Справа №718/2019/16-ц
Провадження №2/718/843/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря", треті особи: Відділ Держгеокадастру в Кіцманському району, Центр по наданню адміністративних послуг про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його державної реєстрації

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачів про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його державної реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 1,15 га, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Давидівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області. 28.10.2014 року представник СВК «Зоря» без його відома уклав з його тещею договір оренди вказаної земельної ділянки. Зазначає, що він не погоджувався з даним договором оренди та неодноразово звертався до СВК «Зоря» з проханням розірвати договір. Вважає, що даний договір оренди укладений з порушенням діючого законодавства, а тому просив позов задовольнити.

Позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача заявлені вимоги не визнала, однак зазначила, що оскільки позивач не має бажання, договір не може бути дійсним.

Представник третьої особи подав до суду заву про розгляд справи за його відсутності на основі наявних у справі матеріалів.

Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 належить земельна ділянка площею 1,15 га, розташована на території Давидівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8).

28.10.2014 року між ОСОБА_1 та СВК «Зоря», в особі ОСОБА_2, було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого в оренду передається земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 терміном на 6 років. На виконання даного договору 28.10.2014 року було складено акт прийому-передачі земельної ділянки, який ОСОБА_1 передав СВК «Зоря» земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, розміром 1,1525 га, розташовану на території Давидівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області (а.с.9-12).

На підставі вищевказаного договору оренди від 28.10.2014 року, 16.03.2015 року державним реєстратором було внесено відомості про право оренди земельної ділянки орендарем СВК «Зоря», терміном на 6 років (а.с.15).

Даючи оцінку встановленим судом обставин справи суд зазначає, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Передусім статтею 41 Конституції Українипроголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Дане конституційне право конкретизовано та розширено в положеннях Цивільного та Земельного кодексів України.

Так ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності.

У відповідності до приписів ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 6 ЗУ "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.13 вказаного закону України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст.16 - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Ст. 17 ЗУ "Про оренду землі" передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Згідно ст. 18 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Стаття 14 ЗУ "Про оренду землі" визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220.

При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах.

Частиною 1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити зазначеному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, підписи в договорі оренди земельної ділянки та акті прийому-передачі від 28.10.2014 року, були здійснені не ОСОБА_1.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що спірний договір оренди землі не відповідав волі позивача ОСОБА_1. Відсутність підпису сторони у договорі власника земельної ділянки, свідчить про відсутність його волі на укладання такого договору та є підставою для визнання договору недійсним за ст. ст. 203, 215 ЦК України.

За змістом ст. ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими. Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вище викладене та виходячи із норм законів, які регулюють дані правовідносини та наданих суду доказів, які досліджені в судовому засіданні, право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку підлягає захисту, оскільки договір оренди не можливо вважати вчиненим так як позивач не проявив своєї волі та не підписував договір оренди та акт прийому - передачі земельної ділянки, що належить їйому на праві власності. З огляду на зазначене, суд визнає недійсним договір оренди землі з підстав, які були зазначені позивачем та знайшли своє підтвердження в суді і скасовує державну реєстрацію названого договору оренди землі.

За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати : 750 гривень за надання юридичної допомоги по підготовці позовних матеріалів та 551,20 гривень судового збору (а.с.1, 18).

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 203, 207, 215, 319, 321, 328 ЦК України, ст.ст. 1,6,13,16,17,18 Закону України « Про оренду землі» ст.ст. 10, 11,60 , 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Договір оренди земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 укладений 28 жовтня 2014 року між орендарем Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря" та сторонньою особою - визнати недійсним.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, проведену реєстраційною службою Кіцманського РУЮ 16 березня 2015 року №34932680.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.М. Мізюк