Справа № 567/1170/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

представника відповідача Мощаницької сільської ради Чубика О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями звернувся ОСОБА_1, мотивуючи свою заяву тим, що фактично у власності його батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебував житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 і він як спадкоємець батьків за законом має право на 2/3 частини зазначеного майна, а реалізувати його не може, так як за життя батьки не зареєстрували за собою право власності на будинковолодіння та не виготовили свідоцтво про право власності на нього, що неможливо зробити зараз в зв'язку з їхньою смертю.

В подальшому зменшив позовні вимоги та просить визнати за собою право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просять суд визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом ОСОБА_10 право власності на 1/6 частину садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 та як спадкоємцем за законом ОСОБА_9 право власності на 1/3 частину вказаного будинковолодіння.

Вказали, що дане господарство відносилось до типу колгоспного двору та станом на початок 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали батьки та брат позивача - ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_11, який у 1991 році, одружившись, вибув за новим місцем проживання в м. Рівне, де проживав до початку 2000 року, таким чином, втративши свою частку в майні колгоспного двору.

Отже, членами колгоспного двору були ОСОБА_12 та ОСОБА_9 та їм належало по 1/2 частці зазначеного будинковолодіння.

Вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер та на день його смерті разом з ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_9 і ОСОБА_13, які фактично прийняли спадкове майно. Окрім того, ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10, таким чином ОСОБА_9, ОСОБА_13 та ОСОБА_1 прийняли у спадщину 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 і їх частка повинна складати по 1/6.

Зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла та після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частки будинку в АДРЕСА_1. Оскільки на день її смерті разом з нею був зареєстрований та проживав ОСОБА_13, а тому є таким, що прийняв спадщину. Окрім того, ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном. Так як ОСОБА_1 та ОСОБА_13 є спадкоємцями за законом після смерті матері - ОСОБА_9, в рівних долях, то вони мали спадкувати по 1/3 частці (2/3:2=1/3) кожен. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_13 успадкували по 1/6 частці зазначеного будинковолодіння після смерті ОСОБА_10 та по 1/3 частці після смерті ОСОБА_9, то їхні частки в спірному житловому будинку почали становити по 1/2.

Вказують, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за законом та не може реалізувати свого права на спадщину в зв'язку з тим, що батьки не зареєстрували за собою право власності на будинковолодіння та не виготовили свідоцтво про право власності на нього.

Зазначили, що рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 26 травня 2016 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_13 визнано право приватної власності на 1/2 частку вказаного садибного житлового будинку в рівних долях (по 1/4 частці для кожного).

Представник Мощаницької сільської ради Острозького району в судовому засіданні позов визнав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 права власності на ? частину садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1.

Представники відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, визнали. В судовому засідання вказали, що, дійсно рішенням Острозького районного суду Рівненської області за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_13 визнано право приватної власності на 1/2 частку вказаного садибного житлового будинку в рівних долях, а тому не заперечують проти визнання за ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 права власності на іншу 1/2 частину садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали спадкових справ, вважає, що позов про визнання права власності на ? частину садибного житлового будинку з надвірними будівлями доведений і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що фактично у власності ОСОБА_9 та ОСОБА_12 перебував житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в АДРЕСА_1.

З виписки з погосподарської книги с. Волосківці Острозького району Рівненської області №1 особовий рахунок НОМЕР_1 встановлено, що будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_9

З довідок Мощаницької сільської ради вбачається, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 станом на 1991 рік відносився до типу колгоспного двору та в ньому проживали ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_13, який 27.09.1991 року вибув в м. Рівне.

Оскільки до правовідносин, які виникли до моменту введення в дію Закону України "Про власність" необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, то при вирішенні питання про власність колгоспного двору необхідно керуватись нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, а отже станом на 15.04.1991 року ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в рівних частках належав житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

З матеріалів справи встановлено, що у 1991 році ОСОБА_11, одружившись, вибув за новим місцем проживання в м. Рівне, де й проживав до 2000 року та в установлений законом трирічний термін до суду з позовом про виділ частки з майна бувшого колгоспного двору не звертався, а тому втратив право на таку частку.

Таким чином, розмір часток ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у майні зазначеного колгоспного двору почав становити по 1/2.

Зі свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи №42/2015, заведеної після смерті ОСОБА_10 встановлено, після його смерті ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, крім того, заповітів від імені спадкодавця не складалось.

З довідки Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області вбачається, що на день смерті ОСОБА_10 разом з ним проживали ОСОБА_9 та ОСОБА_13

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10, а отже, за правилами ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, спадщину після його смерті прийняли його дружина ОСОБА_9, син ОСОБА_13 як такі, що проживали з ним на час смерті спадкодавця, а отже такі, що фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, та ОСОБА_1 як такий, що подав державній нотаріальній конторі за місцем прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки в нього знаходились правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Оскільки на день смерті ОСОБА_10 фактично, окрім іншого майна, належала 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1, то ОСОБА_9, ОСОБА_13 та ОСОБА_1 в рівних частинах успадкували зазначене майно та доля кожного з них складала по 1/6 частці (1/2:3=1/6).

З свідоцтва про смерть встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

З заповіту, посвідченого Мощаницькою сільською радою Острозького району Рівненської області, встановлено, що ОСОБА_9 заповіла сертифікати на земельну частку (пай) ОСОБА_1

Статтею 537 ЦК УРСР встановлено, що частина майна, що залишилася не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше.

З матеріалів спадкової справи №69/2003, заведеної після смерті ОСОБА_9 встановлено, що спадкоємцем за законом, а також за заповітом після її смерті є ОСОБА_1, відомості про інших спадкоємців в Острозькій районній державній нотаріальній конторі відсутні.

З погосподарської книги №1 с. Волосківці Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області вбачається, що на день смерті ОСОБА_9 разом з нею проживав ОСОБА_13

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9, а отже, за правилами ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, спадщину після її смерті прийняв її син ОСОБА_13 як такий, що проживав з нею на час смерті спадкодавця, а отже такий, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, та ОСОБА_1 як такий, що подав до державної нотаріальній контори за місцем прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки в нього знаходились правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Оскільки на день смерті ОСОБА_9 фактично, окрім іншого майна, належала 2/3 частка житлового будинку з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1, то ОСОБА_13 та ОСОБА_1 в рівних частинах успадкували зазначене майно та доля кожного з них складає по 1/3 частці (2/3:2=1/3).

З відмітки на технічному паспорті на садибний житловий будинок вбачається, що право власності на будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 в КП "Рівненське ОБТІ" не зареєстровано.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що нотаріусом ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 права власності на майно, та враховуючи, що відповідно до норм ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР ОСОБА_1 має право на спадщину після смерті батьків, то за ним як спадкоємцем за законом слід визнати право власності на 1/2 частину садибного житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1, та складається з коридору 1-1-1, ванни 1-1-2, коридору 1-1-3, житлової 1-1-4, житлової 1-1-5, житлової 1-1-6, кухні 1-1-7, кухні 1-1-8 загальною площею 83,4 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м. та господарсько-побутові будівлі: прибудову "а", сходи "а1", літню кухню, сарай "Б", сарай "Д", гараж "Ж", погріб "Г", огорожу №1, ворота №2, колодязь "К", вбиральню "В".

На підставі п. 4 ст.. 25 ЦК України, ст.. 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР ЦК УРСР, керуючись ст. 10, 57, 62, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом ОСОБА_10 право власності на 1/6 частку садибного житлового будинку (А1), який складається з коридору 1-1-1, ванни 1-1-2, коридору 1-1-3, житлової 1-1-4, житлової 1-1-5, житлової 1-1-6, кухні 1-1-7, кухні 1-1-8 загальною площею 83,4 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями: прибудова "а", сходи "а1", літня кухня, сарай "Б", сарай "Д", гараж "Ж", погріб "Г", огорожа №1, ворота №2, колодязь "К", вбиральня "В", що знаходяться в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом ОСОБА_9 право власності на 1/3 частку садибного житлового будинку (А1), який складається з коридору 1-1-1, ванни 1-1-2, коридору 1-1-3, житлової 1-1-4, житлової 1-1-5, житлової 1-1-6, кухні 1-1-7, кухні 1-1-8 загальною площею 83,4 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями: прибудова "а", сходи "а1", літня кухня, сарай "Б", сарай "Д", гараж "Ж", погріб "Г", огорожа №1, ворота №2, колодязь "К", вбиральня "В", що знаходяться в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.