АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1031/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріГончар Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 березня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6про звернення стягнення на предмет іпотеки .

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 06.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №2301/0608/71-1017, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 48 000 доларів США з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк з 06.06.08 року по 05.06.2038 рік.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за договором кредиту від 06.06.2008 року ОСОБА_6 за договором іпотеки №2301/0608/71-1017-Z-1 від 06.06.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1

Однак, ОСОБА_6 умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов»язань згідно з умовами кредитного договору. Також, зобов»язання не виконані і за розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 17.11.2015 року загальний розмір боргу становить 1422132 грн. 11 коп., з яких: 48877,24 доларів США борг по тілу кредиту (за курсом НБУ на 17.11.15 року 1долар США складає 23,207025грн.), що еквівалентно 1130814грн. 28коп., прострочена заборгованість по тілу кредиту - 580,93 доларів США; 9407,97 доларів США прострочена заборгованість по процентам, що еквівалентно 218330грн. 99коп.; 69893грн. 73коп. пеня за прострочку сплати кредиту та процентів за період з 18.11.2014 року по 17.11.2015 року; 4093грн. 11коп. 3% річних за несвоєчасно сплачений кредит та проценти.

Просив суд в рахунок вказаної заборгованості, яка має місце станом на 17.11.2015 року за кредитним договором від 06.06.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на АДРЕСА_1 права власності за ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2016 року позовні вимоги задоволено. Ухвалено в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором №2301/0608/71-1017 від 06.06.2008 року в розмірі 1422132грн. 11коп. перед ПАТ «Дельта Банк», звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, - нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність.

Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення виходячи із наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.06.2008р. між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №2301/0608/71-1017, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 48000 доларів США з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк з 06.06.2008 року по 05.06.2038 рік, отримання вказаних коштів підтверджується заявою на видачу готівки від 06.06.2008 року.

20.01.2010 року між сторонами укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 06.06.2008 року, за умовами якого, починаючи з 10.03.2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих за п.3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 467,25 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10-го числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Крім того, змінено порядок погашення заборгованості за кредитним договором.

Пунктом 9.3 договір від 20.01.2010 року визначено, що у випадку невиконання позичальником зазначеної у п.9.2 цього договору письмової вимоги банку про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним у строк, визначений в п.9.2 договору, банк має право звернути стягнення за предмет іпотеки будь-яким способом за власним вибором банку, в т.ч. та/або пред»явити позов у відношенні позичальника та задовольнити свої вимоги, що випливають з цього договору, з будь-якого майна позичальника.

21.01.2010 року між сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору від 06.06.2008 року, за умовами якого сторони визначили, що на дату укладання цього договору розмір строкової заборгованості за кредитом складає 45473 доларів США; розмір простроченої заборгованості за кредитом на дату укладання цього договору складає 1729 доларів США; розмір простроченої заборгованості по процентах за кредитом на дату укладання договору №2 складає 2616,93 доларів США, в т.ч. нарахованих на суму простроченої заборгованості за кредитом; розмір строкової заборгованості по процентах за кредитом складає 300,63 доларів США.

Дружина позичальника дала згоду на укладання її чоловіком ОСОБА_8 цього договору, що засвідчено її підписом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за вказаним договором кредиту від 06.06.2008 року ОСОБА_6 за договором іпотеки №2301/0608/71-1017-Z-1 від 06.06.2008 року передав в іпотеку ПАТ «Сведбанк» нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом 06.06.2008 року, реєстр №2944557.

Нотаріусом перевірено факт перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в зареєстрованому шлюбі і посвідчено підпис останньої у заяві про те, що вона дає згоду на передачу в іпотеку її чоловіком - ОСОБА_6 майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 набутої ними в період перебування в зареєстрованому шлюбі за ціною та на умовах на його /її розсуд і не заперечує проти отримання кредиту в розмірі 48000 доларів США від ВАТ «Сведбанк» (реєстр №9035).

08.09.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до іпотечного договору від 06.06.2008 року.

21.01.2010 року між сторонами укладено договір про внесення змін і доповнень №2 до договору іпотеки від 06.06.2008 року, посвідчений нотаріусом за №9036.

ОСОБА_7 надала згоду ОСОБА_6 на укладання договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 06.06.2008 року, і заявила, що такий правочин відповідає інтересам сім»ї, згода посвідчена нотаріусом, реєстр №1463.

17.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» направив ОСОБА_6 вимогу щодо виконання зобов»язання за кредитним договором від 06.06.2008 року та вказав про наслідки невиконання зобов'язання, однак дана вимога залишена без реагування.

Згідно звіту про оцінку від 15.02.2016 року вартість квартири АДРЕСА_1 на час розгляду справи становить 329305грн. 00коп.

Відповідно до рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 16.12.2015 року вказану квартиру визнано спільною сумісною власністю подружжя і визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності за кожним по ? частини цієї квартири. Дане рішення набрало законної сили.

25.05.2012р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов»язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до акту приймання-передачі до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за зобов»язаннями за кредитним договором та іпотечним договором від 06.06.2008 року.

Згідно з довідки-розрахунку заборгованості, з 09 серпня 2014 року ОСОБА_6 грошові кошти на виконання зобов»язання за кредитним договором не вносились, останній платіж було внесено у розмірі 100 доларів США на сплату процентів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором позивач отримує право дострокового стягнення кредиту в повному обсязі, та нарахованих відсотків.

Статтею578 ЦК встановлено: майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Статтею 589 ч.1 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1, 2 ст. 590ЦК).

Статтею 6 Закону «Про іпотеку» передбачається надання усіма співвласниками згоди на передачу майна в іпотеку.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель в праві задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 тієї ж статті передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку»

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не дають підстав для відмови у задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на цей предмет. А тому, доводи представника третьої особи щодо даного питання, є безпідставними.

Виходячи із наданого позивачем розрахунку заборгованості, пеня становить 69893грн. 73коп., яка нарахована з 18.11.2014 року по 17.11.2015 року, враховуючи розмір боргу по тілу кредиту та процентах за користування кредитом. Позивачем правомірно визначено відповідальність відповідача за порушення виконання грошового зобов»язання і нараховано 3% річних за прострочення сплати боргу по тілу кредиту та процентам, що становить за період з 18.11.2014 року по 17.11.2015 рік - 4093грн. 11коп.

Колегія суддів вважає, безпідставними доводи ОСОБА_6 щодо незгоди з розміром заборгованості, невірного застосування позивачем принципу погашення заборгованості по визначеній договором черговості, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Відповідачем не доведено обставин про те, що ним були здійснені будь-які платежі, але які не були враховані позивачем.

Твердження апелянта про те, що нарахована сума заборгованості є не вірною, оскільки відсутня інформація про дати зарахування коштів на рахунок, колегія суддів не може прийняти до уваги так як останній не вказав, які саме платежі і в який період своєчасно не були зараховані на рахунок, а із матеріалів справи, /а саме із наявних в матеріалах квитанцій/ вбачається, що при встановленому графіку внесення платежів до 10 числа кожного місяця, тільки декілька платежів були внесені в строк, а більша їх частина була внесена з порушенням строків.

Колегія судів не може прийняти до уваги твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в результаті не залучення до участі в справі органу опіки та піклування, оскільки перелік справ по яких участь вказаного органу є обов»язковою визначений ст. 19 СК України.

Питання зупинення провадження по справі врегульоване ст. 6 ЦПК України, заявлене клопотання було розглянуто судом в порядку передбаченому даною главою.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки в ході розгляду апеляційної скарги не були встановлені порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 березня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки - без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :