Справа № 203/2725/16-ц
УХВАЛА

11 липня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Маймур Ф.Ф., ознайомившись із матеріалами заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №203/2725/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України», треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана цивільна справа, по якій 11 липня 2016 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу до набрання чинності судовим рішенням по даній цивільній справі. Свою заяву представник позивач мотивував тим, що позивач оскаржує виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на належне позивачу нерухоме майно, і цей виконавчий напис наразі перебуває на примусовому виконанні в органах ДВС.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та матеріалами позовної заяви, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, при цьому в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Та ж норма цивільно-процесуального законодавства встановлює, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а отже встановлює обовязок для особи, яка звертається до суду із заявою про забезпечення позову, довести необхідність вчинення судом таких процесуальних дій.

Однак, зазначені вимоги процесуального закону не були виконані належним чином представником позивача при поданні відповідної заяви про забезпечення позову, а викладені в цій заяві підстави для забезпечення позову, а саме твердження, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, є неналежно обґрунтованими, мають характер формальних посилань, не підтверджені жодними доказами, відтак носять лише характер припущень, які не можуть бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи, що представником позивача не обґрунтовано належним чином необхідність забезпечення позову, не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивача, не доказано, що відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення суду, приходжу до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 208, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Представнику позивача у задоволенні його заяви про забезпечення позову у цивільній справі №203/2725/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України», треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська до Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії оскаржуваної ухвали.

Суддя Ф.Ф. Маймур