Справа №638/5977/16-ц
Провадження 2/638/3065/16
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2016 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Задорожного М.І.

при секретарі Крупенко Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» в загальному розмірі: 50 962,71 долари США та всі судові витрати, понесені Позивачем по цій справі, віднести на рахунок Відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Закритим акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_3 банк, правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» та громадянкою України ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 6307556 від 17.04.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_3 зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 88 305,00 доларів США, а ОСОБА_2, в свою чергу, зобовязалася використати його за цільовим призначенням, сплатити Банку відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.

В забезпечення виконання всіх зобовязань ОСОБА_2 за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 6307566 від 17 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 860, відповідно до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку Банку нерухомість: квартиру, реєстраційний номер 22702151, загальна площа 84,1 кв.м., житлова площа 42,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження зазначеного нерухомого майна іпотекою було зареєстровано у Державному реєстрі іпотек, що підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек зареєстровано реєстраційний номер 7046258, що підтверджується Витягом № 18191581 від 17.04.2008 року.

Крім того, в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна була зареєстрован заборона на Предмет іпотеки, що підтверджується витягом про реєстрацію № 18191563 від 17.04.200 року, реєстраційний номер № 7046189.

Позивач належним чином виконав свої обовязки за Кредитним договором, відкривши ОСОБА_2 позичковий рахунок та надавши їй обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером.

ОСОБА_2, в свою чергу, зобовязалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором.

Разом з тим, з 17.01.2009 року ОСОБА_2 систематично порушує умови Кредитного договору щодо своєчасно, повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Станом на 31.03.16р. сума її заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами за Кредитним договором склала 50 962.71 долар США (пятдесят тисяч девятсот шістдесят два долари США 71 цент).

Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2013 року з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за Кредитним договором. На даний час рішення не виконане ні в добровільному, ні в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 33 та ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно відомостей, отриманих з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Банку стало відомо, що Предмет іпотеки був відчужений ОСОБА_2 громадянину ОСОБА_1 згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 4178.

Відповідно до ч.З ст. 9 Закону України «Про іпотеку» та п. 1.7.4 Договору іпотеки іпотекодавець (Боржник) має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди іпотекодержателя.

Банк згоду на відчуження Предмету іпотеки не надавав.

Відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, Позивач вважає, що діями Відповідача по справі - ОСОБА_1 та Третьої особи - ОСОБА_2 були порушені законні права Позивача на повернення основної суми кредиту, наданої Боржнику відповідно до умов Кредитного договору, та сплату процентів за користування кредитом за рахунок реалізації Предмета іпотеки.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав та пояснив, що він дійсно на підставі договору купівлі продажу придбав у ОСОБА_2 квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 4178. Під час укладання зазначеного договору купівлі-продажу квартири вона не мала будь яких обтяжень та була зазначена в реєстрі іпотек.

Третя особа ОСОБА_2 до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом питання по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст.. 214 КПК України, судом було досліджено чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до наданих сторонами доказів судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Між Закритим акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_3 банк, правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» та громадянкою України ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 6307556 від 17.04.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_3 зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 88 305,00 доларів США, а ОСОБА_2, в свою чергу, зобовязалася використати його за цільовим призначенням, сплатити Банку відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.

В забезпечення виконання всіх зобовязань ОСОБА_2 за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 6307566 від 17 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 860, відповідно до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку Банку нерухомість: квартиру, реєстраційний номер 22702151, загальна площа 84,1 кв.м., житлова площа 42,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження зазначеного нерухомого майна іпотекою було зареєстровано у Державному реєстрі іпотек, що підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек зареєстровано реєстраційний номер 7046258, що підтверджується Витягом № 18191581 від 17.04.2008 року.

Крім того, в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна була зареєстрована заборона на Предмет іпотеки, що підтверджується витягом про реєстрацію № 18191563 від 17.04.200 року, реєстраційний номер № 7046189.

Позивач по справі належним чином виконав свої обовязки за Кредитним договором, відкривши ОСОБА_2 позичковий рахунок та надавши їй обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером.

ОСОБА_2, в свою чергу, зобовязалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором.

Разом з тим, з 17.01.2009 року ОСОБА_2 систематично порушує умови Кредитного договору щодо своєчасно, повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Станом на 31.03.16р. сума її заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами за Кредитним договором склала 50 962.71 долар США (пятдесят тисяч девятсот шістдесят два долари США 71 цент).

Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2013 року з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за Кредитним договором. На даний час рішення не виконане ні в добровільному, ні в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 33 та ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно відомостей, отриманих з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Предмет іпотеки був відчужений ОСОБА_2 громадянину ОСОБА_1 згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 4178.

Суд зазначає, що на момент зазначеного відчуження квартири та на теперішній час, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відносно квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відомості про реєстрацію іншого речового права, про державну реєстрацію іпотеки, про державну реєстрацію обтяжень відсутні. Банк даного факту не заперечує.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації.

За змістом ст.ст. 6, 25, 26 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою КМУ № 410 від 31.03.04 року, внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою здійснюється реєстратором на підставі повідомлень іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду.

Суд зазначає, що під час переходу права власності від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 спірна квартира предметом іпотеки не була, оскільки були відсутні записи про обтяження майна іпотекою в відповідних реєстрах, а тому до спірних правовідносин ст. 23 Закону України «Про іпотеку» не застосовується.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 24.12.14 року, ухваленої по справі № 6-201 цс 14, у порядку ст. 355 ЦПК України.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в позові, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 214, 360-7 ЦПК України, ст. ст. 4, 9, 12, 23, 33 Закону України «Про іпотеку», суд -

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя