Справа № 640/3422/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України», ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою після уточнення позовних вимог остаточно просила визнати припиненим договір поруки № SR 702/818/2008 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 від 03.04.2008 року посилаючись на те, що між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого з усіма правами за договором відступлення права вимоги від 20.07.2011 року є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № ML-7-2/818/2008 у відповідності до умов якого останній отримав у банку кредит у сумі 130000,00 доларів США під 5,99 % річних з кінцевим терміном повернення 03.04.2023 року. Зазначає, що 03.04.2008 року між нею та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки № SR 702/818/2008 у відповідності до умов якого вона взяла на себе зобовязання відповідати перед банком за належне виконання зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором. Як вказує позивач, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пропустив строк предявлення вимоги до неї як поручителя з огляду на ч.4 статті 559 Цивільного кодексу України, що дає підстави для припинення договору поруки. Зазначає, що з 10.06.2010 року (дата закінчення останнього платежу) вона не виконує своїх зобовязань по поверненню кредиту та відсотків за користування ним; 15.05.2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боржнику була направлена вимога про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, 05.12.2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» предявлено позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з неї та ОСОБА_4 За таких обставин, враховуючи, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» фактично з 10.06.2010 року не предявлено вимоги до неї як поручителя протягом шести місяців та не предявивши позову у встановленому законом терміни пропустив строки предявлення вимоги, що передбачені ч.4 статті 559 Цивільного кодексу України, у звязку з чим договір поруки вважає таким, що підлягає припиненню за законом.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі на підставах, викладених в позовній та уточненій позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутністю на підставі наявних в матеріалах спраи доказів.

Суд, заслухавши пояснення присутніх сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 03.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого з усіма правами за договором відступлення права вимоги від 20.07.2011 року є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № ML-7-2/818/2008 у відповідності до умов якого останній отримав у банку кредит у сумі 130000,00 доларів США під 5,99 % річних з кінцевим терміном повернення 03.04.2023 року (арк. справи 26-30).

Згідно пункту 1.6.1 укладеного договору позичальник зобовязаний повністю повернути Банку суму отриманого за цим Договором кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту та відповідно до умов встановлених статтею 1.5 цього Договору.

Згідно пункту 1.9.1 незважаючи на інші положення цього договору банк має право вимагати дострокове виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобовязань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3 та ст. 3 цього Договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому, зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

З метою належного виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань 03.04.2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір поруки № SR 702/818/2008 у відповідності до умов якого ОСОБА_3 зобовязалась відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором в повному обсязі таких зобовязань. Згідно пункту 2.2 поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (арк. справи 11). Відповідно до п. 2.2 Договору поруки, порукою забезпечені боргові зобовязання в раз зміни їх суми, відповідно до п. 2.1. Цього договору.

Окрім, за матеріалів справи вбачається, що 09 січня 2009 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору, 17 квітня 2009 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору. 29 січня 2010 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений додатковий договір № /2 до кредитного договору. 30 липня 2009 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений додатковий договір № /3 до кредитного договору. 30 липня 2009 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору. 03 листопада 2009 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений додатковий договір № 3 до кредитного договору.

03 листопада 2009 року між банком та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір № 3 до договору поруки.

Відповідно до п. 2.2.1 якого в разі зміни розміру боргових зобовязань після укладення нього договору, такі боргові зобовязання забезпечуються в їх повному розмірі без укладення будь- яких додаткових договорів до цього договору.

12 квітня 2010 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений додатковий договір № 4 до кредитного договору.

12 квітня 2010 року між банком та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір № 4 до договору поруки.

Відповідно до п. 2.2.1 додаткового договору № 4 до Договору поруки, сторони погодили, що у разі Зміни, в тому числі збільшення розміру боргових зобовязань та/чи інших зобовязань боржника за кредитним договором після укладення цього договору, такі зобовязання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору, а підписання цього договору вважається попередньою згодою Поручителя на зміну умов Кредитного договору.

11 серпня 2010 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений додатковий договір № 6 до кредитного договору. 11 листопада 2010 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений додатковий договір № 7 до кредитного договору. 11 листопада 2010 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір №5 до договору поруки.

Відповідно до п. 2.2 Додаткового договору № 5 до Договору поруки, сторони погодили, що у разі зміни, в тому числі збільшення розміру боргових зобовязань та/чи інших зобовязань боржника за кредитним договором після укладення цього договору, такі зобовязання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору, а підписання цього договору вважається попередньою згодою Поручителя на зміну умов Кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 Цивільного кодексу України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 Цивільного кодексу України та частині першій статті 252 Цивільного кодексу України, тому в цьому разі слід застосувати норми частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців).

Так, у справі, яка переглядається, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обовязків, передбачених основним зобовязанням.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобовязання. В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України строк виконання основного зобовязання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Як вбачається зі змісту уточненої позовної заяви представник позивача посилається як на підставу для задоволення позовних вимог на обставину, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором предявлено не в межах строку дії поруки, з порушенням шестимісячного строку з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, а також на закінченням строку, встановленого договором поруки та сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання та одногу року від дня укладення договору поруки, вважає поруку припиненою, оскільки кредитор протягом дні поруки не заявив вимоги до поручителя. Також посилається на правову позицію Верховного суду України, що викладена в постанові від 13.02.2013 року по справі № 6-3цс13.

Разом з тим, вирішуючи спір суд виходить з того, що укладеним між сторонами договором не встановлено строк його дії, а встановлення в договорі поруки умови про її дію до повного виконання грошових зобовязань не є строком дії договору поруки, що відповідає правовій позиції Верховного суду України, викладеній в постанові від 11.11.2015 року справа № 6-2056цс15. Суд не приймає доводи представника позивача щодо застосування правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 13.02.2013 року по справі № 6-3цс13, оскільки вона не підлягає застосуванню до спірних правовідносин у звязку з тим, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі не є подібними.

Так, згідно ч.1 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ч.1 статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується належними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні своєчасного звернення ТОВ «ОТП Факторинг України» з позовними вимогами до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості, з дотримання вимог чинного цивільного законодавства в сфері кредитних правовідносин урахуванням положень в частині поруки.

Згідно зі статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли своє доведення в ході судового розгляду, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись статями 251, 559 Цивільного кодексу України, статтями 10, 11, 60, 201-208 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України», ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Вступна та резолютивна частина судового рішення виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 12 липня 2016 року. Повний текст рішення суду виготовлено 18 липня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях