вкладу та у зв'язку з реєстрацією та постійним місцем проживання в м. Знамянка Кіровоградської області просив видати кошти в будь-якому відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» в Кіровоградській області, проте відповідач відмовив йому у виплаті вкладу, посилаючись на невизначений статус території Автономної Республіки Крим та її правовий режим, а також припинення діяльності Кримського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку із чим позивач просив розірвати договір банківського вкладу та стягнути з відповідача на свою користь суму банківського вкладу у розмірі 38 072 грн та проценти за вкладом у розмірі 12 373 грн 38 коп., а також інфляційні втрати у сумі 15 723 грн 74 коп.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 червня 2015 року позов задоволено.

Розірвано договір № SAMDN1891, укладений 06 липня 2010 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 вклад разом із процентами у розмірі 50 445 грн 38 коп. станом на 04 травня 2014 року, а також інфляційні втрати у сумі 15 723 грн 74 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Останньою ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 31 березня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог.

На підставі наявних у справі доказів суд дійшов правильного висновку, що відповідач в установлений строк не повернув позивачу суму банківського вкладу, що є порушенням вимог ст. ст. 1058 - 1065, 1066 - 1076 ЦК України та умов договору банківського вкладу.

Крім того, суд правильно зазначив про помилковість посилання відповідача на постанову Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим»та Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки такі не звільняють відповідача від відповідальності за невиконання умов договору банківського вкладу, а твердження, що позивач повинен звернутися до Автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» в Кримському федеральному окрузі Російської Федерації суд обґрунтовано вважав безпідставним, оскільки позивач є громадянином України і проживає в м. Знамянка Кіровоградської області.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко