"04" листопада 2016 р.
справа №642/3800/2016ц
провадження №642/1363/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Ольховського Є.Б.

за участю секретаря - Костенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Приват банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання договору нікчемним , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.06.2012 року між ПАТ «Приват банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого ПАТ «Приват Банк» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає троки дії картки. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вищевказаним договором не виконала. В зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2016 рік має заборгованість в сумі 21015, 33 грн. Тому, позивач просить суд, стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за вищевказаним кредитним договором в розмірі 21015, 33 грн., а також судові витрати, які були сплачені позивачем при подачі позову до суду, а саме судовий збір в розмірі 1378 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутність. Свої позовні вимоги підтримав. Прохав відмовити в задоволенні зустрічного позову за його безпідставністю.

Відповідачка в судове засідання з'явилась. Первісний позов не визнала. Подала зустрічний позов в якому посилаючись на порушення вимог Закону України «Про захист прав споживача» , зазначила що спірний правочин (кредитний договір) потрібно визнати нікчемний за підстав недотримання вимог цивільного законодавства при його укладанні. Зокрема зазначила що вона не підписувала сам договір. Він є таким що укладений в наслідок: примусу, обману , помилки та на вкрай невигідних умовах. Вона не давала згоду на збільшення кредитного ліміту і не користувалась кредитною карткою. Хто міг користуватися її карткою не знає але припускає що це міг бути її чоловік. Прохала вразі визнання договору недійсним застосувати реституцію та стягнути на її користь матеріальні та моральні збитки в сумі 105076.65 грн.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступним:

судом встановлено що , 11.06.2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н (підписана ОСОБА_1 заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку») за умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (с.с.6,7-8,9-32)

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Відповідно до п.2.1.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків та цим Договором.

Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за вказаним договором.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач взяті на себе зобов'язання по зазначеному договору виконав своєчасно та у повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором виконує не належним чином, в результаті чого за нею мається заборгованість, відповідно до розрахунку, станом на 31.01.2016 рік - 21015, 33 грн., яка складається з наступного:

-заборгованість за кредитом - 2844,39 грн.;

-заборгованість по процентам за користування кредитом - 13894,02 грн.

-комісія та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2800 грн.

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг

- штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова) - 976, 92 грн. (с.с.4-5).

З огляду на вищевказане, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі і з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.06.2012 року у розмірі 21015, 33 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1378 грн.

Аналізуючи зміст зустрічної позовної заяви суд констатує наступне:

посилання ОСОБА_1 що вона не укладала спірний кредитний договір, оскільки не підписувала бланк з позначенням «ДОГОВІР» судом відхиляються, оскільки саме підписання ОСОБА_1 заяви разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» і є кредитним договором що не суперечить діючому законодавству.

На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів на підтвердження недійсності правочину за підстав укладання його в наслідок обману, примусу чи помилки або на вкрай невигідних умовах.

Посилання ОСОБА_1 що її донька стала студенткою тільки з вересня 2012 року а отже і договір не міг бути укладений раніше спростовуються датою що позначена в анкеті-заяві - 11.06.2012 року. Посилання що ПАТ «КБ «Приватбанк» примусив ОСОБА_1 підписати спірні документи є такими що нічим необґрунтовані. З пояснень ОСОБА_1 укласти спірний договір від неї вимагало керівництво навчального закладу де навчалась її донька - а не працівники банку. Не вбачається і підстав вважати укладений правочин таким що здійснений в наслідок обману оскільки збільшення кредитного ліміту на кредитній картці передбачено п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного кредитного договору.

Вкрай невигідні умови ОСОБА_1 обґрунтовує тяжким матеріальним становищем та захворюваннями членів її родини. В цій частині зустрічна позовна вимога також є необґрунтованою оскільки суперечить Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 згідно до якої, тяжкими обставинами суд визнає хворобу членів родини чи родичів але особа має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки про що ОСОБА_1 вказувала в своїй позовній заяві раніше сама собі заперечуючи.

Зазначаючи про факт психологічного насильства відносно неї ОСОБА_1 жодним чином не довела в чому це було виражено та що вона була позбавлена можливості відмовитись від підписання спірних документів.

В судовому засіданні, як і в зустрічній позовній заяві, та це підтверджується роздруківкою графіку погашення заборгованості, ОСОБА_1 визнала та підтвердила факт неодноразового користування нею кредитною карткою що суперечить її твердженню про необізнаність про укладання будь-яких угод з ПАТ «КБ «Приватбанк». Зазначений факт є основним для суду щодо висновку про необґрунтованість зустрічних позовних вимог.

Таким чином зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 218, 220, 230, 231, 525, 526, 527, 570, 530, 610, 1054 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (рахунок 3111 у ПАТ КБ «Приват Банк», МФО 305299, ) суму заборгованості за кредитним договором в сумі 21015 (двадцять одна тисяча п'ятнадцять) грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (рахунок 3111 у ПАТ КБ «Приват Банк», МФО 305299, ) суму судових витрат в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання договору нікчемним - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Є.Б. Ольховський