Справа № 372/4004/15-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О.М.
Провадження № 22-ц/780/3834/16 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 1 14.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 липня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Даценко Л.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 6 травня 2016 року про відмову у забезпеченні позову у справі:

- за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя;

- за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої власності на майно,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 06 травня 2016 року у вказаній справі при вирішенні ряду процесуальних питань, в тому числі відмовлено представнику позивачки ОСОБА_4 у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно у вигляді будинку в АДРЕСА_1 земельних ділянок у м.Українка, 1/6 частини будівель першої черги «Риболовно-спортивної бази» у м.Українка та гаражного боксу НОМЕР_1 в ГБК «Промінь» у м.Києві.

Позивачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її клопотання про вжиття заходів забезпечення позову та постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В суді апеляційної інстанції представники позивачки ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити та скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області в частині відмови у забезпеченні позову.

Представник ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції вказав про те, що із заявленого клопотання та наявних документів не вбачається достатніх підстав для забезпечення позову, поскільки сторонами не доведено намір провести відчуження майна, не зазначено необхідності накладення арешту на це майно.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді, поскільки вони зроблені в результаті неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Ухвала про забезпечення позову чи відмову у забезпеченні постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали. (п.7 постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Вказаним вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову з підстав відсутності достатніх підстав для забезпечення позову, суд не звернув уваги, що відповідач вжив заходів до подрібнення земельної ділянки площею 2,5680 га, з якої утворено шість нових земельних ділянок різної площі. Наведене може свідчити про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в разі їх відчуження.

Крім того, вирішуючи клопотання в частині накладення апрешту на будинок, розташований в Республіці Кіпр, суд не звернув уваги на можливість накладення арешту на майно, що перебуває в іншій юрисдикції з урахуванням положень Угоди між Україною та республікою Кіпр про правову допомогу в цивільних справах 2004 року (набрала чинності 18 березня 2006 року), а також не з'ясував належність цього будинку з огляду на доводи сторін щодо його відчуження іншій особі ОСОБА_5, відомості про залучення якої до участі у справі взагалі відсутні.

Заява розглядалася в судовому засіданні, за участю сторін, а відтак суд мав можливість повно і всебічно з'ясувати наведені обставини.

Суд вказаних обставин не врахував і постановив незакону і необгрунтовану ухвалу про відмову у забезпеченні позову, яку не можна визнати мотивованою.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування.

В той же час колегя суддів позбавлена можливості вирішити дане клопотання по суті з огляду на відсутність у матеріалах, які направив суд першої інстанції, необхідних відомостей, в тому числі про належність майна та залучення до справи ОСОБА_5, а тому передає справу на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, встановити належність відповідачу ОСОБА_3 майна, яке є предметом спору, з урахуванням його доводів про належність спірного майна іншим особам, врахувати положення Угоди між Україною та республікою Кіпр про правову допомогу в цивільних справах 2004 року та вирішити питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову згідно вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 6 травня 2016 року в частині відмови у задоволенні зяви представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку згідно ст.324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий

Судді :