Ухвала

іменем україни

06 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Леванчука А.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання рішень недійсними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 жовтня 2015 року ним було подано до Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області заяву про поділ земельної ділянки, площею 6,4379 га, що належить до комунальної власності вищевказаної ради, для подальшого вирішення питання про надання йому 1,6095 га під особисте селянське господарство, та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо зміни виду використання земельної ділянки з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство, відведення земельної ділянки вказаної площі для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області для подальшого надання йому у власність. 12 жовтня 2015 року сільська рада постановила рішення, яким відмовила у задоволенні його та інших осіб заяв про надання землі. Як на підставу відмови відповідач посилався на те, що мала місце відсутність розгляду заяви на постійній комісії Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області з питань агропромислового комплексу та земельних відносин; на час розгляду заяви земельна ділянка, на яку претендує позивач, не прийнята на баланс сільської ради; мали місце неодноразові звернення громадян села про передачу їм земельної ділянки.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просив позов задовольнити.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу, якою провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такі висновки колегія суддів вважає правильними і такими, що узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судами встановлено, що рішенням Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області від 12 жовтня 2015 року прийнято на баланс сільської ради земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення сільськогосподарського виробництва загальною площею 42,6462 га, в тому числі і спірну земельну ділянку площею 6,4379 га.

У цей же день Великокомишуваською сільскою радою Барвінківського району Харківської області прийнято рішення, яким відмовлено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни виду використання з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство, відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (товарного сільськогосподарського виробництва) за межами населеного пункту та подальшого надання у власність у зв'язку з тим, що вищеназвані заяви, які подані за одну годину до початку сесії, не були розглянуті постійною комісією сільської ради та на час надходження заяв не було вирішено питання про прийняття земельних ділянок, на які претендують вказані громадяни, на баланс сільської ради. Одночасно вказаним рішенням роз'яснено заявникам про їх право повторного звернення у порядку, визначеному чинним законодавством.

За правилами пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ провадиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності віднесено до компетенції адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справи адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 ст. 50 КАС України передбачено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних осіб чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи нову ухвалу про закриття провадження у справі, апеляційний суд, відповідно до норм статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов вірного висновку, що позивачем оскаржуються дії відповідача як суб'єкта владних повноважень, а тому даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а віднесений до компетенції адміністративних судів.

Встановлено, що апеляційний суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі, а тому обґрунтовано скасував рішення місцевого суду.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

А.О.Леванчук

І.М. Фаловська