АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5269/16 Справа № 183/7535/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Григорєвій В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір б/н за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 15 листопада 2015 складає 29 164,61 грн.

Враховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 164,61 грн. та судові витрати.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року позовні вимоги частково задоволено (а.с.56-59).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18 березня 2011 року, яка складається з: заборгованості за кредитом 5 287,15 грн., за процентами 19 462,48 грн., пені 100 грн., разом 24 849,63 грн., судові витрати в розмірі 1 218 грн., а всього 26 067, 63 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови задоволення позовних вимог та зменшення розміру пені та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с.63-67).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н на суму 5 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 процентів за користування кредитом в на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором станом на 15 листопада 2015 року виникла заборгованість у розмірі 29 164,61 грн., з яких: заборгованість за кредитом 5 287,15 грн., за процентами 19 462,48 грн., за пенею і комісією 2 550 грн.; штраф фіксована частина 500 грн., штраф процентна складова 1 364,98 грн.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вимогами ст.ст.526,527,530 ЦК України передбачається, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту отримання відповідачем кредитних коштів на умовах наданих Банком.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про необхідність стягнення пені в повному обсязі, оскільки застосування ч.3 ст. 551 ЦК України є правом суду. Застосування судом вказаної норми є одним із законних способів зменшення розміру цивільно-правової відповідальності за порушення зобов'язання. Однак таке застосування не свідчить про неправомірність нарахованої неустойки і може застосовуватися судом незалежно від того передбачена чи ні така неустойка умовами договору. В будь-якому разі зменшення судом неустойки не є порушенням принципів свободи договору та належного виконання зобов'язання.

Отже ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного судочинства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-100 цс 14.

Також не заслуговують на увагу доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» про безпідставну відмову у стягненні на його користь комісії та штрафів, оскільки комісія, пеня і штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Зауважуючи, що застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне й те саме порушення суперечить положенням ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову банку про стягнення на його користь комісії та штрафів, що узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України у постанові № 6-2003 від 21 жовтня 2015 року.

Таким чином, вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи, вказані позивачем в апеляційній скарзі про те, що суд неповно зясував обставини по справі, а наданим його доказам не надав належної оцінки, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_3

ОСОБА_4