Ухвала

іменем україни

06 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: П'ята одеська державна нотаріальна контора, Біляївська районна державна нотаріальна контора Одеської області, про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: П'ята одеська державна нотаріальна контора, Біляївська районна державна нотаріальна контора Одеської області, про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_6, після смерті якого він звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки спадщину за заповітом від 22 липня 2011 року прийняла ОСОБА_4

Вважав, що вказаний заповіт є нікчемним, а ОСОБА_7 не мала права на спадкування за ним, оскільки на час складання заповіту спадкодавець страждав на хворобу зору та не міг сам прочитати текст заповіту, а тому заповіт повинен був бути посвідчений нотаріусом лише за участю свідків, але ця вимога закону не була виконана.

Посилаючись на положення ст. 1301 ЦК України, просив визнати недійсними свідоцтва, видані 08 вересня 2014 року відповідачу на підставі цього заповіту, який в силу ст. 1257 ЦК України є нікчемним.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте таким вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заповіт від 22 липня 2011 року складений та посвідчений відповідно до вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03 березня 2004 року, яка діяла на момент посвідчення заповіту, а тому підстав для визнання заповіту нікчемним у розумінні ст. 1257 ЦК України немає.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами під час розгляду справи встановлено, що 22 липня 2011 року державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори посвідчено заповіт, яким ОСОБА_8 все своє майно заповів ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер.

12 березня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Біляївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, а 29 квітня 2014 року з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька звернувся ОСОБА_3

07 травня 2014 року державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з існуванням заповіту на ім'я ОСОБА_4

08 вересня 2014 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області на підставі заповіту ОСОБА_4 видані три свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало померлому ОСОБА_8

Статтею 3 ЦК України визначено перелік загальних засад цивільного законодавства, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність ( п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Згідно з нормами ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251, 1252 ЦК України.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу.

Статтею 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно. Згідно з частиною 2 цієї статті, нотаріус на прохання особи може власноручно записати заповіт з її слів. У цьому випадку заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

Згідно з висновком посмертної судово-медичної експертизи від 12 травня 2015 року № 446 ОСОБА_8 станом на 22 липня 2012 року не міг самостійно прочитати текст заповіту, а також не міг чітко чути постановлені йому питання.

Проте суди у порушення вимог ст. ст. 147, 303, 316 ЦПК України свою незгоду з висновком експерта належним чином не вмотивували, не звернули уваги також на те, що експертом вирішувались саме ті питання, які поставив суд в ухвалі щодо заповіту.

Отже, якщо докази є недостатніми, суд відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України та з урахуванням положень ст. 11 ЦПК України з метою повного й всебічного з'ясування обставин справи роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Невиконання судом зазначених вимог процесуального закону призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на зазначене увагу не звернув, у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України не усунув допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального закону.

Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами належним чином не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана