Ухвала

іменем україни

30 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ВисоцькоїВ.С., Колодійчука В.М., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання дійсним договору дарування валютних цінностей, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 березня 2010 року між ним та його сином ОСОБА_5 було укладено договір дарування грошових коштів, відповідно до умов якого позивач подарував відповідачу 133 000 доларів США готівкою, які були зняті з рахунку в банку. Метою дарування було здійснення допомоги його синові у придбанні ним власного житла. Подарувавши гроші, ОСОБА_4 звернувся до відповідача з вимогою про укладання договору дарування у письмовій формі та його нотаріального посвідчення, проте останній до нотаріуса так і не з'явився, належним чином договір дарування не оформив.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив визнання дійсним договору дарування вказаних вище коштів.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням нормпроцесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що 17 березня 2010 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») відповідно до заяви ОСОБА_4 на видачу готівки видало останньому кошти у розмірі 133 140 доларів США.

Відповідно до розписки ОСОБА_5 17 березня 2010 року останній получив від свого батька ОСОБА_4 гроші у розмірі 133 140 доларів США.

Відповідно до виписки за поточним (картковим) рахунком 17 березня 2010 року на картрахунок ОСОБА_5 у публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський Український банк» зараховано 10 000 доларів США, а 26 березня 2010 року - 2 200 доларів США. Крім того 17 березня 2010 року на картрахунок ОСОБА_5 у ПАТ «УкрСиббанку» зараховано 120 000 доларів США.

За змістом статей 10, 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (ч. 1 ст. 717 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач позов визнав.

Отже, суд вірно зазначив, що сторони не позбавлені права звернутися до нотаріальної контори та укласти договір.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська