Справа № 369/2164/16-ц
Провадження № 4-с/369/54/16
УХВАЛА

Іменем України

05.04.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.

за участю секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3, суб»єкт оскарження: Відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в якій просив скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_4 від 22.02.2016 року №516/9, ВП № 50249022, про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №369/11380/15-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області від 02.02.2016 року; скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_4 від 22.02.2016 року №517/9, ВП № 50252183, про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №369/11380/15-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області від 02.02.2016 року.Зобов'язати старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_4 прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів №369/11380/15-ц, виданих Києво-Святошинським районним судом Київської області від 02.02.2016 року.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 07 грудня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив заочне рішення про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з малолітніми членами сімї з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

2 лютого 2016 року на підставі вищезазначеного рішення суду заявником було отримано виконавчі листи.

У лютому місяці 2016 року виконавчі листи від 02 лютого 2016 року № 369/11380/15-ц про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з малолітніми членами сімї з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення, заявником було передано до відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції на виконання.

Згідно Постанов державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 22 лютого 2016 року № 516/9 та № 517/9, ВП № 50249022 та ВП № 50252183 заявнику відмовлено в прийнятті до провадження виконавчих документів та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання: виконавчих листів від 02 лютого 2016 року № 369/11380/15-ц про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з малолітніми членами сімї з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення - так як не вказаний індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Вищезазначені постанови заявник отримала 24 лютого 2016 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, виконавчому листі, державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника, оскільки стягувач самостійно обмежений правами отримати конфіденційну інформацію боржника, а тому отримання такої інформації судом після завершення розгляду справи і видачі виконавчого листа, законом не передбачена.

Таким чином, всупереч зазначеним нормам ЗУ «Про виконавче провадження», який визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, державним виконавцем було неправомірно винесено постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).

У судове засідання заявник та його представник заявлені вимоги підтримали та просили скаргу задовольнити.

Зацікавлені особи у судове засідання не з'явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність не з'явившихся осіб.

Суд, вислухавши, осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 грудня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив заочне рішення про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з малолітніми членами сімї з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

2 лютого 2016 року на підставі вищезазначеного рішення суду позивачем було отримано виконавчі листи.

У лютому місяці 2016 року виконавчі листи від 02 лютого 2016 року № 369/11380/15-ц про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з малолітніми членами сімї з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення, заявником було передано до відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції на виконання.

Згідно Постанов державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 22 лютого 2016 року № 516/9 та № 517/9, ВП № 50249022 та ВП № 50252183 заявнику відмовлено в прийнятті до провадження виконавчих документів та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання: виконавчих листів від 02 лютого 2016 року № 369/11380/15-ц про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з малолітніми членами сімї з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення - так як не вказаний індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Вищезазначені постанови заявник отримала 24 лютого 2016 року.

Заявник не погоджується із вказаними постановами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов'язанийсумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 3.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5 державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; на дає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливістьКиєво-Святошинського району Київської області, без надання іншого жилого приміщення - так як не вказаний індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувана і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувана та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувана та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувана та боржника для фізичних осіб громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувана та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувана та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Положенням ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо пе закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувану за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, ч. 1 ст. 302 ЦК України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів», ст.ст. 2,5 Закону України «Про захист персональних даних» реєстраційний номер облікової картки, номер, серія паспорта, інші персональні дані боржника є інформацією з обмеженим доступом, тому отримання такої інформації стягувачем неможливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. З ч. З ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та

учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тому враховуючи вищевикладене, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, виконавчому листі, державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника, оскільки стягувач самостійно обмежений правами отримати конфіденційну інформацію боржника, а тому отримання такої інформації судом після завершення розгляду справи і видачі виконавчого листа, законом не передбачена.

Таким чином, всупереч зазначеним нормам ЗУ «Про виконавче провадження», який визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, державним виконавцем було неправомірно винесено постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).

Згідно ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України сторонни виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 384 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Разом з тим, вимоги щодо зобовязання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_4 прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів №369/11380/15-ц, виданих Києво-Святошинським районним судом Київської області від 02.02.2016 року, суд вважає, що вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки суд перевіряє правильність та повноту проведених дій виконавцем, тому вказана вимога є передчасна.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 10, 60, 209, 210, 223, 293, 294, 383, 384, 386-388 ЦПК України, ст. ст. ст. 12, 40, 31, 82 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1, суб'єкт оскарження: Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_4 від 22.02.2016 року №517/9, ВП № 50252183, про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №369/11380/15-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області від 02.02.2016 року.

У решті заяви відмовити.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.Я. Волчко