АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року про повернення заяви про зміну порядку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до власника ательє з пошиття та ремонту взуття «Забава» ОСОБА_4, третя особа: Управління з питань захисту прав споживачів в м. Києві про повернення взуття, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2016 заяву ОСОБА_3 про зміну порядку виконання рішення суду визнано неподаною та повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі заявниця просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою зобов'язати суд першої інстанції належним чином направити заявнику ухвалу від 31.12.2015 про залишення заяви без руху та поновити процесуальні строки. Вважає, що суд передчасно повернув заяву, оскільки копія ухвали про залишення заяви без руху була одержана нею лише 08.06.2016.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Колегія судді визнала за можливе розглянути справу за відсутності позивачки, оскільки її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що у визначений судом строк заявник не усунув виявлені судом недоліки заяви.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2012 позов ОСОБА_3 до власника ательє з пошиття та ремонту взуття «Забава» ОСОБА_4 задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 взуття (чоботи), отримані для ремонту згідно квитанції № 706640 від 25.11.2009; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 276 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 грн. (а.с. 51-54).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.01.2013 апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2012 залишено без змін (а.с. 70, 72).

25.12.2015 ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про зміну порядку виконання рішення суду, зокрема просила замінити зобов'язання відповідача про повернення чобіт на стягнення з відповідача їх вартості в сумі 1 540 грн. (а.с. 76, 77).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.12.2015 заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано п'ятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення виявлених судом недоліків, а саме, заява не відповідала вимогам ст.ст. 119, 120, 373 ЦПК України (а.с. 79).

Згідно супровідного листа та реєстру відправлення рекомендованої кореспонденції на адресу заявника 06.01.2016 направлено копію ухвали та присвоєно штрихкодовий поштовій ідентифікатор 590 (а.с. 80, 81).

З роздруківки з сайту «Укрпошта» про відстеження пересилання поштових відправлень від 28.04.2016, вбачається, що поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатор 590 вручене особисто адресату 08.01.2016 (а.с. 82).

Оскаржуваною ухвалою від 18.01.2016 заяву повернуто позивачу, оскільки у визначений судом строк позивач виявлених недоліків не усунув. Тобто на час постановлення ухвали про повернення заяви у суду були відсутні данні про одержання заявником ухвали про залишення заяви без руху.

Процесуальний закон передбачає направлення копій судових рішень стороні рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відтак належним доказом вручення стороні відправленого судом поштового відправлення є саме повідомлення про вручення, яке повинно міститись в матеріалах справи, натомість в матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення поштового відправлення заявнику, з підписом останнього про одержання.

Також слід звернути увагу на ту обставину, що залишаючи заяву без руху судом не було вказано на необхідність подання заявником копії заяви з копіями доданих до неї документів для надіслання усім учасникам процесу, натомість повертаючи заяву суд вказав на не усунення недоліків, зокрема ненадання копії заяви для учасників процесу, що є неприпустимим.

При цьому, необхідно наголосити, що ст. 373 ЦПК України не передбачає необхідність надання заявником копій заяв про зміну порядку виконання рішення і їх направлення особам, які беруть участь у справі. Крім цього, вказана норма не містить вимог до такої заяви і не містить відсилочної норми про застосування до неналежно оформленої заяви положень ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Більш того, не може бути підставою для неприйняття судом заяви про зміну порядку виконання рішення суду та обставина, що заявником невірно вказано процесуальний статус сторін у виконавчому провадження (стягувач та боржник), а зазначено позивач і відповідач, оскільки сторони, навіть на стадії виконання судового рішення, не втратили процесуальних статусів позивача і відповідача, а отже визначальним є не зазначення вірного процесуального статусу сторін в заяві, що вправі самостійно зробити суд, а зміст заяви, з якої вбачається, що заявник просить змінити порядок виконання рішення суду, про що вірно зазначено судом як в ухвалі про залишення заяви без руху, так і в ухвалі про повернення заяви.

Також, залишаючи без руху заяву про зміну способу і порядку виконання рішення судом вказано, що вимогами ст. 373 ЦПК України визначено, що під час розгляду заяви про відстрочку виконавчого провадження приймає участь державний виконавець, але заявник не вказує таку особа.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Вказана норма процесуального закону визначає, що така заява може бути подана як державним виконавцем, так і сторонами і не передбачає обов'язкової участі державного виконавця при розгляду заяви сторони про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Однак суд, вважаючи за необхідне участь державного виконавця при розгляді такого питання, не позбавлений процесуальної можливості викликати останнього для з'ясування даних, необхідних для розгляду заяви.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність і необґрунтованість постановлення судом ухвал про залишення заяви без руху та повернення заяви, що призвело до порушення процесуальних прав сторони.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, та враховуючи зміст заявлених апеляційних вимог, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, а саме скасування оскаржуваної ухвали з передачею питання прийняття заяви на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки вимоги апеляційної скарги про зобов'язання суд першої інстанції належним чином направити заявнику ухвалу про залишення заяви без руху та поновлення процесуальних строків, не ґрунтуються на положеннях процесуального закону, які визначають повноваження суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Литвинової Людмили Олександрівни - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року про повернення заяви про зміну порядку виконання рішення суду - скасувати, а питання прийняття заяви передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва