Справа № 464/1865/15-ц
пр.№ 2/464/87/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/з а о ч н е/

27.10.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

при секретарі Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дудко Олена Олександрівна, про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить: визнати за нею право власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, що знаходяться по АДРЕСА_1; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за ОСОБА_2 на нежитлові приміщення напівпідвалу 46-1 по 46-10, що знаходиться по АДРЕСА_1, індексний номер 14805413 від 30.07.2014р., 15:19:22, прийняте державним реєстратором ОСОБА_6 Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 05 серпня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. та зареєстрований за реєстраційним №548; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_3 на нежитлові приміщення напівпідвалу 46-1 по 46-10, що знаходиться по АДРЕСА_1, індексний номер 14923543 від 05.08.2014р., 12:29:38, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О.; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.08.2014р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. та зареєстрований за реєстраційним №566; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_4 на нежитлові приміщення напівпідвалу 46-1 по 46-10, що знаходиться по АДРЕСА_1, індексний номер 14998935 від 07.08.2014р., 16:29:36, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О.; судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25 квітня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень набула у власність нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, загальною площею 115.6 м.кв., що по АДРЕСА_1. Право власності за зазначені житлові приміщення було за нею належним чином зареєстровано, що стверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25 травня 2004 року. В подальшому, після оформлення права власності на вказані нежитлові приміщення, нею були укладені угоди для обслуговування придбаної нерухомості (договір сервітутного землекористування, договір експлуатаційних витрат, постачання енергоносіїв, тощо). В серпні 2014 року невідомими особами було здійснено спробу захоплення вищезазначених належних їй нежитлових приміщень шляхом злому замків на вхідних дверях. На місце пригоди прибули працівники органів внутрішніх справ - Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ, якими було встановлено, що право власності на зазначені нежитлові приміщення станом на серпень 2014 року зареєстроване за зовсім іншою фізичною особою, а саме за громадянином ОСОБА_4 В подальшому їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 незаконно оформив право власності на належні їй нежитлові приміщення на підставі заочного рішення суду, яке не набрало законної сили на момент реєстрації його права власності, а потім здійснив відчуження спірних нежитлових приміщень на користь відповідача - ОСОБА_3, який через два дні відчужив їх на користь відповідача - ОСОБА_4 Однак, з моменту придбання у власність спірного нерухомого майна у 2003 році вона постійно та безперервно володіла і користувалася ним та ніколи не мала наміру його відчужувати. Укладення відповідачами договорів купівлі-продажу належного їй нерухомого майна, а також реєстрація за ними права власності, порушує її права та законні інтереси, як єдиного та правомірного власника такого майна. Враховуючи те, що вона була позбавлена права власності на нерухоме майно у незаконний спосіб, відповідач ОСОБА_2 не був законним власником спірних нежитлових приміщень та не мав права на їх відчуження відповідачу ОСОБА_3, а останній відповідачу ОСОБА_4, вважає, що має безумовне право на відновлення свого порушеного права, зокрема визнання за нею права власності на згадані нежитлові приміщення, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та відповідно скасування державної реєстрації права власності за відповідачами.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла письмова заява в якій він просить розглядати справу у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутності за наявних у справі достатніх доказів.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду, причини неявки суду не повідомила, а тому суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності за наявних у справі достатніх доказів.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб.

У разі порушення права власності, згідно з положеннями ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Статтями 387, 391 ЦК України передбачено право власника на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а також право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що 25 квітня 2003 року між ОСОБА_1 (покупець) та Управлінням ресурсів Львівської міської ради (продавець) було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №800, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №2673, за умовами якого позивач ОСОБА_1 купила нежитлові приміщення, загальною площею 115.6 м.кв., позначені в технічному паспорті номерами: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, та розташовані в напівпідвалі будинку АДРЕСА_1.

Статтею 182 Цивільного кодексу України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній державній реєстрації відповідним органом.

Право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 115.6 м.кв., що по АДРЕСА_1, зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", що стверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3678336 від 25.05.2004 року.

З довідки ОКП ЛОР "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" від 02.09.2014 року вбачається, що станом на 29.12.2012 року нежитлові приміщення, площею 115.6 м.кв., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані за ОСОБА_1 на підставі дублікату договору купівлі-продажу №800 від 25.04.2003 року та акту приймання-передачі № 800 від 25.04.2003 року.

А відтак, позивачем ОСОБА_1 правомірно на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25 квітня 2003 року набуто право власності на вищезазначені нежитлові приміщення, яке у встановленому законом порядку зареєстровано за нею Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки".

Судом встановлено, що в подальшому, 30 липня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_6 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 14805413, згідно якого право власності на спірні нежитлові приміщення, загальною площею 115.6 м.кв., що по АДРЕСА_1, зареєстровано вже за відповідачем ОСОБА_2 на підставі рішення Сихівського районного суду міста Львова від 18 липня 2014 року.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», в редакції від 09.05.2014р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Так, заочним рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18 липня 2014 року по цивільній справі №464/6530/14-ц, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нежитлові приміщення за набувальною давністю, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на нежитлові приміщення напівпідвалу, загальною площею 115.6 м.кв., по АДРЕСА_1.

Однак, як вбачається з тверджень ОСОБА_1 та підтверджується оглянутими судом матеріалами цивільної справи №464/6530/14-ц, участі в судовій справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, остання не брала, належні їй спірні нежитлові приміщення ніколи та нікому не передавала, та рішення суду від 18 липня 2014 року про визнання права власності на такі за ОСОБА_2 не отримувала, та про існування такої справи їй нічого відомо не було, оскільки суд надсилав їй повістки (та в подальшому саме заочне рішення) за попереднім місцем її реєстрації: АДРЕСА_2, де вона не проживала близько останніх шести років.

За змістом ст.ст. 223 ч.1, 227, 228, 294 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом; відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення; заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії; апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Оскільки ОСОБА_1 не отримувала заочного рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 липня 2014 року у цивільній справі №464/6530/14-ц, то воно не могло 30 липня 2014 року - на час реєстрації права власності на спірні нежитлові приміщення за відповідачем ОСОБА_2, набрати законної сили у встановленому законом порядку. Крім того, в матеріалах зазначеної цивільної справи також наявна довідка Сихівського районного суду м. Львова від 29 серпня 2014 року, з якої вбачається, що станом на 29 серпня 2014 року рішення по справі не набрало законної сили.

А відтак, з огляду на те, що заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 липня 2014 року станом на момент прийняття державним реєстратором рішення від 30 липня 2014 року про державну реєстрацію права власності на спірне майно за відповідачем ОСОБА_2 не набрало законної сили, підстав, визначених п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень", для проведення такої державної реєстрації не було та таке зареєстровано неправомірно, всупереч вимог закону.

Окрім цього, ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2014 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та вищезазначене заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 липня 2014 року про визнання за ОСОБА_2 права власності на вищезазначені житлові приміщення скасовано.

В подальшому, рішенням Сихівського районного суду м.Львові від 02 жовтня 2015 року, яке не оскаржувалось та 12 жовтня 2015 року набрало законної сили, прийняте по цивільній справі № 464/6530/14-ц, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_1, про визнання права власності на нежитлові приміщення напівпідвалу, загальною площею 115.6 м.кв., у будинку № АДРЕСА_1 - відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Всупереч наведеному, 05 серпня 2014 року відповідач ОСОБА_2 відчужив спірні нежитлові приміщення напівпідвалу, загальною площею 115.6 м.кв., що по АДРЕСА_1, шляхом укладення договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О., з відповідачем ОСОБА_3 та 05 серпня 2014 року за останнім здійснено державну реєстрацію права власності на спірні приміщення.

Відповідач ОСОБА_3, в свою чергу, через два дні, а саме 07 серпня 2014 року відчужив спірні нежитлові приміщення напівпідвалу, загальною площею 115.6 м.кв., що по АДРЕСА_1, шляхом укладення договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О., з відповідачем ОСОБА_4 та 07 серпня 2014 року за останнім здійснено державну реєстрацію права власності на спірні приміщення.

Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Так, лише власник вправі володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 ч.1 ст.388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача (віндикація) лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Виходячи з того, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння власника - позивача ОСОБА_1 не з її волі, жодні законні підстави для набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на спірні нежитлові приміщення, загальною площею 115.6 м.кв., розташовані в напівпідвалі будинку АДРЕСА_1 були відсутні, рішення суду про визнання за ОСОБА_2 права власності на спірні приміщення не набрало законної сили, а в подальшому було скасоване, продавцем нежитлових приміщень була особа, яка не набула права власності на майно у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим договори купівлі-продажу, укладені 05 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та 07 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід визнати недійсними та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за цими особами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

А відтак, з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_1 1461,60грн. судового збору сплаченого нею при зверненні до суду з даним позовом та 243,60грн. судового збору сплаченого нею при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову, а всього 1705,20грн.

На підставі ст.ст. 15, 16, 203, 215, 216, 317, 319, 321, 328, 330, 386, 388, 391, 392, 655, 658 Цивільного кодексу України, ст.ст.19, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 р., ст.ст.3, 10, 11, 57-64, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, загальною площею 115.6 м.кв., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за ОСОБА_2 на нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, індексний №14805413 від 30 липня 2014 року (15:19:22), прийняте державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_6

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 05 серпня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. та зареєстрований за реєстраційним №548.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_3 на нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, 46-1 по 46-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, індексний №14923543 від 05 серпня 2014 року (12:29:38), прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07 серпня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, 46-1 по 46-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. та зареєстрований за реєстраційним №566.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_4 на нежитлові приміщення напівпідвалу: 46-1, 46-2, 46-3, 46-4, 46-5, 46-6, 46-7, 46-8, 46-9, 46-10, 46-1 по 46-10, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1, індексний № 14998935 від 07 серпня 2014 року (16:29:36), прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 1705,20грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал рішення виготовлено в одному примірнику, який зберігається в справі №464/1865/15-ц