22-ц/775/587/2016(м)
Категорія 26 Головуючий в першій інстанції - Томілін О.М.
Доповідач - Принцевська В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Сорока Г.П., Гаврилової Г.Л.

при секретарі Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю, стягнення одноразової допомоги у зв'язку зі смертю на виробництві внаслідок нещасного випадку на виробництві,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю разом з матір'ю ОСОБА_3 та стягнення одноразової допомоги у зв'язку зі смертю, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок травми на виробництві, отриманої ІНФОРМАЦІЯ_3, померла її мати ОСОБА_3 За результатом розслідування даний нещасний випадок визнаний як такий, що пов'язаний з виробництвом та складено відповідний акт за формою Н-1 від 04.09.2015р.

З 1999 року до своєї смерті мати проживала та була зареєстрована за адресою: м.Маріуполь, бул.Хмельницького, 39-53. Разом з нею за вказаною адресою була зареєстрована та проживала позивач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4, 2012р.н. 05.11.2011р. позивач уклала шлюб з ОСОБА_4, але разом з ним не мешкала, шлюб був необхідний для реєстрації народження дитини. Таким чином, їхня сім'я складалась з її матері, її та її сина. Зазначила, що після смерті матері вона звернулася до відповідача з заявою про виплату одноразової допомоги сім'ї потерпілої, яка передбачена Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Постановою №0548/5585/5585.1/1 від 02.10.2015р. відповідач відмовив їй в нарахуванні та виплаті такої допомоги, посилаючись на те, що вона не є членом сім'ї померлої. Вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам законодавства України.

Посилаючись на вищенаведене, просила встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 до моменту її смерті та стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області на її користь, як члена сім'ї померлої, одноразову допомогу у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, на суму 121 800 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя позов задоволено.

З даним рішенням не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд дійшов неправильного висновку, що позивачка є членом сім»ї померлої ОСОБА_2 та ухвалив рішення з порушенням вимог матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивачка та її пре6дставник в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Згідно з ч.6 ст. 42 Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

За змістом ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Однією з ознак сім'ї є спільне проживання двох чи більше осіб: подружжя, батьків та дітей, братів, сестер тощо. Припинення спільного проживання засвідчує кількісні зміни у складі сім'ї або навіть її розпад.

З копії свідоцтва про народження, вбачається, що батьками позивача ОСОБА_2 (прізвище якої після укладення шлюбу змінено на ОСОБА_2) є ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

З копії акту про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 28.08.2015р. (затверджений заступником начальника територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області 04.09.2015р.) вбачається, що нещасний випадок, що трапився з ОСОБА_3 є пов'язаним з виробництвом.

З копії свідоцтва про смерть, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 - мати позивача.

З копії свідоцтва про шлюб від 05.11.2011р. вбачається, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_4

З рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 16.04.2015р. вбачається, що позивачка звернулася до суду 12.03.2015р. з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаним рішенням позов було задоволено та стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача.

З копії паспорту громадянина України позивача та довідки про склад сім'ї від 23.11.2015р., виданої ЖБК «Іллічівець-1», позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, склад сім'ї: мати - ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_2, онук - ОСОБА_4, які дійсно були зареєстровані і проживали за вищевказаною адресою.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до відповідача із заявою про нарахування та виплату одноразової та постановою №0548/5585/5585.1/1 від 02.10.2015р. відповідачем відмовлено позивачу у призначенні та виплаті такої допомоги, оскільки неможливо визначити склад сім'ї ОСОБА_3

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2, та є сусідкою позивачки. З моменту народження позивачки по день смерті потерпілої ОСОБА_3 - матері позивачки, вона постійно проживала з нею, проте в 2012р. у ОСОБА_2 народилася дитина та вона разом з чоловіком переїхала в інше житло приблизно на півроку. В 2013 р. позивачка посварилася та розлучилася зі своїм чоловіком і повернулася разом зі своєю дитиною до матері та постійно проживала разом з нею до її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , її чоловік у вказаній квартирі не проживав.

Також свідок пояснила, що ОСОБА_2 з матір'ю жила дружньо, вони разом робили ремонт, виховували дитину.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач з ОСОБА_3 знаходилася у кровному спорідненні, тривалий час спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, а тому відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України, складали з нею одну сім'ю.

Посилання представника відповідача на те, що статтею 41 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування» встановлено коло осіб, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого є безпідставними. Даною статтею визначено коло осіб, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат, а в даному випадку позивач звернулася з вимогами про стягнення не щомісячної, а одноразової допомоги у зв»язку зі смертю її матері на виробництві внаслідок нещасного випадку, посилаючись на вимоги ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування»

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області судовий збір 1339 грн. (одну тисячу триста тридцять дев»ять грн.) 80 коп. в дохід держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді