Справа № 481/466/16-ц
Провадж.№ 2/481/286/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

11.07.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Уманської О.В., за участю секретаря Кузьміної Н.П., представника відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новий Буг цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСоцбанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій посилаючись на невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором кредиту № 641/4-239 на купівлю автотранспортних засобів, укладеного з ним 12.05.2008 року та посилаючись на невиконання відповідачем ОСОБА_3 своїх зобовязань за умовами договору поруки, укладеного з ним цього ж дня, просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідачів у солідарному порядку кредитну заборгованість в сумі 39 671 грн. та судові витрати у справі.

Представник позивача в судове засідання на виклик суду не зявилася, втім направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності з зазначенням також позиції щодо підтримання позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1, позов не визнала, зазначила, що за умовами поруки, укладеної між позивачем та ОСОБА_3, не передбачено кінцевого строку дії такої поруки, оскільки вказівка про закінчення дії поруки до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором не є саме по собі встановленням такого строку, а відтак, зважаючи на те, що кредитор на протязі 6 місяців обумовлених ч. 4 ст. 559 ЦК України від дня настання строку виконання основного зобовязання, не предявив вимог до поручителів, просила суд відмовити у задоволені позовних вимог позивача через припинення строку дії поруки.

Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши письмові докази, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Дійсно між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 12.05.2008 року укладено договір кредиту № 641/4-239 на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 66 690 грн. на придбання транспортного засобу «Chevrolet Aveo» 2008 року випуску, строком до 11.05.2015 року зі сплатою за користування кредитом 8,88 відсотків річних.

Відповідно до п. 1.1.1. та 2.4. кредитного договору в рахунок погашення кредиту та відсотків позичальник повинен вносити на певний рахунок банку мінімальний платіж у розмірі 794 грн. щомісячно до 10 числа поточного місяця.

У випадку прострочення строку повернення кредиту та сплати відсотків позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення, що відповідає вимогам п.4.1. кредитного договору.

Окрім цього, в силу положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно вимог ст. 526 та ч. 2 ст. 615 ЦК України боржник зобовязаний виконати зобовязання належним чином в установлений строк, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до вимог ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позичальник, умови вищевказаного договору виконував не належним чином, внаслідок чого відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, сума заборгованості станом на 16.03.2016 року склала 39 671 грн., що включає в себе: 18 256 грн. боргу за кредитом, 4 569,59 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 9 560,52 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 963,87 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків, 5 715,53 грн. інфляційні витрати за кредитом, а також 605,48 грн. інфляційні витрати за відсотками.

В якості забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором, між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений 12.05.2008 року договір поруки за № 641/4-239-П, за умовами якого останній, як поручитель, взяв на себе зобовязання перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобовязань за договором кредиту № 641/4-239, а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.

В силу ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої цієї статті порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з розяснень, які містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року за № 5, при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Зі змісту умов договору поруки, відсутній чітко визначений строк дії поруки, в той же час у п 6.1. мається посилання, що цей договір діє до виконання у повному обсязі зобовязань за кредитним договором.

При цьому, як визначено п. 1.1.2. договору, банк надав позичальнику кредит терміном до 11.05.2015 року, тоді як до суду відповідний позов подано лише в квітні 2016 року, а відтак, в силу положень ч. 4 ст. 554 ЦК України, зважаючи на те, що банк на протязі шести місяців від дня закінчення кінцевого строку повернення основного зобовязання так і не предявив до поручителя відповідного позову, то предявлення такого позову наразі суд вважає безпідставним у звязку з припиненням строку дії поруки.

За таких обставин, суд приходе висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника ОСОБА_2 ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню, водночас, відсутні підстави для стягнення такого боргу з поручителя ОСОБА_3, а тому у цій частині позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» належить відмовити.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 належить стягнути на користь позивача судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 689 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11 ,60, 76, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "УкрСоцбанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 641/4-239 в сумі 39671 грн 00 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 18256 грн.00 коп., заборгованість за відсотками - 4569грн. 59 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 9560 грн. 52 коп., пеня за несвоєчасність повернення відсотків - 963 грн.87 коп., розмір інфляційних витрат за кредитом - 5715 грн. 53 коп., розмір інфляційних витрат за відсотками - 605 грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати в сумі 689 грн. 00 коп.

В іншій частині позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Cуддя: