Справа № 357/6854/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 26.11.2005 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають, сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними виникають постійно сварки, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, поводить себе агресивно, з приводу чого вона неодноразово зверталася до поліції, але висновків відповідач не зробив, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просила суд шлюб між ними розірвати.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на розірванні шлюбу.

Відповідач позов визнав, погодився на розірвання шлюбу.

За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, судом встановлено, що сторони по справі з 26.11.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З пояснень позивача встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, склалися напружені стосунки, наміру зберігати сім'ю позивач не має, категорично наполягає на розірванні шлюбу.

Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі та вважає за недоцільне надавати строк на примирення, оскільки це не призведе по позитивних наслідків.

Крім того, питання про збереження шлюбу має вирішуватися обома сторонами на паритетних засадах.

А тому враховуючи все вищенаведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

При реєстрації шлюбу сторони прізвищ не змінювали.

Керуючись ст.ст. 24,56, 110, 111, 112,113 СК України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26 листопада 2005 року у виконкомі Острійківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 06, - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко