АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представника позивача Хитрової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», поданою представником ОСОБА_3

на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись із рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» через свого представника подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Справа №755/19916/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10813/2016
Головуючий у суді першої інстанції:В.П. Катющенко
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
В обґрунтування зазначено, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову не врахував заяву та генеральну угоду, розрахунок заборгованості за кредитним договором, які свідчать про виконання банком взятих на себе зобов'язань з надання відповідачу кредитних коштів належним чином та підтверджують заборгованість, яка утворилась. Факт надання відповідачу повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджується його підписом, а підписавши генеральну угоду відповідач приєднався до запропонованих банком умов та правил надання банківських послуг. Вважає, що з моменту підписання відповідачем генеральної угоди між кредитором і позичальником було укладеного договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України. Помилковим на думку заявника є застосуванням судом першої інстанції при вирішенні даного спору правової позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року в справі № 6-16цс15, оскільки вона безпосередньо пов'язується зі спором щодо права сторін збільшити строк позовної давності та не стосується справ з використанням кредитних карт.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Хитрова Л.В. у суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити з викладених підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог закону. Колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за його відсутності, оскільки неявка відповідача не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Пам`ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Крім того, суду не було надано доказів того, що відповідна Карта передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 23 656,53 грн., у зв'язку з чим між сторонами було укладено генеральну угоду, враховуючи той факт, що кредитний ліміт першочергово було встановлено на рівні 3000 грн.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, 19 квітня 2011 року ОСОБА_2 складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання кредитної картки «Універсальна» з кредитним лімітом 3000 грн.

Підписуючи дану Анкету - заяву ОСОБА_2 підтвердив, що він погоджується з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

20 листопада 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої банк надав позичальнику строковий кредит в сумі 23656,53 грн. на строк 12 місяців, з 20 листопада 2014 року по 30 листопада 2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 23656,53 грн в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 0,833 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 2081,27 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Датою останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам'ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Згідно п. 2.1.1.2. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказана у заяві.

Отже, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що Пам'ятка, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг.

Так, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 погодився з тим, що дана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між позивачем та ним договір.

Також, матеріали справи містять довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», з останніх, зокрема, вбачається за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів фактичного отримання відповідної картки клієнтом, зарахування коштів на вказану картку, відкриття рахунку на ім'я ОСОБА_2, а також виписки по рахунку, з якої можливо було б простежити рух коштів на рахунку та перевірити наявність або ж відсутність заборгованості, строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку.

Крім того, матеріали справи не містять доказів оформлення, укладання, отримання між Банком та ОСОБА_2 Пам`ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що саме ці Умови розумів ОСОБА_2, підписуючи зазначену Анкету - заяву, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів, що підтвердили б факт укладення кредитно-заставного договору.

Також, матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 23 656,53 грн., у зв'язку з чим між сторонами було укладено генеральну угоду, враховуючи той факт, що кредитний ліміт першочергово було встановлено на рівні 3000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що з розрахунку заборгованості вбачається активне користування відповідачем кредитною карткою, оцінюються колегією суддів критично, оскільки даний документі є по суті калькуляцією, якою позивач обґрунтовує саме розмір своїх вимог. Однак, розрахунок заборгованості не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій.

Колегія суддів вважає вірним застосування судом першої інстанції при вирішенні даного спору правової позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року в справі № 6-16цс15 відповідно до якої, умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

Хоча вказана правова позиція безпосередньо пов'язується зі спором щодо права сторін збільшити строк позовної давності, однак визначає й загальні умови та порядок укладання договору, а відтак, підлягає застосуванню при розгляді даної справи.

Посилання ПАТ КБ «Приватбанк» у апеляційній скарзі на відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог не приймаються до уваги, оскільки дана обставина не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України.

Колегія суддів критично оцінює наданий ПАТ КБ «Приватбанк» витяг з Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки він не містить підпису ОСОБА_2 ПАТ КБ «Приватбанк» не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів ОСОБА_2, підписуючи Анкету-заяву від 19.04.2011 року. Зазначених доказів не надано ПАТ КБ «Приватбанк» і суду апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Отже, твердження ПАТ КБ «Приватбанк» у апеляційній скарзі про незаконність ухваленого судом рішення, порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи, на думку колегії суддів є необґрунтованими, а обставини, на які посилається Банк- недоведені та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заочне рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником ОСОБА_3, відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: