У х в а л а

іменем україни

13 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання відмови безпідставною, визнання права на приватизацію без підпису власника суміжної земельної ділянки та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначав, що йому на праві користування належить земельна ділянка по АДРЕСА_1.

З метою приватизації указаної земельної ділянки позивач звернувся до ОСОБА_7 - власника суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2, з проханням підписати акт погодження меж суміжних земельних ділянок.

Відповідач відмовився підписувати акт погодження меж суміжних земельних ділянок.

На підставі викладеного позивач просив суд визнати безпідставною відмову відповідача підписувати акт погодження меж суміжних земельних ділянок; визнати за позивачем право на приватизацію за відсутності в акті погодження меж підпису власника суміжної земельної ділянки; зобов'язати ОСОБА_7 відновити межу суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 та привести її у відповідність до технічної документації.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_7 відновити межу суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 та привести її у відповідність до технічної документації, виготовленої на ім'я ОСОБА_7 землевпорядною організацією ТОВ «Лубни-райземпроектсервіс».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 серпня 2015 року в частині зобов'язання ОСОБА_7 відновити межу суміжних земельних ділянок та привести її у відповідність до технічної документації скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові відмовлено.

Укасаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Судами встановлено, що відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 січня 2006 року ОСОБА_6 є власником жилого будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 який він успадкував після смерті матері ОСОБА_8

Рішенням Новаківської сільської ради народних депутатів Лубенського району Полтавської області від 20 травня 1997 року передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_8 земельну ділянку розміром 0,30 га: для обслуговування житлового будинку − 0,06 га, для ведення особистого підсобного господарства − 0,24 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 Однак вказане рішення ОСОБА_8 за життя не реалізовано, право власності на земельну ділянки оформлено не було.

ОСОБА_6 на підставі рішення Новаківської сільської ради від 02 серпня 2014 року замовив у ТОВ «Лубни-райземпроектсервіс» технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею 0,06 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,19 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Матеріали вказаних технічних документацій включають в себе акти встановлення меж земельних ділянок, які відповідачем ОСОБА_7 як суміжним землевласником не підписані.

Відповідно до державних актів серії НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2, виданих на підставі договору купівлі-продажу від 19 грудня 2008 року, ОСОБА_7 є власником земельних ділянок площею 0,14 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,27 га − для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2

Згідно з актом від 07 жовтня 2010 року ОСОБА_7 прийняв на зберігання 4 межові знаки встановленого зразка із закріпленням меж земельної ділянки в натурі, за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, а також 6 межових знаків встановленого зразка із закріпленням меж земельної ділянки в натурі за адресою: АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства.

У 2014 році у ПРФ ДП Центр ДЗК ОСОБА_7 замовив технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,14 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,27 га, що знаходяться за вказаною адресою. Матеріали вказаних технічних документацій містять акт узгодження меж земельних ділянок від 16 травня 2014 року за підписами власника земельних ділянок ОСОБА_7 та суміжного землекористувача ОСОБА_6

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Згідно зі ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Із позовної заяви вбачається, що спір щодо встановлення меж земельної ділянки відсутній.

За таких обставин відмовляючи у задоволенні позову, суд на підставі доказів, яким надав належну оцінку, відповідно до ст. 212 ЦПК України дійшов до правильного висновку, що позивачем у порушення ст. 16 ЦПК України обрано неправильний спосіб захисту.

Крім того, правильним є висновок, що законодавством України не передбачено можливості зобов'язати землекористувачів суміжних земельних ділянок погоджувати межі земельних ділянок та не передбачені правові наслідки їхньої відмови від підписання акта, оскільки така відмова не порушує прав землекористувачів і не перешкоджає здійсненню подальшої приватизації земельної ділянки позивачем.

Ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі судове рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року

залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак