РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016 року Провадження №2-о/425/124/16

Справа № 425/2080/16-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Вада Ю.С., за участю заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Ленінський районний у місті Луганську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту народження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області, із заявою, де заінтересованою особою вказала: Ленінський районний у місті Луганську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про встановлення факту народження нею 17 березня 2015 року у місті Луганську, дитини жіночої статті, вагою 2 кілограма 900 грамів, зростом 50 сантиметрів.

У судове засідання для розгляду справи по суті, призначене на 06 липня 2016 року, зявився заявник. Заінтересована особа не зявилась, але подала заяву якою справу просила розглянути без участі представника.

Позиція заявника полягала у тому, що вона ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), 17 березня 2015 року у місті Луганську, народила дитину жіночої статті, вагою 2 кілограма 900 грамів, зростом 50 сантиметрів. Але у звязку із тим, що дитина народилась у місті Луганську, тобто на території проведення антитерористичної операції і на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, вона, вважаючи себе матірю цієї дитини не може отримати медичне свідоцтво про її народження. Як наслідок, вона не може зареєструвати факт народження своєї доньки в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечувала.

У судовому засіданні, заявниця була допитана у якості свідка. Вона дала наступні показання: про свою вагітність вона дізналась у червні 2014 року, оскільки звернулась до жіночої консультації того медичного закладу, на території обслуговування якого вона проживала, де їй і підтвердили її вагітність; дитину жіночої статі, вагою 2 кілограми 900 грамів, зростом 50 сантиметрів, вона народила у пологовому відділенні №2 у місті Луганськ 17 березня 2015 року; на момент своєї вагітності та пологів у зареєстрованому шлюбі з будь-яким чоловіком не перебувала, а також спільно з будь-яким чоловіком не проживала.

Розглядаючи заяву ОСОБА_2 по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, народження фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, народження фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення частини 1 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що підставою для державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження.

А підпунктом 2 пункту 1 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, прямо передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є:

а) медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9;

б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше.

Медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу заповнюється лікарем, під наглядом якого перебуває новонароджений, і засвідчується підписом керівника закладу охорони здоров'я та круглою печаткою закладу;

в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Таким чином, для державної реєстрації факту народження дитини без рішення суду, діюче законодавство України вимагає від заявника надати органу державної реєстрації актів цивільного стану: або медичне свідоцтво про народження дитини (якщо дитина народилась у закладі охорони здоров`я); або медичне свідоцтво про народження чи медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, та висновок про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (якщо дитина народилась поза закладом охорони здоров`я); або акт, складений відповідними посадовими особами за участю як мінімум двох свідків (за відсутності лікаря чи фельдшера) у випадку народження дитини в транспортному засобі.

При цьому, у перших двох випадках, документ обовязково складається представниками закладу охорони здоров`я.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала у місті Луганську за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-5). Сімнадцятого березня 2015 року, ОСОБА_1 у місті Луганську, у пологовому відділенні №2 народила дитину жіночої статті, вагою 2 кілограми 900 грамів, зростом 50 сантиметрів (показання свідка, а.с.6-9). В зареєстрованому шлюбі а ні на момент своєї вагітності, а ні на момент народження дитини не перебувала. (показання свідка).

Однак суд враховує, що місто Луганськ, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, місто Луганськ входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

І фактично, що є загальновідомими обставинами, нині, знаходження на території міста Луганськ небезпечно як для здоров`я, так і для життя будь-якого громадянина України, а право на свободу та особисту недоторканість не забезпечуються державою Україна на території цього міста, що підтверджується Постановою Верховної Ради України від 21 травня 2015 року №462 «Про Заяву Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобовязань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод"».

А це, обєктивно свідчить про те, що на території міста Луганськ, нині, жодний орган державної влади України, у тому числі заклад охорони здоров`я держави Україна працювати не може, а тому суд погоджується із тим, що отримати документи, встановленого законом зразка і видані компетентним закладом охорони здоров`я для підтвердження факту народження дитини, заявник не може.

Також суд враховує і те, що заявниця звернулась до заінтересованої особи з метою державної реєстрації такого факту, але Ленінський районний у місті Луганську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області відмовив заявниці у цьому, внаслідок як раз відсутності документів, на підставі яких цей орган міг би встановити факт народження дитини без рішення суду.

Зважаючи на викладене та доведеність факту народження, який просила встановити заявниця, і при цьому необхідність державної реєстрації цього факту органами державної влади України для реалізації заявником своїх прав, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1, задовольнити.

І, з огляду на встановлене та в силу положень частини 1 статті 125 Сімейного кодексу України суд може констатувати, що матір`ю народженої дівчинки є ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Що стосується батька, то зважаючи на те, що ні на момент своєї вагітності, ні на момент народження дитини, ОСОБА_3, у зареєстрованому шлюбі не перебувала, розглядаючи заяву про встановлення факту народження, навіть з урахуванням особливостей розгляду таких заяв у порядку статті 257? Цивільного процесуального кодексу України, суд не має можливості встановити батька народженої дитини.

Оскільки матеріальна норма права, яка дає суду компетенцію на визначення походження дитини від батька пункт 3 частини 2 статті 125 Сімейного кодексу України розкриває свій зміст у взаємозвязку із положеннями частини 1 статті 128 цього ж кодексу, які передбачають, що батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 Сімейного кодексу України. А ця стаття прямо передбачає, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, що подається до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Крім того, заявниця має право вирішити питання щодо запису про батька народженої нею дитиною, у порядку статті 135 Сімейного кодексу України.

Таким чином, питання щодо визнання батьківства дитини, у випадку якщо жінка та чоловік не перебувають у шлюбі, вирішується у судовому порядку тільки у випадку наявного спору між батьками щодо походження дитини. А от орган державної реєстрації актів цивільного стану за наявності заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, в силу приписів частини 1 статті 126, а також статті 135 Сімейного кодексу України та підпунктів 3,8,12,18 пункту 1 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зобовязаний зробити запис про батька дитини.

Що стосується прізвища, імені та по-батькові народженої ОСОБА_1 дитини, то в силу положень статей 145-147 Сімейного кодексу України, суд має право на їх визначення виключно за наявності спору між батьками про це, і не у порядку окремого, а у порядку позовного провадження, що теж виключає можливість суду самостійно визначити такі дані. Але орган державної реєстрації, в силу приписів пункту 1 Розділу ІІІ«Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 має компетенцію, на підставі та у порядку, передбаченому цими правилами, при здійсненні державної реєстрації народження дитини вирішити питання і щодо її прізвища, імені та по батькові.

Отже, керуючись статтями 208,209,212-215,256-259 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження, задовольнити.

Встановити факт народження 17 березня 2015 року ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), у місті Луганську, дитини жіночої статі, вагою 2 кілограма 900 грамів, зростом 50 сантиметрів.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Д.С. Коваленко