Провадження № 22-ц/780/2449/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 07.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Сушко Л.П.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Чудова марка" на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року за позовом Селянського фермерського господарства «Горизонт -2» до ОСОБА_2, Фермерського господарства «Чудова марка», 3-ті особи Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі, Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_3 фермерське господарство «Горизонт-2» звернулося до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 05 листопада 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі за умовами якого позивачем отримано в у користування земельну ділянку площею 2,7299га, яка знаходиться в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер :04:006:0002, строком на 5 років. Вказаний договір оренди землі 26.11.2012року було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Білоцерківському районі, про що вчинений запис у Державному реєстрі земель за № 06541.

30.10.2015року з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 46617030 від 30.10.2015року позивачу стало відомо про те, що 07.02.2015р. державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області ОСОБА_4 здійснено державну реєстрацію договору оренди землі №б/н від 31.12.2014р. , укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Чудова марка», предметом якого є одна і та сама земельна ділянка. Посилаючись на зазначені обставини а також вважаючи порушеними свої права щодо користування земельною ділянкою ОСОБА_2 до 2017року просило на підставі ст.ст.203,215 ЦК України та ст..ст.20,27 Закону України «Про оренду землі» визнати недійсним договір оренди землі укладений між ОСОБА_2А та ФГ «Чудова марка» .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 31.12.2014року, укладений ОСОБА_2 (орендодавець) з Фермерським господарством «Чудова марка» (орендар), згідно з яким орендодавець передав орендарю у строкове, платне користування земельну ділянку площею 2,7299га цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою Михайлівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер :04:006:0002, строком на 5 років.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Фермерське господарство «Чудова марка» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В обґрунтування вимог зазначає, що суд прийшов до помилкових висновків про відсутність доказів щодо належного повідомлення позивача з боку ОСОБА_2 про розірвання договору, не взявши до уваги направлений апелянтом лист на адресу позивача. Разом з тим ч.4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» та договором оренди укладеного між сторонами передбачено можливість розірвання договору оренди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка 2,7299 газ цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий :04:006:0002, розташованої в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 327950, виданого 18.02.2009 року Михайлівською сільською радою Білоцерківського району.

05 листопада 2012року між ОСОБА_2 (орендодавець) та ОСОБА_3 фермерським господарством «Горизонт 2» (орендар) укладено договір оренди №92, за умовами якого позивач здійснював використання земельної ділянки площею 2,7299га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до п.6 договору оренди від 05.11.2012р. договір було укладений строком на 5 років.

Договір оренди землі від 05 листопада 2012 року №92 було зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.11.2012р. № 06541.

Відповідно до акту прийому передачі земельної ділянки сторони договору оренди землі від 05.11.2012р. №92 підтвердили факт передачі орендодавцем до орендаря земельної ділянки площею 2,7299 га.

31 грудня 2014року між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Чудова марка» було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0002 площею 2,7299га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району і належить на праві приватної власності ОСОБА_2

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що укладений між ОСОБА_2 і ФГ «Чудова марка» договір оренди землі порушує права позивача СФГ «Горизонт-2» на використання земельної ділянки площею 2.7299 га, передбачені законом та договором оренди, що у свою чергу є підставою для визнання цього договору оренди недійсними.

При цьому суд виходив з того, що укладений між ОСОБА_2 і позивачем СФГ «Горизонт-2» договір оренди землі не розірваний у встановленому законом порядку а відтак його наявність перешкоджає укладенню іншого договору оренди щодо цієї ділянки без припинення прав оренди на цю ділянку попереднього користувача.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону виходячи з наступного:

Відповідно до ст.ст.1, 13 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.25 вказаного Закону орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

Відповідно до приписів ст.27 вказаного Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною (ч.3).

Аналогічні положення містить ч.2 ст.16 ЦК України, згідно якої способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про порушення прав позивача СФГ «Горизонт-2» як орендаря земельної ділянки у звязку із укладенням оспорюваного договору оренди і захистив його права у передбачений законом спосіб шляхом визнання недійсним договору оренди та скасування його державної реєстрації.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У п.29 договору оренди земельної ділянки, укладеного 05 листопада 2012 року між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2, передбачено, що дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а.с.5).

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч.ч.1,3 ст.651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У ч.2 ст.651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, зокрема, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що розірвання в односторонньому порядку договору оренди можливе за умови невиконання (істотного порушення) сторонами обов'язків, передбачених умовами договору та ст.ст.24 і 25 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про припинення договору оренди, укладеного 05 листопада 2014 року між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2 внаслідок його розірвання за заявою ОСОБА_2., безпідставні, поскільки у заяві ОСОБА_2 про розірвання договору взагалі не йдеться про істотне порушення чи невиконання СФГ «Горизонт-2» обов'язків, передбачених ст.ст.24 і 25 Закону України «Про оренду землі» та умов договору, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав вважати про припинення договору шляхом його розірвання в одностороньому порядку.

Посилаючись на розірвання договору відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження порушення СФГ «Горизонт-2» істотних умов договору оренди земельної ділянки та не навів причин та підстав розірвання договору.

Доводи ФГ «Чудова марка» в апеляційній скарзі, що орендодавець ОСОБА_2 може розірвати договір оренди в односторонньому порядку немотивовано, суперечать як вищевказаним положенням закону, так і не узгоджується із загальними засадами цивільного законодавства, вказаними у ст.3 ЦК України, зокрема справедливістю, добросовісністю і розумністю.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у позові, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Чудова марка" відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: