Справа № 415/4705/16-ц
Провадження №2/415/2101/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.16 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Горбатенко О.В.,

за участю секретаря - Литвиненко Л.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовною заявою Виконавчого комітету Лисичанського міської ради як органу опіки та піклування в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_4 батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитину передати органу опіки та піклування Лисичанської міської ради, стягнути з відповідачки на користь тієї особи або установи де буде виховуватись дитина, аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на наступне.

ОСОБА_4 є матірю малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно ч. 1 ст. 135 СК України. ОСОБА_4 зареєстрована та мешкає за адресою: м. Лисичанськ, вул.. Курячего 2а/6. Разом з нею мешкають: її син ОСОБА_3, її сестра ОСОБА_5, чоловік сестри ОСОБА_6. Сестри між собою сваряться і не спілкуються, спільного господарства не ведуть. Малолітня дитина не має кутка для занять, уроки вчить на тумбі, розвиваючих іграшок не має. ОСОБА_3 закінчив перший клас Лисичанської ЗОШ І-ІІІст. №5. Відповідно до характеристики, наданої адміністрацією школи, у ОСОБА_7 несформована мотивація до навчання, навчається погано, потребує постійного контролю та перевірки зі сторони вчителя. У ОСОБА_7 малий словниковий запас. За характером хлопчик емоційний, нестримний, постійно порушує дисципліну. Через його недисциплінованість діти не бажають брити його в ігри. Влад інколи приходить до школи в брудному одязі, неохайний. Мати не приділяє уваги навчанню сина, не займається з ним вдома. Сімя ОСОБА_3 в полі зору служби у справах дітей з 2009 року. До служби у справах дітей неодноразово надходили скарги про жорстоке виховання ОСОБА_4 своєї дитини. 24.03.2016 року Лисичанська ЗОШ І-ІІІст. №5 повідомила про те, що 20.03.2016 року ОСОБА_4 Вдарила свого сина ногою в обличчя, в результаті у нього розбита губа та хитаються зуби. Згідно інформації з Лисичанського відділу поліції ОСОБА_4 Перебувала на обліку як сімейний насильник в Лисичанському ВП ГУНП в Луганській області з 25.01.2010 р. по 14.09.2011р.. З 14.08.2012р. по 18.02.2013р. сімя була під соціальним супроводом з проблемами виховання та педагогічної занедбаності дитини, негативних стосунків в сімї. 23.03.2016р. Лисичанська ЗОШ І-ІІІст. №5 повідомила про те, що ОСОБА_4 вдарила сина ногою по обличчя. 24.03.2016 року фахівцями ЦСССДМ спільно з працівниками поліції, відділу у справах молоді та спорту, служби у справах дітей здійснено екстрене втручання в сімю ОСОБА_4 та здійснено оцінку потреб дитини ОСОБА_3, в ході якої встановлено, що причинами, які призвели до перебування хлопчика в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, є насильство та жорстоке поводження з дитиною, низький рівень вихідного потенціалу матері, житлово-побутові проблеми. 07.07.2016 року вироком Лисичанського міського суду ОСОБА_4 визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн. Малолітня дитина ОСОБА_3 продовжує перебувати в комунальному закладі «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей», мати його відвідує, бажає забрати додому, обіцяє виправитися, але за шість років цього так і не зробила.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що сімя ОСОБА_4 перебуває на обліку як родина, яка потрапила у складні життєві обставини. ОСОБА_4 не в змозі забезпечити нормальні умови для дитини. Від сестри ОСОБА_4 неодноразово надходили скарги на те що остання жорстоко поводиться зі своїм сином. ОСОБА_4 перебувала на обліку як сімейний насильник в Лисичанському ВП ГУНП в Луганській області, з нею проводились профілактичні бесіди та неодноразово було винесено офіційне застереження про невиконання батьківських обовязків. 23.03.2016 року зі школи, де навчається ОСОБА_7 надійшло повідомлення про те що мати вдарила його ногою в обличчя. Житлово-побутові умови проживання незадовільні, психологічна атмосфера в сімї напружена, жорстока поведінка з дитиною є нормою виховання.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила що вона дійсно вдарила свого сина, але вона щиро розкаюється, обіцяє що таке більше ніколи не повториться. На теперішній час вона працює, має можливість забезпечити свою дитину. Під час перебування сина в Лисичанському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, вона неодноразово відвідувала сина, син проситься до дому. Просила не позбавляти її батьківських прав .

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є вчителькою навчальних класів, дитина навчається погано, не вихований, не вміє спілкуватися з дітьми, не слухає вчителів, висловлюється нецензурною лайкою, дитина не охайна, при відвідуванні місця мешкання дитини, в квартирі було прибрано, але іграшок, дитячих книжок не має, проводила бесіду з матірю, мати реагує на проведені бесіди, робить певні висновки.

Суд, вислухавши думку представника позивача, відповідача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає не задоволенню, з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є матірю малолітнього сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.8/.

Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно ч. 1 ст. 135 СК України./а.с.9/.

ОСОБА_4 неодноразово були винесені офіційні попередження про невиконання батьківських обовязків /а.с.11,13,17,23 /

Відповідно інформації з Лисичанського відділу поліції, ОСОБА_4 перебувала на обліку як сімейний насильник в Лисичанському ВП ГУНП в Луганській області з 25.01.2010 р. по 14.09.2011р./а.с.15/

Відповідно клопотання Лисичанської ЗОШ І-ІІІст. №5, матеріальний статок сімї невисокий, мати не контролює поведінку та навчання дитини, вона не користується авторитетом у хлопця, процес виховання зводиться до лайок та побиття /а.с.19/

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сімї учня 1-Б класу «КЗ Лисичанська ЗОШ І-ІІІст. №5», ОСОБА_4 мешкає за адресою: м. Лисичанськ, вул.. Курячего 2а/6. Разом з нею мешкають: її син ОСОБА_3, її сестра та чоловік сестри, санітарно-гігієнічні умови задовільні, але в дома не створені умови для належного виховання та розвитку дитини/а.с.18/

Відповідно пояснень, наданих ОСОБА_4 вбачається що ОСОБА_11 вдарила свого сина ногою по обличчю /в.с.21/

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов дитини, мати малолітньої дитини 20.03.2016 року вдарила сина ногою по обличчю, у дитини немає окремого спального місця, немає письмового столу, немає іграшок, з 24.03.2016р. дитина перебуває КЦ «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» /а.с.25/

Відповідно до характеристики КЗ «Лисичанська ЗОШ 1-3ст. №5», виданої ОСОБА_3 вбачається, що хлопчик навчається у першому класі вказаної школі, у ОСОБА_9 несформована мотивація до навчання, навчається погано, потребує постійного контролю та перевірки зі сторони вчителя. У ОСОБА_9 малий словниковий запас. За характером хлопчик емоційний, нестримний, постійно порушує дисципліну. Через його недисциплінованість діти не бажають брити його в ігри. Влад інколи приходить до школи в брудному одязі, неохайний. /а.с.29-30/.

Відповідно до характеристики КЗ «Лисичанська ЗОШ 1-3ст. №5», на родину учня ІНФОРМАЦІЯ_3, мати не контролює поведінку дитини, дома не створені умови для належного виховання дитини, з ОСОБА_4 проводилися бесіди щодо виховання дитини, після чого ситуація дещо поліпшувалась, дитина приходила до школи охайна, покращувалась дисципліна, але потім цей ефект зникав /а.с.31/

Відповідно до вироку Лисичанського міського суду від 07.07.2016 року ОСОБА_4 визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн/а.с.32/

Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.34/.

Відповідно довідки, наданої Центральною міською лікарнею ім. Титова, вбачається, що ОСОБА_4 працює в Центральній міській лікарні ім.. Титова на посаді молодшої сестри-прибиральниці терапевтичного відділення з 19.05.2012 р. по теперішній час. /а.с.49/

Відповідно довідки, наданої КП «ЛЖЕК №3» вбачається, що ОСОБА_12 зареєстрована за адресою м. Лисичанськ, вкл.. Курячего, 2а/6, зауважень з боку сусідів не має /а.с.50/

Вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Як свідчать досліджені докази, мали місце випадки неналежного виконання своїх обов'язків, однак системного характеру вони не набули й не потягли за собою тяжких наслідків. Сімя потрапила в складні життєві обставини, має скрутне матеріальне становище.

Даних про те, що відповідачка зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, матеріали справи не містять.

Окрім того слід відмітити, що відповідачка щиро розкаялась, під час перебування сина в КЦ «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» регулярно відвідувала його, налаштована на повернення дитини, висловлює намір надалі докласти зусиль для належного виховання та догляду за дитиною.

Як вбачається з пояснень свідка, з ОСОБА_4 неодноразово проводились бесіди про неможливість фізичного покарання сина, остання робить певні висновки.

Відповідно до ст. 111 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї ( ст. 112 цього Закону).

Як передбачено ст. 114 Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 р. (справа «Савіни проти України») зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні врахувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинитися, коли це дозволять обставин. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей із своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою.

Суд дійшов висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав є передчасним, оскільки відсутні підстави вважати, що поведінку відповідачки в кращу сторону змінити неможливо.

Відповідачка висловлює наміри надалі докласти зусиль для належного виховання та догляду за дитиною. Вона налаштована на повернення дитини, демонструє зацікавленість у возз'єднанні з нею, відстоюючи в суді свої інтереси. Оскільки суд не вбачає підстав для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, то у задоволенні вимог про стягнення аліментів теж відмовляє.

В зв'язку із відмовою в позовних вимогах судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Згідно ст.. 164 СК України, п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року, зважаючи на те, що зі сторони ОСОБА_4 мала місце жорстока поведінка з дитиною, суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обовязків.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Виконавчого комітету Лисичанського міської ради як органу опіки та піклування в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - залишити без задоволення.

Попередити ОСОБА_4 про неприпустимість в подальшому порушення з її боку батьківських обов'язків та їх наслідки у разі їх неналежного виконання - позбавлення батьківських прав, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Горбатенко