АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Одринської Т.В., Корнієнка В.І., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2016 року по справі за позовом Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області до ОСОБА_2 про відшкодування переплати пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, в якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача переплату пенсії в розмірі 664 грн. 56 коп.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2016 року у задоволенні позову управління Пенсійного фонду України Полтавської області до ОСОБА_2 про відшкодування переплати пенсії відмовлено за недоведеністю.

З даним рішенням суду не погодилося Полтавське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області та подало на нього апеляційну скаргу, в якій прохало рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2016 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вважає, що рішення місцевого суду не відповідає нормам чинного законодавства, зокрема полягає в порушеннях та неповному дослідженні судом норм матеріального та процесуального права, які регулюють дані правовідносини.

Судове засідання проводилось за участі сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 була звільнена з заводу «Знамя» за власним бажанням 04.02.2014 року (наказ №1/ос), про що є відповідний запис №15 в трудовій книжці, який завірений печаткою заводу та підтверджується підписом заступника генерального директора з кадрів ОСОБА_3 (а.с.29, 77). З моменту звільнення за власним бажанням відповідач ОСОБА_2 на заводі не працювала. Так, за даними персоніфікованого обліку (ОК-5) та згідно номеру облікової картки ОСОБА_2 вбачається, що з березня по листопад 2014 р. їй зазначено робочі дні без сум заробітної плати. Згідно довідки ОК-5 наданої позивачем заробітна плата ОСОБА_2 з березня по листопад 2014 року не нараховувалася (а.с.20).

Відповідно до повідомлення Управління пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві від 15.04.2015 року за №1172/04-01-60/03, вбачається що по о/р 803828/021 ОСОБА_2 відповідно до даних персоніфікованого обліку за 2014 рік виникла переплата пенсії в розмірі 664 грн. 56 коп. за період з 05.02.2014 по 30.04.2015 р.р. (а.с.21). В звязку з чим, позивач вважає, що виникла передплата пенсії на суму 664, 56 грн., яку слід стягнути з відповідача ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві про стягнення з ОСОБА_2 переплаченої пенсії є недоведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобовязання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку недобросовісності з боку набувача.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_2 скоїла будь-які зловживання зі свого боку або подала Управлінню недостовірні дані під час нарахування та виплати їй пенсії.

Так, наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була виплачена позивачем відповідачу, також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні апеляційного суду. Таким чином, переплачені пенсійні виплати стягненню з відповідача не підлягають.

Такий висновок суду, узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, які відображені в постановах Верховного Суду України №6-91цс14 від 02.07.2014 року та №6-151цс13 від 22.01.2014 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду та не підтверджують належними доказами їх неправомірність та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому задоволенню вони не підлягають.

Докази на які посилається позивач, як підтвердження неповідомлення відповідачем про зміну обставин, а саме статзвітність подана підприємством на якому вона працювала, не є належними оскільки свідчать лише про недоліки в роботі даного підприємства допущені при оформленні звільнення відповідача, а не про надання неправдивих даних відповідачем при зверненні про призначення пенсії.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області та скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2016 року.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Апеляційного суду Полтавської області від 20 жовтня 2016 року було задоволене клопотання Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області та відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, отже відповідно до ч.2 ст.82, ст.88 ЦПК України з позивача у справі слід стягнути судовий збір на користь держави у сумі 267 грн. 96 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь Держави несплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 267 грн. 96 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: