Справа № 750/3271/16-ц Провадження № 22-ц/795/1344/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Карапута Л. В. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

третя особа ОСОБА_7, ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Деснянське» Чернігівської міської ради,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 травня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач сам не заперечував проти задоволення позову, просив виселити його з метою полегшення матеріального становища сімї, яке ускладнюється сплатою коштів за комунальні послуги за відсутнього відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_8 не мешкає в квартирі з листопада 2002 року з поважних причин, оскільки знаходився під вартою та є засудженим до довічного позбавлення волі, а відповідно ч.3 ст.71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у разі взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї, а також враховував положення ст. 47 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику ЄСПЛ щодо прав на житло.

Судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, що підтверджується особовим рахунком (а.с.3).

Відповідно до довідки № 2/1556 від 22 березня 2016 року ОСОБА_8 станом на 22 березня 2016 року перебуває в Чернігівському СІЗО (а.с.4).

Відповідно до вироку апеляційного суду Одеської області від 05 серпня 2005 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України та засуджено до довічного позбавлення волі (а.с.6-8).

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Також, згідно ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.3 ст.71 Житлового кодексу України виключеннями при яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців є взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.

Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати

інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором

оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину

до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними

покарання.

Суд першої інстанції вірно визначився з правовідносинами та законом, який в даному випадку підлягає

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався позивач в суді першої інстанції, як на підстави задоволення позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, давши належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, не допустив порушень процесуального закону, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, тому апеляційні скарги необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: