Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/807/16-ц
провадження: 2/614/312/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

01.11.2016 року Борівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Гуляєвої Г.М.

при секретарі Євтіхієвій С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Борова справу за позовом органу опіки та піклування Борівської районної державної адміністрації Харківської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Борівської районної державної адміністрації Харківської області, Богуславська сільська рада Борівського району Харківської області, зацікавлена особа: Борівський відділ Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області

про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

Позивач 12.10.2016р. звернувся до Борівського районного суду Харківської області з вищевказаною позовною заявою, в якій вказав, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 її матір'ю є ОСОБА_3, а батьком, в силу ст. 135 СК України, вказаний ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2, його матір'ю є ОСОБА_3, а батьком, в силу ст. 135 СК України, вказаний ОСОБА_5.

Громадянка ОСОБА_3 не заміжня, батьківські обов'язки не виконує в повній мірі, діти не охоплені увагою та турботою, санітарний стан приміщення та мешканців будинку не відповідає санітарним нормам, продуктів харчування обмаль. На зауваження сільської ради, медичних працівників, служби у справах дітей не реагує. Сім'я ОСОБА_3 перебуває на обліку в службі у справах дітей з 2012 р. Зарекомендувала себе з негативної сторони. Неодноразово спеціалісти Богуславської сільської ради зверталися до служби з питанням, що гр. ОСОБА_3 недбало ставиться до своїх дітей, пияче, діти часто залишаються без нагляду дорослих. Неодноразово діти вилучалися з сім'ї та влаштовувалися до дитячого відділення Борівської ЦРЛ, але мати за короткий термін створювала умови для проживання своїх дітей і дітей їй повертали.

Виконавчим комітетом Богуславської сільської ради 12.04.2016р. було прийняте рішення про негайне вилучення дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в зв'язку з загрозою життю дітей, в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 тривалий час вживала спиртні напої та покинула дітей без догляду, діти перебували в чужих людей. Згодом їх було влаштовано до дитячого відділення Борівської ЦРЛ, а через тиждень дітей направлено до дитячого будинку м. Ізюм.

До 15 вересня 2016р. ОСОБА_3 зобов'язувалася створити необхідні умови для проживання та виховання малолітніх дітей.

Але до служби у справах дітей райдержадміністрації виконавчий комітет Богуславської сільської ради надав інформацію від 15.09.2016р. щодо умов проживання малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., де вказано, що їх матір ОСОБА_3 за наданий їй час не створила умов для проживання та утримання малолітніх дітей. В будинку поклеєні лише шпалери та замазана глиною плита, але всюди безлад, вікна та підлога брудна, в коридорі купи сміття, продукти харчування відсутні, на подвір'ї хащі бур'янів та порослі, тверде паливо відсутнє. Під час відвідування даної сім'ї (14.09.2016 р.) гр. ОСОБА_3 перебувала у нетверезому стані.

До служби у справах дітей 24.09.2016р. надійшов лист від директора Ізюмського будинку дитини з заявою, в якій просить розглянути на засіданні комісії з питань захисту прав дитини питання щодо відрахування малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в зв'язку з закінченням терміну перебування дітей в закладі та додали інформацію щодо відвідання дітей матір'ю в закладі:20.05.2016р., 15.06.2016р., 13.07.2016р. та 14.08.2016 р., привозила солодощі, спілкується з дітьми по телефону, але не зібрала доньку до першого класу, всім необхідним не забезпечила.

Після останнього відвідування помешкання сім'ї ОСОБА_3 14.09.2016р., на даний час в будинку нічого не змінилося: дитячі речі, постільна білизна, необхідні меблі, побутова техніка, продукти харчування та дрова для опалення відсутні, відповідачка не працює, на обліку в районному центрі зайнятості не перебуває, постійного джерела існування не має, продовжує вживати спиртні напої.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 утриманням та вихованням своїх дітей не займається, таким чином, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, то вона повинна бути позбавлена батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача Кузурман М.О. підтримала позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, так як відповідачка ОСОБА_3 не створила належних умов для утримання дітей, перебуває на обліку з 2012 року, вживає алкогольні напої, продуктів харчування обмаль, відсутні канцтовари, постільна білизна в неналежному стані, засобів гігієни немає.

Відповідачка по справі в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позову, вказала, що не хоче, щоб її позбавляли батьківських прав та обіцяла, що зробить для цього все, що необхідно. Також пояснила, що будинок, де вона жила раніше згорів, а в цьому вони живуть з роки, планує доклеїти шпалери, купити ще один стіл, стільці і ліжко.

Представник служби у справах дітей Борівської РДА Мірончук Н.П. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 і стягнення з неї аліментів на утримання дітей та пояснила, що протягом семи років сім'я ОСОБА_3 знімалася і ставилася на облік, рік тому старша донька не пішла до школи, бо ОСОБА_3 не зібрала її; з дитячого садка вихователі повідомляли, що ОСОБА_3 забирала дітей нетвереза в квітні 2016р. Богуславською сільською радою, у зв'язку з загрозою для життя, дітей було вилучено та згодом передано в дитбудинок, де ОСОБА_3 раз на місяць їх навідувала. Їй було надано строк до 15.09.2016р. створити нормальні умови для життя дітей та припинити вживати алкогольні напої.

Представник Богуславської сільської ради Мальченко В.С. вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав, оскільки така ситуація в сім'ї продовжується останні чотири роки, дров для опалення немає, консервації немає, городом користуються сусіди і на теперішній день умови для проживання там дітей відсутні. 15.09.2016р. разом з членами комісії був вдома в ОСОБА_3, де при огляді встановлено, що на подвір'ї прибрано, в двох кімнатах наведено лад: підбілено, поклеїно шпалери, в дитячій кімнаті наявний один диван, в іншій, де живе ОСОБА_3 з співмешканцкм, - ліжко, але холодильника немає, продуктів мало, дров приблизно на два тижні.

Представник зацікавленої особи прокуратур Борівського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області Колесніков Д.І. підтримав позовні вимоги позивача.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідачка ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі не перебувала, неповнолітня ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1., а неповнолітній ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується актовими записами про реєстрацію народження № 08 від 22.06.2009року, який виконано Богуславською сільською радою та №30 від 18.04.2012 року, який виконано ВДРАЦС Борівського РУЮ Харківської області.

В графі «батько» актового запису про реєстрацію народження ОСОБА_1 вказано «ОСОБА_4», громадянин України», в графі «мати» актового запису вказано «ОСОБА_3», відомості про батька внесені зі слів матері, на підставі вимог ч. 1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.18)

В графі «батько» актового запису про реєстрацію народження ОСОБА_2 вказано «ОСОБА_5», громадянин України», в графі «мати» актового запису вказано «ОСОБА_3», відомості про батька внесені зі слів матері, на підставі вимог ч. 1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.20)

В суді також становлено, що рішенням №1 від 12 квітня 2016 р. виконавчого комітету Богуславської с/ради Борівського р-ну Харківської обл. про негайне вилучення малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішено - вилучити малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із сім'ї, в зв'язку з загрозою життя та здоров'я дітей; тимчасово влаштувати дітей до Борівської ЦРЛ з подальшим влаштуванням до реабілітаційного центру (а.с.11), згідно копії інформації від 15.09.2016 р. виконавчого комітету Богуславської с/ради щодо створення умов проживання для малолітніх дітей гр. ОСОБА_3, мешканкою АДРЕСА_1., - на даний час ОСОБА_3 продовжує розгульний спосіб життя, в будинку безлад, дітей забирати не збирається та взагалі і нікуди, не приклала належних зусиль для того, щоб створити належні умови для життя та розвитку дітей, щоб повернути їх у сім'ю та виховувати їх в любові та піклуванні (а.с.12), згідно копії інформації директора Ізюмського дитячого будинку, в даному закладі з 19.04.2016 р. перебувають діти: ОСОБА_1, ОСОБА_2; за час перебування дітей в закладі мати відвідала їх 20.05.2016 р., 15.06.2016 р., 13.07.2016 р., 14.08.2016 р.; спілкується з дітьми по телефону; але до 1 класу доньку не зібрала, всім необхідним не забезпечила (а.с.13), згідно копії акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. від 14 вересня 2016 р., малолітнім дітям, які тимчасово були вилучені з даної сім'ї не створені належні умови для нормального життя та розвитку; мати дітей не готова повернути їх у родину, взагалі не має бажання, час на те, щоб все налагодити у неї був (а.с.14), згідно копії акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_3 від 11 квітня 2016 р. постановлено - вилучити дітей із сім'ї у зв'язку з загрозою їхнього життя та здоров'я (а.с.15), згідно висновку органу опіки та піклування при Борівській РДА про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вирішено ОСОБА_3 позбавити батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей (а.с.16-17), згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, відомості про дитину: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Харківська обл., Борівський р-н, с. Загризове; відомості про батька: ОСОБА_4; відомості про матір: ОСОБА_3 (а.с.18-19), згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, відомості про дитину: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., місце народження: Харківська обл., Борівський р-н, смт. Борова; відомості про батька: ОСОБА_5; відомості про матір: ОСОБА_3 (а.с.20-21), відповідно до акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_3 від 31.10.2016р. встановлено , що ОСОБА_3 в двох кімнатах поклеїла шпалери та замазала глиною пошкодження на плиті, пофарбувала одвірки та вікно, є невелика кількість запасу продуктів харчування (крупи - 5 пакетів, картопля - 10 кг, цибуля, морква, невеликий запас дров та засобів особистої гігієни (рідке мило - 1, пачка прального порошку -ГАЛА, рулон туалетного паперу), тобто загалом становище трохи краще, але для різностатевих дітей необхідні окремі ліжка, відсутні іграшки та меблі для занять (донька шкільного віку), шкільне приладдя та одяг (а.с.38).

У ст.ст. 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

При цьому згідно до ч. 3 ст. 12 вказаного Закону України держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

На підставі ст.150 Сімейного Кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя.

Згідно вимог ст.152 Сімейного Кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

На підставі вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

На підставі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог п.2 ч 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності з п.4 ч 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо вони є хронічними алкоголіками або наркоманами.

На підставі вимог ч 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити на вимогу позивача або за власною ініціативою питання про стягнення аліментів на дитину.

У відповідності з ч 1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або від одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п.2-5 частини першої ст.164 цього Кодексу, а також у інших випадках якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Відповідно до ч 4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Частиною 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Згідно вимог ст.181 СК України одним з способів виконання батьками обов'язку по утриманню дитини є стягнення аліментів. На підставі ст.183 СК України аліменти можуть бути стягнуті в розмірі частки від заробітку, яка визначається рішенням суду, але з дотриманням вимог ч 2 ст.182 СК України.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, діючи з метою гуманності та справедливості, в інтересах неповнолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані частково, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають задоволенню частково, оскільки в матеріалах справи не має доказів, що відповідачка страждає хронічним алкоголізмом, притягалася до відповідальності за неналежне виховання нею своїх батьківських обов'язків.

За таких обставин суд вважає за можливе в позові про позбавлення батьківських прав відмовити та вжити більш м'який захід, а саме відібрання дітей в матері без позбавлення її батьківських прав. Суд вважає цей захід превентивною мірою до матері та надає їй можливість виправитися, змінити свою поведінку, змінити своє ставлення до дітей та умов їх утримання.

Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов'язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. За ст.27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Також держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

Згідно з Декларацією прав дитини від 20.11.1959 року, принцип 6 для розлучення малолітньої дитини з матір'ю мають бути наявні виняткові ситуації та обставини

При вирішенню спору, суд приходить до висновку, що оскільки в неповнолітніх дітей не існує батька, держава Україна зобов'язана вжити всіх заходів щоб забезпечити захист інтересів, прав та здоров'я малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад.

Втручання держави у сімейне життя відповідача захищається гарантіями ст. 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950р., яка передбачає, що органи державної влади, у тому числі суд, не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У статтях 32, 51 Конституції України також передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У п.п. 48, 49 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06) від 18 грудня 2008 року, яка стосується аналогічних обставин справи, зазначено, що визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC], N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII).

Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX).

Зокрема, якщо, як уданому випадку, йдеться про неможливість матері забезпечити належні умови проживання та виховання дитини, суду необхідно встановити можливість виправити ситуації найменш радикальними засобами втручання, тобто пропорційними тій небезпеці дитини, яка реально існує в сім'ї відповідача.

Крім того, по справі встановлено, що внаслідок нехтування відповідачем ОСОБА_3 свого материнського обов'язку по створенню належних побутових умов для проживання та розвитку дітей, зловживання спиртними напоями її малолітні діти відбиралася від матері державним органом у позасудовому порядку із подальшим утриманням у дитячому комунальному закладі. При цьому емоційний зв'язок дитини з матір'ю не був втрачений, мати і дитина люблять один одного і даних про те, що дитина не бажає постійно мешкати разом з матір'ю, або що мати вже не в змозі забезпечити їй необхідний рівень побутового існування та піклування, що проживання з матір'ю наражає дитину на постійну небезпеку, матеріали справи не містять. Мати також демонструє бажання і можливість виправити на краще ситуацію з належним утриманням та вихованням дитини, припинити зловживання алкоголем, що з огляду на ступінь непевності цієї ситуації із вихованням та утриманням дитини, яка виникла з вини матері, вимагає саме тимчасового відібрання дитини для подальшого влаштування її долі органам опіки та піклування, без позбавлення матері ОСОБА_3 батьківських прав

У зв'язку з тим, що суд визнає відібрання дитини від матері без позбавлення матері батьківських прав таким засобом, який слід вжити виключно в інтересах дитини, то у відповідністю з ч. 4 ст.170 СК України суд вважає, що з відповідачки слід стягнути аліменти на користь держави.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням обставин, викладених в ст.182 СК України стану здоров'я та матеріального положення відповідачки ОСОБА_3, суд вважає, що з неї на утримання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини доходів усіх видів заробітку кожного місяця, але не нижче 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.150, 152, 155, 164, 166, 170, 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги органу опіки та піклування Борівської районної державної адміністрації Харківської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Борівської районної державної адміністрації Харківської області, Богуславська сільська рада Борівського району Харківської області, зацікавлена особа: Борівський відділ Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - задовольнити частково.

Відібрати малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. у матері ОСОБА_3, без позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, передавши малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 органу опіки та піклування Борівської районної державної адміністрації Харківської області.

Роз'яснити ОСОБА_3, що при усуненні причин, які стали підставою для відібрання в неї малолітніх дітей, суд за її заявою може повернути дітей матері для подальшого виховання.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Загризово Борівського р-ну Харківської обл., проживає: АДРЕСА_1, аліменти в розмірі 1/3 частини доходів усіх видів заробітку кожного місяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання кожного з дітей: дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня подачі заяви до суду 12.10.2016р. до досягнення ними 18- річного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.) на користь держави.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04.11.2016р.

Суддя Гуляєва Г. М.