Справа № 336/2965/16-ц
Пр. № 2/336/1886/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Запорізької міської ради, третя особа пята Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно.

В заяві зазначили, що 17 лютого 1984 року сталася смерть ОСОБА_5, якому належало право власності на житловий будинок № 387 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.1968 року. Зазначене житло було набуте під час перебування у шлюбі з ОСОБА_6. Після смерті спадкодавця державним нотаріусом було видане свідоцтво про право власності на ? частину будинку як подружжю ОСОБА_6 Право на спадщину після смерті ОСОБА_5 набули його дружина, діти ОСОБА_7 і ОСОБА_4, а також мати ОСОБА_8. Частки кожного із спадкоємців є рівними і становлять 1/8 частину будинку. Зазначені особи отримали свідоцтва про право на спадщину. Частку, належну ОСОБА_8, успадкувала її донька ОСОБА_9. 11 квітня 2007 року сталася смерть ОСОБА_6, яка заповідала належну їй частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно, що становить 5/8 частин будинку, в рівних частках своїм дітям ОСОБА_7 і ОСОБА_4, з яких ОСОБА_7 вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно на час смерті проживав із спадкодавцем. Проте інша спадкоємиця за заповітом відповідач в цій справі дій щодо прийняття спадщини протягом встановленого законом строку не вчинила, а її звернення до нотаріальної контори лише в лютому 2015 року увінчалося винесенням постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_10 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем набрало законної сили з винесенням ухвали колегії суддів апеляційного суду Запорізької області. Таким чином усю належну ОСОБА_11 частку в праві спільної часткової власності успадкував ОСОБА_7, чия частка в праві власності на вказане майно з урахуванням успадкованої після смерті ОСОБА_5 частки становила ? частини будинку (5/8 + 1/8). 14 грудня 2014 року помер ОСОБА_7 Звернення спадкоємців померлого його дружини ОСОБА_1, доньок ОСОБА_3, ОСОБА_2 увінчалось винесенням постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Оскільки вони вчинили дії з прийняття спадщини, між тим отримати свідоцтва про право на спадщину не сталося можливим, просять про визнання за кожною з них права власності на ? частину будинку № 387 по вул. Тимірязєва в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

В судове засідання позивачі не зявилися, надавши письмову заяву, яка містить прохання про задоволення позову та вирішення справи у їхню відсутність.

Відповідач ОСОБА_4, а також представник територіальної громади м. Запоріжжя, належним чином повідомлені про час і місце вирішення справи, до суду не зявилися з невідомих причин. Заперечень проти позову не надали.

За вказаних обставин зі згоди позивачів, висловленої в їхній заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Представник третьої особи, належним чином повідомленої про час та місце вирішення справи, до суду не зявився, надавши заяву з проханням вирішувати справу без його участі, що в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність представника третьої особи.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 17 лютого 1984 року сталася смерть ОСОБА_5, якому належало право власності на житловий будинок № 387 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.1968 року а. с. 39). Зазначене житло було набуте під час перебування у шлюбі з ОСОБА_6. Після смерті спадкодавця державним нотаріусом було видане свідоцтво про право власності на ? частину будинку як подружжю ОСОБА_6, а також свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_12, частки кожного із яких становить 1/8 частину будинку (а. с. 41). 11 квітня 2007 року сталася смерть ОСОБА_6, яка заповідала належну їй частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно, що становить 5/8 частин будинку, в рівних частках своїм дітям ОСОБА_7 і ОСОБА_12, з яких ОСОБА_7 вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно на час смерті проживав із спадкодавцем (а. с. 42). Проте інша спадкоємиця за заповітом відповідач в цій справі дій щодо прийняття спадщини протягом встановленого законом строку не вчинила, а її звернення до нотаріальної контори лише в лютому 2015 року увінчалося винесенням постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем за заявою ОСОБА_10 набрало законної сили з винесенням ухвали колегії суддів апеляційного суду Запорізької області (а. с. 27-31). Таким чином усю належну ОСОБА_6 частку в праві спільної часткової власності успадкував ОСОБА_7, чия частка в праві власності на вказане майно з урахуванням успадкованої після смерті ОСОБА_5 частки становила ? частини будинку (5/8 + 1/8). 14 грудня 2014 року помер ОСОБА_7 (а. с. 21). Звернення спадкоємців померлого його дружини ОСОБА_1, доньок ОСОБА_3, ОСОБА_2 увінчалось винесенням постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкодавець, прийнявши спадщину на частку в праві спільної часткової власності на будинок, правовстановлюючого документа на спадкове майно не оформив (а. с. 36-38).

Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Задовольняючи позов, суд зважає на ті обставини, що ОСОБА_7, який є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_6 вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно на момент смерті проживав разом із спадкодавцем.

Між тим інша спадкоємець ОСОБА_4 не може вважатися такою, що прийняла спадщину; зазначені обставини встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, тому при цьому судовому розгляді в силу ст. 61 ЦПК України доводитися не повинні.

Аналізуючи правовідносини, що склалися, суд погоджується з доводами позову про те, що ОСОБА_7 успадкував належні ОСОБА_11 5/8 частин спадкового будинку, які разом з часткою, що успадкована ним після смерті ОСОБА_5, становлять 6/8, або ? , частин нерухомого майна.

В свою чергу позивачі як спадкоємці за законом вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки протягом встановленого законом шестимісячного строку звернулися з заявами до нотаріальної контори (а. с. 109-135). Відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно унеможливила отримання ними свідоцтва про право на спадщину.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивачів.

Керуючись ст. ст. 1217, 1233, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.10, 59, 61, 212, 213, 215, 224, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Запорізької міської ради задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за кожною право власності на ? частину будинку № 387 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка сталася 14 грудня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів після отримання копії рішення

Суддя О.В. Щаслива