Справа № 212/2698/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 липня 2016 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі головуючого судді Дехта Р.В., за участі секретаря судового засідання Більченко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу технічними засобами, у залі суду міста ОСОБА_1, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 державна нотаріальна контора про визнання заповіту нікчемним, та визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_2 11.05.2016 звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеним позовом. У обґрунтування позову зазначила, що 05 лютого 2016 року померла бабуся її неповнолітньої доньки ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_7 залишилась спадщина у вигляді квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належала останній на підставі права власності. Ії неповнолітня донька, ОСОБА_3 являється єдиним спадкоємцем за законом (правом представлення) після смерті ОСОБА_7, відповідно п.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

27 квітня 2016 року у відповідності до ст.1269 ЦК України її неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняла спадщину після смерті своєї бабусі звернувшись до Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на підставі якої було заведено спадкову справу.

Того ж дня, 27 квітня 2016 року ОСОБА_3 нотаріусом другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори була видана постанова, якої вбачається, що спадкодавець ОСОБА_7 залишила заповіт, посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 15 січня 2016 року за реєстровим № 72 на усе належне їй майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось на ім?я ОСОБА_4, а ОСОБА_4 прийняла спадщину в установлений законом термін. Отже, спадкоємець за законом, онука померлої, її неповнолітня донька, ОСОБА_3, не має права на отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої, оскільки спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, а ОСОБА_3 не є спадкоємцем, передбаченим ст. 1241 ЦК України.

Вважає, що вказаний заповіт є нікчемним, а ОСОБА_4 не має права на спадкування за ним, оскільки на час складання заповіту спадкодавець ОСОБА_7 страждала на хворобу зору та не могла сама прочитати текст заповіту, а тому заповіт повинен був бути посвідчений нотаріусом лише за участю свідків, але ця вимога закону не була виконана.

Позивач просить суд:

-Визнати нікчемним заповіт ОСОБА_7, посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 15 січня 2016 року за реєстровим № 72 на усе належне майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось на ім?я ОСОБА_4;

-Визнати права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 за ОСОБА_3.

Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, до початку розгляду справи надала до суду заяву у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи належним чином сповіщений, що підтверджено письмовими матеріалами справи, причини не явки суду не повідомив, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів у відповідності з вимогами ч.1ст. 224 ЦПК України та постановляє заочне рішення. Відповідач ОСОБА_4 клопотанням, що надійшло до суду просила суд направити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 державна нотаріальна контора, про визнання заповіту нікчемним, та визнання права власності в порядку спадкування до Ленінського районного суду міста Харкова за місцем проживання відповідача.

Третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 до суду не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори до суду не зявився, заздалегідь надавши заяву у якій просив розглянути справу без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Судом в судовому засіданні судом встановлено, що позивачем ставиться питання про визнання права власності на нерухоме майно, що розташоване на території міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а саме: на квартиру АДРЕСА_3 та на вказану адресу поширюється юрисдикція Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а тому підстав для направлення цивільної справи до Ленінського районного суду міста Харкова за місцем проживання відповідача відсутні.

В судовому засіданні встановлено, що 05 лютого 2016 року померла ОСОБА_7, яка рідною бабусею неповнолітньої доньки позивачки, що підтверджується матеріалами спадкової справи №133/2016 до майна померлої 05 лютого 2016 року ОСОБА_7, в тому числі свідоцтвами про народження ОСОБА_3, ОСОБА_8.

Після смерті ОСОБА_7 залишилась спадщина у вигляді квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_4, яка належала останній на підставі права власності, що підтверджується матеріалами спадкової справи №133/2016 до майна померлої 05 лютого 2016 року ОСОБА_7, в тому числі дублікатом Свідоцтва про право власності на житло №Ж4409 від 16 листопада 1994 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Неповнолітня донька позивачки, ОСОБА_3 являється спадкоємцем за законом (правом представлення) після смерті ОСОБА_7, у розумінні п.1 ст. 1266 ЦК України, згідно якої внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Батько ОСОБА_3 Олександрівни- помер 05.05.2015 року, що підтверджується матеріалами спадкової справи №133/2016 до майна померлої 05 лютого 2016 року ОСОБА_7.

Вищевказане підтверджується копією спадкової справи після смерті ОСОБА_7, яка мається у матеріалах справи.

27 квітня 2016 року у відповідності до ст. 1269 ЦК України неповнолітня донька позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняла спадщину після смерті своєї бабусі звернувшись до Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на підставі якої було заведено спадкову справу.

27 квітня 2016 року дочці позивачки нотаріусом другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори була видана постанова, якої вбачається, що спадкодавець ОСОБА_7 залишила заповіт, посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 15 січня 2016 року за реєстровим № 72 на усе належне їй майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось на ім?я ОСОБА_4, а ОСОБА_4 прийняла спадщину в установлений законом термін. Отже, спадкоємець за законом, онука померлої, ОСОБА_3, згідно постанови, не має права на отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої, оскільки заповіт від імені померлої складений на користь ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, а ОСОБА_3 не є спадкоємцем, передбаченим ст. 1241 ЦК України. Копія спірного заповіту мається у спадковій справі, копія якої долучена до матеріалів справи.

Згідно ч. 4 ст. 207 ЦК України, "Якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє".

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 3 статті 1247 Цивільного кодексу України встановлює, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Пункт 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 за N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», встановлює, що складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Постанова Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 за N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлює, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 1248 ЦК України, "Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках".

Згідно з ч. 2 ст. 1253 ЦК України, "У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 ЦК України і статтею 1252 ЦК України, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою". Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю.

Проте, як вбачається із тексту оспорюваного заповіту, заповіт на ім'я відповідача від імені ОСОБА_7, яка як вказано у тексті заповіту, мала вади зору, на порушення вимог ч. 2 ст. 1253 ЦК України, був складений та посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 15 січня 2016 року за реєстровим № 72, без жодного свідка, тобто з порушенням вимог щодо посвідчення заповіту.

Крім того, встановлено, що оспорюваний заповіт було складено та посвідчено в порушення Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Мін'юсту України від 11.11.2011 N 3306/5.

Зокрема: ч. 7 п. 1.4. розділу III даного Порядку, зазначено, що якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

З оспорюваного заповіту вбачається, що текст вказаного заповіту був прочитаний вголос приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, свідків при його посвідченні залучено не було.

Як уже зазначалося, заповіт складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч.1 ст.1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається (правова позиція, висловлена у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Таким чином, вказаний заповіт є нікчемним, оскільки на час складання заповіту спадкодавець ОСОБА_7 страждала на хворобу, ваду зору, що зазначено у заповіті від 15 січня 2016 року та не могла сама прочитати текст заповіту, а тому заповіт повинен був бути посвідчений нотаріусом лише за участю свідків, але ця вимога закону не була виконана.

Щодо визнання за неповнолітньою донькою позивачкою права власності на спадкове майно, встановлено наступне.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Згідно із ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Отже, за наявності обставин визначених ч.2 ст.1259 ЦК України, підставою для одержання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та виникнення права власності є рішення суду у зв'язку з чим вимога позивача про визнання права власності в порядку спадкування задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною.

При цьому, лише у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач має право на звернення до суду з відповідним позовом про захист прав спадкоємця.

Суд не бере до уваги постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 квітня 2016 року, оскільки відмова нотаріуса обґрунтована наявністю заповіту не на користь неповнолітньої доньки позивачки.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 218, 367 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 державна нотаріальна контора, про визнання заповіту нікчемним та визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити частково.

Визнати заповіт ОСОБА_7, що посвідчений, Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 15 січня 2016 року за реєстровим № 72 на усе належне майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось на ім?я ОСОБА_4, нікчемним.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 державна нотаріальна контора, про визнання за ОСОБА_3, право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом його постановивши згідно поданої відповідачем в справі заяві про перегляд заочного рішення на протязі десяти днів з часу ознайомлення останнім з цим рішенням суду, іншими учасниками процесу, на рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 10 днів, з дня його проголошення, в палату з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. В. Дехта