Справа № 661/5166/15-ц
Провадження № 2/661/214/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі :

Головуючого судді Матвєєвої Н.В.

При секретарі Ганжевій В.Г., Сливі І.С.

З участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

Представника відповідача адвоката ОСОБА_2

Представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача служби у справах дітей Новокаховської міської ради Херсонської області - ОСОБА_3

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державного нотаріусу Новокаховської державної нотаріальної контори ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору зі сторони відповідача служба в справах дітей Новокаховської міської ради Херсонської області, державний нотаріус Новокаховської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що 29.01.2007 року державним нотаріусом Новокаховської міської державної нотаріальної контори Херсонської області ОСОБА_4 було посвідчено договори дарування на 1/2 частину будинку № 9 з відповідною частиною господарчих та побутових споруд, які знаходяться в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області, по вул. Межевича, а також будинок садибного типу №27 з земельною ділянкою площею 873 кв.м., що знаходиться по вул. Новолагерській в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області, за якими він подарував належне йому нерухоме майно ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, законним представником якого була ОСОБА_6. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є онуком та донькою його колишньої дружини ОСОБА_8. За час їх шлюбу, він після перенесеного в 1996 році субарахноідального крововиливу, отримав 2 групу інвалідності, внаслідок чого почав страждати на церебросклероз та дисциркуляторну енцефалопатію та інші захворювання, що потягли за собою погіршення зору, потребував постійного стороннього догляду. В 2006 році його дружина захворіла на онкологічне захворювання. З рідними синами він не спілкувався, вони з дружиною потребували догляду і його дружина вмовила укласти договір довічного утримання зі своєю рідною донькою ОСОБА_6 і переписати все його майно на неї, щоб вона надавала щомісячне матеріальне утримання та допомагала по господарству. Відчужувати належні йому будинки він не мав наміру, бо йому ніде було жити. За пропозицією ОСОБА_6, вона взяла на себе всі організаційні заходи по оформленню договору. 29.01.2007 року ОСОБА_6 повідомила їх, що нотаріус чекає і вони можуть оформлювати договір. В день укладення договорів, він почував себе погано, під час друкування договорів не був присутній, чекав на вулиці, зайшов до нотаріусу для підписання договорів, тексту договорів не читав, зважаючи на довірливі стосунки, був впевнений, що підписував саме договір довічного утримання. Не мав можливості прочитати договори через поганий зір та запаморочення. 07.06.2007 року померла його дружина, а ОСОБА_6 не квапилася надавати йому матеріальну допомогу та допомагати по господарству. Згодом він зустрів жінку, яка погодилася допомагати йому по господарству. В першій половині 2015 року ОСОБА_6 зустрівши його на вулиці, почала погрожувати, що вигоне з будинку, якщо він зареєструє в будинку свою співмешканку. Він не звернув на це уваги, бо вважав себе власником будинку, але коли погрози почали повторюватися, він звернувся за юридичною допомогою і дізнався, що власником будинку по вул. Межевича, 9 в смт. Дніпряни є ОСОБА_7 як і власником будинку № 27 по вул. Новолагерській в смт. Дніпряни Херсонської області. Вважає, що він діяв під впливом помилки відносно правової природи угоди, прав та обовязків сторін, оскільки ніколи не збирався передавати у власність будинок, який він самостійно збудував та проживав в ньому все своє життя. Іншого житла немає. Памятає лише, що підписував один документ у нотаріуса.

Просив суд визнати недійсним договір дарування 1/2 частини будинку № 9 по вул. Межевича в смт. Дніпряни в м. Нова Каховка Херсонської області, укладений 29.01.2007 року між ним як дарувальником та ОСОБА_7 як обдарованим, в інтересах якого діяла законний представник ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4, застосувавши реституцію. Просив суд визнати недійсним договір дарування будинку садибного типу № 27 по вул. Новолагерській в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області, укладений 29.01.2007 року між ним як дарувальником та ОСОБА_7 як обдарованим, в інтересах якого діяла законний представник ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4, застосувавши реституцію.

В судовому засіданні позивач, його представник уточнили заявлені вимоги, просили визнати недійсними договори дарування 1/2 частини будинку № 9 по вул. Межевича в смт. Дніпряни в м. Нова Каховка Херсонської області та будинку садибного типу № 27 по вул. Новолагерській в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області, укладені 29.01.2007 року між ним як дарувальником та ОСОБА_6, що діяла від імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_7 без застосування реституції, оскільки житлові будинки перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_5, про порушення свого права ОСОБА_5 дізнався в листопаді 2015 року, коли звернувся за юридичною консультацією, отримав витяг з реєстру прав на нерухоме майно і дізнався, що не є власником житлових будинків.

Представник відповідача ОСОБА_6, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнав, пояснивши, що ОСОБА_7 є позашлюбним сином позивача, тому за життя дружини ОСОБА_5, він визнавав його своїм сином, в добровільному порядку погодився подарувати нерухоме майно, що йому належало неповнолітньому ОСОБА_7, про договір довічного утримання мови не було, ОСОБА_6 проживала в одному будинку з ОСОБА_5 В 2007 році ОСОБА_5 приймав участь у зборі документів, отримував довідки з БТІ для укладення угод, приходив на консультації до нотаріусу. Договір дарування будинку по вул. Межевича, 9 в смт. Дніпряни укладався з правом довічного проживання ОСОБА_5 в ньому. Після оформлення договорів дарування ОСОБА_5 отримав оригінали договорів. До 2015 року ОСОБА_6 регулярно зявлялася в будинку по вул. Межевича,9 в смт. Дніпряни, поки ОСОБА_5 не почав проживати із співмешканкою, яка була ініціатором того, щоб ОСОБА_6 та її син не зявлялися в будинку. Вони вимушені були знімати кімнату в гуртожитку в м. Нова Каховка, бо ОСОБА_5 погрожував вбивством, з приводу чого є звернення до правоохоронних органів.

Відповідачка ОСОБА_6, допитана в якості свідка, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 перебував з її матірю в зареєстрованому шлюбі, вона проживала з ними разом. В 1996 році дійсно ОСОБА_5 переніс інсульт, перебував в тяжкому стані, завдяки її матері, яка купувала необхідні ліки ОСОБА_5 видужав, але після цього не обстежувався, зловживав спиртними напоями, ніде не працював, вчиняв сварки, бив матір та їх з сестрою. В 2009 році вона народила сина, батьком якого є ОСОБА_5, всі уникали розповсюдження зазначеної інформації, бо її мати не хотіла позбавляти ОСОБА_5 волі та не звернулася в міліцію. В подальшому ОСОБА_5 визнавав ОСОБА_7 своїм сином, і в 2007 році вирішив сам подарувати йому частину житлового будинку та спадковий житловий будинок, оскільки ОСОБА_7 був найменшою дитиною. Вона проти цього не заперечувала, ОСОБА_5 неодноразово їздив до нотаріусу та в інші державні органи, щоб оформити договори дарування. В цей час він знаходився в нормальному стані, вживав таблетки, але не звертався до лікарів. Під час укладення договорів був присутній, підписував їх, мови про довічне утримання з її сторони не було. Після смерті матері в будинку з ОСОБА_5 стало жити неможливо, він вів себе агресивно, зловживав спиртними напоями, тому вона з дитиною вимушена була переїхати до м. Нова Каховка і поселитися в гуртожитку.

Третя особа державний нотаріус Новокаховської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 в судовому засіданні позову не визнала, пояснивши, що ОСОБА_5 перед укладенням угоди неодноразово приходив до неї на консультації, для укладення договорів дарування на неповнолітнього необхідно було отримати згоду органу опіки та піклування, тому у ОСОБА_5 не вистачало документів для укладення договорів дарування, вони з дружиною довго чекали рішення органу опіки та піклування. Вона зясовувала у ОСОБА_5 причину укладення договорів дарування двох обєктів нерухомості на користь неповнолітнього ОСОБА_7, їй було повідомлено, що ОСОБА_7 є рідним сином ОСОБА_5, тому його дружина, яка дуже хворіла на той час, боялася, що після її смерті дитині нічого не залишиться. Договір довічного утримання не міг бути укладений, оскільки не допускається укладення таких договорів із неповнолітніми, яким був ОСОБА_7, а ОСОБА_6 виступала від його імені. ОСОБА_5 зі своїми дітьми не спілкувався, в нього було бажання на укладення договорів дарування саме ОСОБА_7, із текстами договорів він був ознайомлений, ним та його дружиною було запропоновано прописати в договорі положення про довічне проживання ОСОБА_5 в будинку по вул. Межевича, 9 в смт. Дніпряни Херсонської області.

Представник третьої особи служби в справах дітей Новокаховської міської ради Херсонської області в судовому засіданні позову не визнала, пояснивши, що орган опіки та піклування надавав згоду ОСОБА_5 на укладення договорів дарування житлових будинків ОСОБА_7, він був присутній на засіданнях органу опіки та піклування, тому підстав для визнання договорів дарування недійсними немає.

Суд заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.01.2007 року ОСОБА_5П уклав договір дарування з ОСОБА_6, яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_7, діючи добровільно, і перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин (зокрема, з вимогами щодо недійсності правочину) уклали цей договір про таке : дарувальник подарував, а обдарований прийняв у дар належний дарувальнику житловий будинок № 27 з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, які знаходяться в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонська область по вул. Новолагерській. В п.7 зазначеного Договору зазначено, що сторони підтверджують, що їх волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Договір підписаний дарувальником ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від імені малолітнього ОСОБА_7 29.01.2007 року договір посвідчений ОСОБА_4, державним нотаріусом Новокаховської міської державної нотаріальної контори Херсонської області.

Цього ж дня, 29.01.2007 року ОСОБА_5П уклав договір дарування з ОСОБА_6, яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_7, діючи добровільно, і перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин (зокрема, з вимогами щодо недійсності правочину) уклали цей договір про таке : дарувальник подарував, а обдарований прийняв у дар належний дарувальнику 1/2 частину житлового будинку № 9 з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, які знаходяться в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонська область по вул. Межевича. В п.7 зазначеного Договору зазначено, що сторони підтверджують, що ї волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Обдарований зобовязується надати право безоплатного довічного проживання у відчужуваній частині будинку ОСОБА_5. Договір підписаний дарувальником ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від імені малолітнього ОСОБА_7 29.01.2007 року договір посвідчений ОСОБА_4, державним нотаріусом Новокаховської міської державної нотаріальної контори Херсонської області.

ОСОБА_5 зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 на час укладення договору дарування частини житлового будинку по вул. Межевича, 9 до цього часу. ОСОБА_6, ОСОБА_7 були зареєстровані в зазначеному житловому будинку з 27.12.2002 року до 22.12.2006 року. ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_9 з 06.03.1997 року. ОСОБА_8 померла 06 червня 2007 року. З медичних довідок та історії хвороби ОСОБА_5 за 2002 рік, 1998 рік, 2015 рік слідує, що ОСОБА_5 страждає на церебросклероз, ДЕП 2 ступеню, артеріальну гіпертензію. З індивідуальної програми реабілітації інваліда слідує, що ОСОБА_5 було встановлено 2 групу інвалідності; клініко функціональний діагноз : наслідки перенесеного 09.11.1997 року спонтанного субарахноідальноо крововиливу, синдром ВСД. З квитанцій вбачається, що ОСОБА_5 протягом 2013-2015 року сплачував грошові кошти за комунальні послуги та земельний податок. З його пояснень слідує, що весь час він утримував житловий будинок, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 участі в цьому не приймали.

З нотаріальних справ за спірними договорами дарування від 29.01.2007 року слідує, що ОСОБА_5 надавав заяву до Новокаховської міської державної нотаріальної контори про відсутність будь-яких прав інших осіб на будинок № 27, що знаходиться в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області, вул. Новолагерська та 1/2 частину житлового будинку № 9 по вул. Межевича в смт. Дніпряни та йому розяснювалися положення ст.65,74 СК України, ст.777 ЦК України. Особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 нотаріусом встановлено. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.1998 року слідує, що ОСОБА_5 на праві власності належить житловий будинок в смт. Дніпряни Новокаховської міської ради Херсонської області по вул. Новолагерській, 27. З витягу з рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03.09.1982 року слідує, що за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку по вул. Межевича, 9 в смт. Дніпряни Новокаховської міської ради Херсонської області. З рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 21.12.2006 року № 345 «Про виконання нотаріальних дій від імені малолітніх, неповнолітніми», відповідно до якого дозволено громадянці ОСОБА_6 підписати в нотаріальній конторі від імені малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 договір дарування на його імя житлового будинку за адресою : селище Дніпряни вул. Новолагерська, 27 та 1/2 частини житлового будинку за адресою : селище Дніпряни вул. Межевича, 9. Зі свідоцтва про народження ОСОБА_7 слідує, що він народився 11.12.1999 року. Мати ОСОБА_6, батько ОСОБА_10, записаний зі слів матері в порядку ст. 135 СК України. З квитанції про сплату держмита в сумі 102,90 грн. слідує, що його сплачував ОСОБА_5

З витягу з рішення Новокаховської міської ради від 21.12.2016 року № 344 «Про здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право користування яким мають діти» слідує, що дозволено громадянину ОСОБА_5 підписати в нотаріальній конторі договір дарування 1/2 частини житлового будинку за адресою : селище Дніпряни вул. Межевича, 9, право користування яким має неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки дитина набуває право власності на дане житло.

З реєстру № 2-19 для реєстрації нотаріальних дій з 04.01.2007 року до 25 липня 2007 року слідує, що ОСОБА_5 розписувався у вказаному журналі за отримання договорів дарування від 29.01.2007 року та копій договорів.

З довідки про склад сім'ї від 21.01.2003 року, 14.11.2006 року слідує, що разом з ОСОБА_5 за адресою : смт. Дніпряни вул. Межевича, 9 зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 З довідки від 19.11.2007 року слідує, що ОСОБА_6 поховала за власний рахунок матір ОСОБА_8, яка померла 06.06.2007 року.

З фотографій наданих представником відповідачки слідує, що на них зображено ОСОБА_5 разом з дружиною та ОСОБА_7, а також ОСОБА_5 із ОСОБА_7, що свідчать про спілкування з неповнолітнім ОСОБА_7

З пояснень свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 слідує, що ОСОБА_5 за життя його дружини ОСОБА_8 з ними не спілкувався, бо вона йому забороняла, про те, що власником його будинку став ОСОБА_7 йому стало відомо в 2015 році, коли ОСОБА_6 почала постійно погрожувати, телефонувала їм, він почав звертатися за юридичною допомогою і дізнався про те, що не є власником житлових будинків.

З пояснень свідка ОСОБА_13 слідує, що вона є сусідкою ОСОБА_5, їй відомо, що після перенесеного інсульту він дуже хворів, потребував стороннього догляду, вживав ліки, почував себе погано, не працював. Під час спілкування з нею ніколи не висловлював наміри відчужувати житловий будинок. Від дружини ОСОБА_8 їй було відомо, що вона збиралася оформлювати будинок на малолітнього сина ОСОБА_6

З пояснень свідка ОСОБА_14 слідує, що він працював разом з ОСОБА_5, десь в кінці 90 років він захворів, після цього більше не виходив на роботу, замість нього було прийнято в лісництво його сина.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованого 10.11.2015 року, пошук через веб-сайт ОСОБА_15 слідує, що будинок садибного типу, розташований за адресою : Херсонська область м. Нова Каховка смт. Дніпряни вул. Новолагерська, 27 належить на підстав договору дарування ОСОБА_7

ОСОБА_5 не перебуває на обліку у лікаря психіатра, як слідує з довідки КЗ «Новокаховська міська лікарня міста ОСОБА_16».

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Ст. 257 ЦК України передбачена загальна позовна давність, що встановлюється тривалістю у три роки.

В п.19 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду

цивільних справ про визнання правочинів недійсними», йдеться про те, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Відповідно до ст. 717, 719 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Верховний Суд України 27 квітня 2016 року при розгляді цивільної справи 6-372цс16в висловив правову позицію відносно договору дарування, яка на думку суду має бути застосована до спірних правовідносин.

За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоровя та потреба у звязку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Отже, наявність чи відсутність помилки неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та розяснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоровя та потреба у звязку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 29.01.2007 року уклав два договори дарування, подарувавши ОСОБА_7, малолітньому сину ОСОБА_6 1/2 частину житлового будинку, в якому він проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 міської ради та житловий будинок, що належить йому на праві власності в порядку спадкування за законом, розташований в смт. Дніпряни вул. Новолагерська, 27. Позивач зазначає, що під час укладення договорів дарування перебував у хворобливому стані, бо після перенесеного в 1997 році інсульту постійно хворів, ініціатором укладення вказаних договорів була ОСОБА_6 він не розумів змісту вказаних договорів, вважав, що їх укладення необхідне для здійснення догляду за ним та його дружиною, а також для допомоги по господарству зі сторони ОСОБА_6, тобто вважав договором довічного утримання. Про відчуження свого майна він дізнався в 2015 році, коли ОСОБА_6 почала погрожувати виселенням, він звернувся за юридичною допомогою і отримав витяг з реєстру прав на нерухоме майно про зміну власника майна. До та після укладення договорів дарування ОСОБА_5 постійно проживав в житловому будинку по вул Межевича, 9 в смт. Дніпряни Новокаховської міської ради, сплачував за комунальні послуги та земельний податок, що підтвердужється наданими доказами. На час укладення договорів дарування ОСОБА_5 був інвалідом 2 групи внаслідок перенесеного спонтанного субарахноідальноо крововиливу, синдром ВСД.

Як слідує з пояснень свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13, допитаних в судовому засіданні, ОСОБА_5 після перенесеного інсульту перебував в тяжкому стані, хворів, з цього час ніде не працював, вживав ліки, чого не заперечувала також відповідачка ОСОБА_6, але зазначила, що на час укладення договорів дарування ОСОБА_5 перебував у нормальному стані. Доказів існування родинних кровних відносин між дарувальником та обдарованим суду не надано, окрім пояснень ОСОБА_6, тому не зрозумілим є відчуження ОСОБА_5 всієї своєї нерухомості, в тому числі і житлового будинку, в якому він проживає дитині, з якою немає кровного споріднення при наявності рідних дітей та онуків. Після укладення договорів дарування ОСОБА_5 не змінював місце проживання, а продовжував проживати у подарованому будинку та користуватися ним, тобто фактично подароване майно не передавалося ані обдарованому, а ні його представнику, іншого житла він не має. В 2015 році ОСОБА_5 отримавши витяг з реєстру нерухомого майна з допомогою юриста, до якого звернувся, як слідує з витягу та пояснень позивача і свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, дізнався, що власником майна є ОСОБА_7, тому на думку суду позивач не пропустив строк давності, визначений ст. 257 ЦК України, на застосуванні якого наполягає сторона відповідача, бо про порушення свого права дізнався лише в 2015 році. Посилання представника третьої особи нотаріуса ОСОБА_4 про ознайомлення ОСОБА_5 з текстом договорів дарування, розяснення їх суті, як на підставу відмови у визнання договорів дарування недійсними не заслуговує на увагу, оскільки через свій вік 59 років на час укладення договорів та стан здоровя після перенесеного інсульту, що підтверджується медичними довідками за різні роки та 2015 рік, вказівку в договорі дарування на довічне проживання його в будинку, відсутність фактичної передачі подарованого майна та його утримання колишнім власником, ОСОБА_5 не міг розуміти значення вказаних договорів та реальне відчуження житлових будинків і зміну власника, помилявся щодо природи договору, що і вказує на відсутність його волевиявлення на безоплатну передачу своєї власності.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_6 стосовно батьківства ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_7 та перебування ОСОБА_5 у нормальному стані під час укладення договорів дарування житлових будинків і наявність в нього добровільного волевиявлення на дарування майна своєму сину, оскільки вони заперечуються показаннями свідків та медичними довідками, а факт батьківства, окрім вказаних показань жодним доказом не підтверджується.

Враховуючи викладене суд вважає, що зазначені договори дарування від 29.01.2007 року є недійсними на підставі ст. 229 ЦК України, оскільки було відсутнє волевиявлення особи дарувальника ОСОБА_5 на передачу свого нерухомого майна у власність ОСОБА_7 безоплатно, він помилявся щодо природи договору та неправильно сприйняв фактичні обставини правочину.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 974,40 грн.

З цих підстав позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 203,215,216, 229, 717-719 ЦК України, п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», керуючись ст. 10-13, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору зі сторони відповідача служба в справах дітей Новокаховської міської ради Херсонської області, державний нотаріус Новокаховської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування 1/2 частини будинку № 9 по вул. Межевича в смт. Дніпряни в м. Нова Каховка Херсонської області, укладений 29.01.2007 року між ОСОБА_5 як дарувальником та ОСОБА_6, яка діяла від імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_7, посвідчений державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4,

Визнати недійсним договір дарування будинку садибного типу № 27 по вул. Новолагерській в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області, укладений 29.01.2007 року між ОСОБА_5 як дарувальником та ОСОБА_6, яка діяла від імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_7, як обдарованим, посвідчений державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 974, 40 грн.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Матвєєва