У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Стрийського автосервісного підприємства дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства «Львів-Авто» про примусове виконання обов'язку в натурі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 21 січня 2014 року директор Стрийського автосервісного підприємства дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства «Львів-Авто» (далі - Стрийське автосервісне підприємство ДП ПАТ «Львів-Авто») Балабанський З.І. отримав від нього грошові кошти у розмірі 200 000 грн, на підтвердження чого складено розписку, за змістом якої вказані кошти в подальшому будуть використані у якості авансу за договором купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, адміністративного будинку «А-2», площею 197, 4 кв.м, допоміжного цеху «Б-1», площею 653 кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1 Сторони дійшли згоди про укладення договору купівлі-продажу 21 травня 2014 року.

Після цього, він став користуватися вказаним вище майном та здійснив поліпшення об'єкту, загальна вартість проведення робіт становить 181 320 грн.

Посилаючись на те, що в обумовлений сторонами строк договір купівлі-продажу так і не було укладено, крім того, відповідач безпідставно змінював дату укладення договору, позивач просив спонукати Стрийське автосервісне підприємство ДП ПАТ «Львів-Авто» укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, що складається з адміністративного будинку «А-2», площею 197, 4 кв.м, допоміжного цеху «Б-1», площею 653 кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1, на умовах, викладених у проекті договору купівлі-продажу та за ціною, визначеною у звіті про оцінку майна від 18 травня 2015 року.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив із його безпідставності, оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, сторони лише домовилися про укладення такого договору у майбутньому, що підтверджується розпискою, а тому передана ОСОБА_4 сума у розмірі 200 000 грн є авансом, який підлягає поверненню. При цьому, правильно зазначив, що припинення зобов'язання з попереднього договору, внаслідок неукладення основного договору протягом встановленого попереднім договором строку,унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С.Висоцька

І.М.Фаловська