Справа № 368/1345/16-ц
провадження №2/368/698/16
Рішення

Іменем України

"03" листопада 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Шевченко І.І., при секретарі Гребеневич А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

встановив:

позивач просить суд визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на спадкове майно за заповітом після смерті своєї баби, ОСОБА_4, а саме: на житловий будинок за № 47 по вул. Загородня в м. Кагарлик, Київської області з усіма надвірними будівлями та спорудами, посилаючись на те, що 08 травня 2015 року померла його баба, ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з усіма надвірними будівлями та спорудами під № 47, по вул. Загородній в м. Кагарлик, Київської області.

Спадкоємцями на зазначене майно, що належало померлій, за заповітом є він позивач по справі, відповідачами по справі є її діти, тобто його мама та його дядько, які претензій відносно укладеного заповіту до нього не мають.

Оформити спадщину на житловий будинок №47 по вул. Загородня в м. Кагарлик, Київської області він не може, так як вказаний будинок в установленому порядку в БТІ зареєстрований не був, а відтак відсутній правовстановлюючий документ на обєкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підлягає обовязковій державній реєстрації.

За таких умов, коли спадкодавець за життя не оформив та не зареєстрував право власності на даний будинок в БТІ, реєстратор права власності на нерухоме майно, не може видати йому витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Станом на даний час здійснено його інвентаризацію, але зареєструвати його в установленому законом порядку неможливо в звязку з тим, що відповідно до п. 2.3. , п.3.3. «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року, заяву для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно подає власник або особа, яка належним чином уповноважена.

Враховуючи, що власник нерухомого майна, помер і згідно частини 4 ст.25 ЦПК України її цивільна правоздатність припинилась в момент смерті, він не може подати від свого імені заяву до органу реєстрації права власності на нерухоме майно чи належним чином уповноважити другу особу здійснити вказану дію, виникла необхідність звернутись до суду для визнання права власності на обєкт нерухомості - житловий будинок № 47 по вул. Загородня в м. Кагарлик, Київської області з усіма надвірними будівлями та спорудами, за ним спадкоємцем за заповітом, ОСОБА_1.

Викладене підтверджується доданими до позовної заяви документами.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить судовий розгляд проводити у його відсутність. Позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити без її участі та погоджується із позовними вимогами позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити без його участі та погоджується із позовними вимогами позивача.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, подавши до суду заяву та позовні вимоги позивача задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав.

08 травня 2015 р. померла ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, який розташований в м. Кагарлик Київської області по вул. Загородня, 47.

Отже, після смерті ОСОБА_4 залишився вищезазначений житловий будинок.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особу, визначені у заповіті.

17 січня 2007 р. ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5О та зареєстровано в реєстрі за № 2-38.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_4 все своє майно де б воно не було, з чого воно не складалось і все те, що їй належатиме на день її смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_1.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця, народжені після його смерті той з подружжя, який його пережив та батьки.

Після смерті ОСОБА_4 із спадкоємців першої черги залишився внук ОСОБА_1. Інших спадкоємців не має.

За заявою ОСОБА_1 була відкрита спадкова справа № 199/2015.

Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Про те, оформити спадкові права на житловий будинок № 47 по вул. Загородня в м. Кагарлику Київської області після смерті спадкодавця позивач не має змоги, так як вказаний будинок спадкодавцем за життя не був зареєстрований у визначеному законодавчо встановленому порядку, а тому відсутній правовстановлюючий документ на об'єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності на нього.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили.

Вказане в судовому засіданні підтверджується наявними в справі доказами, які є належними та допустимими, а тому суд визнає за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку № 47 по вул. Загородня, що в м. Кагарлику Київської області.

На підставі викладеного та керуючись Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_4 право власності на житловий будинок (загальна площа 68,3 кв. м., житлова площа 40,7 кв. м., допоміжна площа 27,6 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (гараж під літ. Б, сарай під літ. В, погріб під літ Г, вбиральня під літ. Д, колодязь під літ І, огорожа під № 1, хвіртка під № 2), що знаходяться за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Загородня, 47.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко