Справа № 137/1310/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2016 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

позивача ОСОБА_1

представника Опікунська ради Літинської державної адміністрації ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Опікунська рада Літинської державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вона являється власником житлового будинку розташованого по вул. Космонавтів, 25, с. Білозірка Літинського району Вінницької області.

За зазначеною адресою також зареєстровані, але не проживають відповідачі в справі разом зі своїми неповнолітніми дітьми.

Оскільки відповідачі не зняті з реєстрації, хоча їм декілька разів було запропоновано зробити це, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки надалі це надасть їй можливість оформити субсидію та розпоряджатися своїм майном.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомили (а.с. 38,39). В попередньому судовому засіданні заперечували проти задоволення позову пояснюючи тим, що їм нема де жити.

Представник Опікунської ради Літинської державної адміністрації ОСОБА_2 у судовому засідані не заперечила щодо задоволення позову в частині визнання повнолітніх відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком. Не обгрунтувала свої заперечення в частині визнання неповнолітніх дітей відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Літинської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 належить житловий будинок по вул. Космонавтів, 25, с. Білозірка Літинського району Вінницької області (а.с. 6). Зазначена інформація також підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 27686 від 14.01.2013 р. (а.с. 7).

Відповідно довідки за № 505, виданої 30.05.2016 р. виконавчим комітетом Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області у житловому будинку за № 25, по вул. Космонавтів в с. Білозірка Літинського раойну Вінницької обаласті власником якого являється ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані, але фактично не проживають: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. Сім'я фактично не проживає з 2004 р. (а.с. 14).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 29.05.2016 р., комісією у складі депутата та двох сусідів, встановлено, що у домогосподарстві ОСОБА_1 не проживають з нею, а живуть окремо у квартирі: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 13).

Згідно п.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.(правова позиція ВСУ в справі № 6-158 цс 14, від 05.11.2014 р.)

Враховуючи те, що позивач є єдиним власником спірного будинку в якому відповідачі залишаються зареєстрованими й на час розгляду справи, тобто після припинення права власності на неї колишнім власником (ОСОБА_5, який помер 23.09.2005 р.), й відповідно після припинення права користування спірним будинком колишнім власником та членами його сім'ї, чим порушують право власності позивача, тому позовна вимога про визнання їх такими, що втратили право користування житлом ґрунтується на вимогах закону.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 551,20 гривень, а тому з відповідачів солідарно на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 169, 197, 212-215 ЦПК України, ст. 156 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», враховуючи правову позицію ВСУ у постанові від 05.11.2014 р. у справі № 6-158цc14, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 та їх неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, таким, що втратили право користування житловим будинком № 25, що знаходиться за адресою вул.Космонавтів, с. Білозірка Літинського району Вінницької області.

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9 з реєстрації місця проживання.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, (жителя ІНФОРМАЦІЯ_10) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 (жительки АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_11 (паспорт серії АА 330669, виданий Літинським РВ УМВС у Вінницькій області 09.01.1997 р., ІПН НОМЕР_1) 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.