Провадження № 2/643/1562/16
18.07.2016 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Поліщук Т. В.,
за участю секретаря - Литвиненка М.А.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення 3% річних, інфляційних та відсотків за договором банківського вкладу, -
ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, про стягнення на її користь з ПАТ КБ «Приватбанк» 3% річних, інфляційні втрати та відсотки за договором банківського вкладу.
Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 10.02.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.03.2015, з відповідача стягнуто суму вкладу, яка становила 263 300,00 грн. та відсотки за період з 30.01.2014 по 29.04.2014 у розмірі 11 036,96 грн.

07.10.2015 стягнуті за рішенням суду кошти були зараховані на банківський рахунок Позивача.

Також вказує, що за той час, коли відповідач не виконував взяті на себе зобовязання з повернення суми вкладу, грошові кошти (вклад) істотно знецінилися, тому посилаючись на приписи ч. 2 ст. 625 та ч. 5 ст. 1061 ЦК України просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 9 889,98 грн., інфляційні втрати у сумі 153 291,68 грн. та відсотки за договором банківського вкладу у сумі 63 523,83 грн.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином та вчасно, в судове засідання не зявився та не направив свого представника, поважних причин неявки суду не повідомив.

Зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

29.01.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № SAMDNWFD900, відповідно до умов якого ОСОБА_3 внесла на депозитний рахунок 263 300,00 грн. строком на 3 місяці (до 29.04.2014) під 17 % річних (а.с. 9-10).

Зазначені факти підтверджуються копією вказаного договору та квитанції про внесення грошових коштів на депозитний рахунок (а.с. 11).

ОСОБА_3 звернулася до відповідача з листом від 30.05.2014, в якому просила достроково розірвати договір банківського вкладу та повернути їй грошові кошти в сумі 263 300,00 грн.

Відповідач зазначений лист отримав 04.06.2014, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення № 547 (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1. ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин за договором банківського вкладу застосовуються норми, що регулюють відносини за договору банківського рахунку.

Відповідно до статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Зважаючи на вказані приписи Цивільного кодексу України, договір № SAMDNWFD900 від 29.01.2014 є розірваним, а залишок грошових коштів на рахунку та нараховані на нього відсотки підлягають видачі клієнту (вкладнику).

Як вбачається з матеріалів справи, грошові кошти, внесені ОСОБА_3 на депозитний рахунок, останній своєчасно не повернуті. Доказів, які б спростовували зазначений факт, відповідач не надав.

30.07.2014 між ОСОБА_3 (Первісний кредитор) та ОСОБА_4 (Новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 1.1 договору про відступлення права вимоги Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором № SAMDNWFD900 від 29 січня 2014 року, укладеним між Первісним кредитором та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В п. 3.3 договору про відступлення права вимоги зазначається, що Первісний кредитор зобов'язаний повідомити Боржника про відступлення права вимоги за цим Договором шляхом відправки відповідного листа засобами поштового звязку із повідомленням про його вручення Боржнику (а.с. 13-15)

30.07.2014 ОСОБА_3 направила Відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідач отримав зазначене повідомлення 04.08.2014, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення № 030.

Наведені факти свідчать про те, що до позивачки перейшло право вимоги за договором № SAMDNWFD900 від 29.01.2014, про що відповідач був повідомлений в письмовій формі (а.с. 16-18).

Факт переходу права вимоги від ОСОБА_3 до ОСОБА_4, а також факт неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків встановлено рішенням Московського районного суду міста Харкова від 10.02.2016. Рішення суду було залишено без змін судом апеляційної інстанції, а отже набрало законної сили (ч. 1 ст. 223 ЦПК України) (а.с. 19-22).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 10.02.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.03.2015, з відповідача стягнуто суму вкладу яка становить 263 300,00 грн. та відсотки за період з 30.01.2014 по 29.04.2014 у розмірі 11 036,96 грн.

25.04.2015 ОСОБА_4 уклала шлюб, у звязку із чим змінила прізвище на «Куземко» (копія свідоцтва про шлюб міститься в матеріалах справи) (а.с. 8).

07.10.2015 стягнуті за рішенням суду кошти у сумі 274 336,96 грн. були зараховані на банківський рахунок позивача, що підтверджується копією виписки з банківського рахунку позивача (оригінал виписки оглянуто судом) (а.с. 23).

Факт розірвання Договору банківського вкладу та настання строку повернення банківського вкладу встановлено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.02.2015, яке набрала законної сили.

Зважаючи, що відповідач своєчасно не виконав грошове зобовязання та грошові кошти відповідно до умов договору банківського вкладу не повернув, він вважається таким, що прострочив виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі невиконання грошового зобовязання з повернення банківського вкладу кредитор має право вимагати повернення не лише суми вкладу, але й 3% річних та інфляційних втрат.

Розрахунок 3% річних за період з 01.07.2014 по 30.09.2015є наступним:

263 300,00 * 3% / 365 * 457 = 9 889,98 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 01.07.2014 по 30.09.2015 є наступним.

(263 300,00 * 1,582194) 263 300,00 = 153 291,68 грн., де

1,582194 показник сукупного індексу інфляції за період з 01.07.2014 по 30.09.2015, який отримано шляхом перемноження індексів інфляції за кожен місяць періоду прострочки.

При цьому суд зазначає, що стягненню підлягає лише сума, на яку заборгованість відповідача збільшилася, оскільки безпосередньо суму вкладу позивач вже отримала 07.10.2015. Тому від добутку суми вкладу та індексу інфляції слід відняти суму вкладу.

Перевіривши наведені у позовній заяві розрахунки в цілому суд доходить висновку про їх обґрунтованість.

Відповідно до частини пятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобовязань не припиняє зобовязальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обовязок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. (Вказане зазначено в Правовому висновку Верховного суду України від 29.04.2016 року).

Відповідно до абз. 2 п. 2 договору банківського вкладу на суму вкладу нараховуються відсотки за ставкою 17% річних. Суд перевіривши розрахунок відсотків прийшов до висновку про його обґрунтованість:

263 300,00 * 17% / 365 * 518 = 63 523,83 грн.

При цьому, початком періоду нарахування відсотків є 01.05.2015 року, оскільки відсотки за період з 30.01.2014 по 29.04.2014 вже були стягнуті за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.02.2015. Вимог про стягнення відсотків за 30.04.2015 не заявлено.

Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 3% річних у сумі 9 889,98 грн., інфляційних втрат у сумі 153 291,68 грн. та відсотків за договором банківського вкладу у сумі 63 523,83 грн., а всього 226 705,49 грн.

При подачі позову до суду, позивач сплатив судовий збір 2 267,05 грн., який підлягає стягненню з відповідача на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 10,11, 37 , 57-60, 79, 84, 88, 174, 212-215, 169, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «ПриватБанк» (код. ), юридична адреса: м. Дніпропетровськ, вул. набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) грошові кошти у розмірі 226 705 (двісті двадцять шість тисяч сімсот пять) гривень 49 копійок, що складаються: - 3% річних 9889,98, інфляційні втрати 153291,68 грн., відсотки за депозитом 63523,83 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «ПриватБанк» (код. ), юридична адреса: м. Дніпропетровськ, вул. набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 2267 (дві тисячі двісті шістдесят сім) гривень 05 копійок.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т. В. Поліщук