Справа № 372/1459/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Зінченка О. М. ,

при секретарі Абашідзе Т.П.,

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа Служба у справах дітей та сімї Обухівської районної державної адміністрації, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі країни,

в с т а н о в и в :

Позивач через свої представників звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини на межі країни, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 11.02.2011 року по 27.03.2014 року, від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживає разом з позивачем. Позивач має намір здійснити подорож разом з малолітньою дитиною до м. Москви Російської Федерації у період з 01 липня 2016 року по 01 вересня 2016 року. Відповідач від будь-якого спілкування з дитиною та позивачем ухиляється, 26 квітня 2016 року Обухівським районим судом було винесено рішення за аналогічним позовом про про виїзд дитини за кордон без згоди батька в період 01.05.2016 року по 31.05.2016 року, однак з тривалим часом набрання рішення законної сили вона не змогла поїхати з сином за кордон. У звязку з чим остання вимушена вдруге звернутися до суду з даним позовом.

Представники позивачача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в з підстав вказаних в позовній заяві та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти позову, вказавши що дана подорож не добре буде сприяти на дитину. Також вказав , що він не заперечує щоб його дитини їхала в іншу країну , а не в Росію.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти позову, подавши до суду письмові заперечення в яких виклав свої обґрунтування не визнання позову, просить в позові відмовити, оскільки є ризики не повернення дитини в Україну.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що їх служба при винесені рішення покладається на розсуд суду, оскільки ні батько, ні мати не позбавлені батьківських прав, крім того з даного приводу до їх служби сторони не зверталися.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 11.02.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 159723, актовий запис № 78 (а.с.8).

15.07.2011 року від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 465589 (а.с.7).

27.03.2014 року шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області (а.с.9).

31.05.2016 року позивач звернулася до ОСОБА_7 з листом зявитися 06.06.2016 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 для посвідчення нотаріальної згоди на вивезення малолітнього сина ОСОБА_8 до м. Москви Російської Федерації на відпочинок, в період з 01.07.2016 року по 01.09.2016 року, відповідь на який від відповідача не отримала (а.с.13-15).

Відповідно до ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМУ від 31.03.1995 року №231, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року передбачена можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", - документами, що надають право громадянина на виїзд з України і в'їзду в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон та проїзний документ дитини.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", - оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Статтею 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватись на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим значенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі країни знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і з урахуванням найкращих інтересів дитини, є такими, що підлягають задоволенню, оскільки надання дозволу сприятиме реалізації прав дитини. Суд не бере до уваги заперечення відповідача та його представника, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає можливим їх задовольнити частково, оскільки позивач просить надати дозвіл на виїзд дитини з 01.07.2016року, тобто з дати яка вже минула, тому такий дозвіл слід надати з дня набрання даним рішенням суду законної сили .

Керуючись ст.313 ЦК України, ст.3, 4, 10, 11, 15, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ч.2 ст.4 Закону України « Про порядок виїзду з України та в'їзду в України громадян України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України (до м. Москва, Російської Федерації) та на зворотній в'їзд в Україну малолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_6, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_7, з дня набрання даним рішенням суду законної сили до 01 вересня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_11