Справа № 2-1366/09
Провадження 2/279/47/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді Cнігір В.М.,

за участі секретаря Каленської І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Коростеня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, нажитого за час проживання у шлюбі,

В С Т А Н О В И В :

19.03.2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна, придбаного за час перебування у шлюбі.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 05 травня 2009 року затверджено мирову угоду, провадження в справі закрито.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 01.2015 року ухвла Коростенського міськрайонного суду від 05 травня 2009 року скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з серпня 1977 року по січень 2009 року сторони перебували у шлюбі. В 1994 році шлюб з відповідачкою був розірваний, але фактично не припинився так як сторони продовжували проживати разом, вести спільне господарство, виховувати дітей, придбавати спільне майно та 31 березня 2001 року повторно зареєстрували шлюб, який розірвали 27 січня 2009 року про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 27 січня 2009 року, зазначає, що протягом сумісного проживання у шлюбі вони придбали наступне майно:

-трикімнатна квартира АДРЕСА_1 (згідно договору купівлі продажу від 08.02.2007 року);

-чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_2 (згідно договору купівлі-продажу від 29 березня 1996 року);

-3/10 частин нежитлової будівлі, що складає магазин № 4, розташований по вулиці Базарна Площа, 9 в місті Коростені Житомирської області;

- автомобіль «HONDA» FR-V, 2005 року випуску, державний номер AM 7151 AH (договір купівлі продажу № 1074 від 04.10.2005 р.).

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, остаточно просить розділити майно подружжя у вигляді 3/10 частин нежитлової будівлі магазина № 4, який розташований по вулиці Базарна площа, 9 в місті Коростені Житомирської області, виділивши кожному з подружжя по 3/20 частин нежитлової будівлі магазина № 4, який розташований по вулиці Базарна площа,9 в місті Коростені Житомирської області, та визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/20 частин нежитлової будівлі магазина № 4, який розташований по вулиці Базарна площа,9 в місті Коростені Житомирської області, за ОСОБА_1 право власності на 3/20 частин нежитлової будівлі магазина № 4, який розташований по вулиці Базарна площа,9 в місті Коростені Житомирської області.

Стягнути з Відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування заподіяної шкоди половину вартості відчуженого майна : житлової квартири АДРЕСА_1; житлової квартири АДРЕСА_2; прибудови до магазину №4, яка розташована по вулиці Базарна площа,9 в місті Коростені Житомирської області в розмірі 1076605,00 гривень.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житлову прибудову до магазину № 4, яка розташована по вулиці Базарна площа,9 в місті Коростені Житомирської області. Також просив стягнути з Відповідача суму понесених судових витрат.

Суд, проаналізувавши доводи сторін, вивчивши письмові докази, проаналізувавши їх в сукупності дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з серпня 1977 року по січень 1994 року перебували у шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 26 січня 1994 року шлюб розірвано міським відділом ЗАГС міста Коростеня Житомирської області актовим записом № 30. Вдруге 31.03.2001 року сторони зареєстрували шлюб , який було розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду від 17 жовтня 2007 року шлюб розірвано (а.с. 23).

Відповідно до статті 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджують одному з подружжя. Грошова компенсація присуджується лише у разі відповідної згоди подружжя.

Позовна вимога щодо поділу спільного майна подружжя - 3/10 частини нежитлової будівлі, що складає магазин № 4 розташований по вулиці Базарна Площа, 9 в місті Коростені Житомирської області не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.29 постанови № 11 від 21 грудня 2007 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" відповідно до положень статей 57, 61 СК. Згідно зі ст. 52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.08.2003 року на підставі рішення виконкому Коростенської міської ради від 16.07.2003 р. №354 колективній приватній торгово-виробничій фірмі „Торговий дім „Садко" було видано свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно, а саме: 3/10 частин нежитлової будівлі, що складає магазин №4 загальною площею 359,6 кв.м. розташоване по вулиці Базарна Площа, 9 в місті Коростені Житомирської області (а.с.10), 04.08.2003 р. право власності на нерухоме майно зареєстровано в державному комунальному підприємстві „Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а.с.11).

Згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи з 10.07.2008 р. за вищевказаною адресою зареєстровано приватне підприємство „Торгівельний дім „Садко" (а.с.19).

За повідомленням Комунального підприємства „Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 19.01.2015 р №147 станом на 05.05.2009 р. нежитлове приміщення магазину № 4 розташоване по вулиці Базарна Площа, 9 в місті Коростені Житомирської області було зареєстровано за колективною приватною торгово-виробничою фірмою „Торговий дім „Садко". 30.10.2008 року на адресу КП „Коростенське МЕТІ" надійшло повідомлення від директора ПП „Торгівельний дім „Садко" про зміну назви підприємства, однак заяви власника про внесення змін до свідоцтва про право власності на нерухоме майно не надходило.

Як пояснив представник третьої особи ПП „Торгівельний дім „Садко", зазначене нежитлове приміщення є власністю юридичної особи у формі приватного підприємства. Єдиним засновником підприємства згідно статуту є Відповідач, ОСОБА_2 зазначене приміщення не є обєктом спільного майна подружжя, оскільки ніколи не належало на праві власності нікому ж членів подружжя, із спільної сумісної власності подружжя зазначене майно не виділялось та не вносилось до статутного капіталу підприємства як обєкт спільної сумісної власності подружжя.

Вказані обставини додатково підтверджені Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 січня 2015 року. Зазначене судове рішення набрало законної сили, сторонами у справі не оскаржувалось.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні, за клопотанням Позивача витребовувались та оглядались матеріали реєстраційної справи ПП „Торгівельний дім „Садко". За наслідками огляду встановлено, що в статутних документах відсутні будь-які фактичні дані про те, що Позивач ОСОБА_3 був або є засновником ПП „Торгівельний дім „Садко", та про те, що статутний капітал приватного підприємства сформовано за рахунок внесення обєктів спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

За таких обставин не підлягає задоволенню вимога Позивача щодо поділу майна подружжя 3/10 частин нежитлової будівлі, що складає магазин №4 загальною площею 359,6 кв.м. розташоване по вулиці Базарна Площа, 9 в місті Коростені Житомирської області та визнання за сторонами права власності на 3/20 частин нежитлової будівлі магазина № 4, який розташований по вулиці Базарна площа,9 в місті Коростені Житомирської області за кожним із членів подружжя.

Також не підлягає задоволенню вимога Позивача про стягнення з Відповідача в рахунок відшкодування заподіяної шкоди суми 1076605,00 грн.

Позивач посилається на вимоги ст.1166 ЦК України, зазначає, що йому завдано майнової шкоди внаслідок відчуження майна.

Розмір розрахованої майнової шкоди складається з половини вартості 3 обєктів нерухомості, визначених Позивачем, однак в ході розгляду справи Позивачем не надано будь-яких обґрунтувань, визначеного розміру майнової шкоди та не зазначено чому саме виходячи із половини вартості саме цих обєктів розраховано суму завданої шкоди. Таким чином на думку суду, розрахунок суми позову в частині стягнення в рахунок відшкодування заподіяної шкоди є необгрунтованим нормами діючого законодавства.

Статтями 10,60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зміст глави 82 ЦК України регулює правовідносини (зобов'язання), що виникають не з договорів, а із завдання шкоди. Залежно від об'єкта завдання шкоди розрізняють деліктну відповідальність за завдання шкоди майну та деліктну відповідальність за завдання шкоди особі. У ст. 1166 ЦК міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювана шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; г) вина. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Майнова шкода полягає у зменшенні майнової сфери потерпілого, що в свою чергу тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника. За загальним правилом ч. 1 ст. 1166 ЦК шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі, тобто відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду.

Позивачем мотивовано, що завдана майнова шкода полягає в неможливості розподілу майна, яке нажито в шлюбі, а не у зменшенні майнової сфери Позивача, що в свою чергу тягне за собою негативні майнові наслідки для Відповідача (правопорушника).

За загальним правилом ч. 1 ст. 1166 ЦК шкода підлягає відшкодуванню: в повному, обсязі, відшкодовується, як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника.

За змістом норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на Позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести Відповідач. Зважаючи на той факт, що в ході розгляду справи в суді Позивачем не доведено факт наявності шкоди та її розміру, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимоги про її стягнення на користь позивача.

Позовна вимога про визнання права власності на житлову надбудову 2-го поверху до магазину № 4, загальною площею 83,9 кв.м., яка розташована по вулиці Базарна Площа, 9 в м.Коростені Житомирської області є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки, як вбачається з висновку № 638/01.16 судової будівельно-технічної експертизи від 29.07.2015 року, зазначена житлова надбудова площею 83,9 кв.м. здійснена в 2010-2011 роках. Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду від 05 травня 2009 року ОСОБА_1 виділено 3/10 частин нежитлової будівлі, що складає магазин № 4, розташований по вулиці Базарна Площа, 9 в місті Коростені Житомирської області. Таким чином, в період чинності ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 травня 2009 року, позивачем правомірно було здійснено надбудову 2-го поверху до магазину № 4, загальною площею 83,9 кв.м., яка розташована по вулиці Базарна Площа, 9 в м.Коростені Житомирської області.

Керуючись ст. 51 Конституції України; ст. 60, 61, 70,71 СК України, ст. 8,10,11,60,212,213,214,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, нажитого за час проживання у шлюбі задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житлову надбудову 2-го поверху до магазину № 4, загальною площею 83,9 кв.м., яка розташована по вулиці Базарна Площа, 9 в м.Коростені Житомирської області.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис ОСОБА_4

Копія згідно з оригіналом: Суддя В.М.Снігір