Справа № 357/5900/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Подрєзова Г. О. ,

при секретарі - Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-я особа Узинська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-я особа Узинська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 1/ 3 частину земельної ділянки, площею 1,0950 га, розташованої в АДРЕСА_1 яка включає земельну ділянку площею 0,2394га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,8556га для ведення особистого селянського господарства та на 1/ 3 частину житлового будинку за вказаною адресою. Також просив визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 39365га, що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2. Посилаючись на те, що власник зазначеного майна - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, просив позов задовольнити, оскільки, відповідачі забрали всі правовстановлюючі документи та не надають їх для оформлення спадкового майна.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а в судове засідання на 07.11.2016 не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, а в судове засідання 07.11.2016року надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Так, дійсно судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, що підтверджується копіями свідоцтв про народження НОМЕР_3 виданим 14.05.1969р. Іванівською сільською радою Білоцерківського району, копією свідоцтва смерть НОМЕР_4, виданим 07.10.2013року виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Білоцерківського району.

В судовому засіданні було встановлено, що на ім.»я позивача ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.05.2016року зареєстроване у реєстрі № 1387, згідно з яким він оформив спадщину на 1/ 3 частину земельної ділянки площею 3,9365га, розташованої на території Іванівської сільської ради Білоцерківського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією 22.03.2005року, кадастровий номер НОМЕР_5, а тому підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на частину цього спадкового майна підстав не має.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя належав на праві власності жилий будинок по АДРЕСА_2 земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,8556га , кадастровий номер НОМЕР_6 та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2394га кадастровий номер НОМЕР_7 що знаходяться за адресою АДРЕСА_3, що повністю підтверджено довідкою Іванівської сільської ради, Довідкою Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі.

Враховуючи ті обставини, що спадкова справа №295/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 містить інформацію про прийняття спадщини позивачем після смерті його матері.

А згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.04.2016р. державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 також наявне інше спадкове майно : земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2394га кадастровий номер НОМЕР_7 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,8556га , кадастровий номер НОМЕР_6, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , а тому є підстави для задоволення позовних вимог в цій частині позову, оскільки іншим шляхом оформити свої права на спадщину, позивач можливості не має із-за відсутності правовстановлюючих документів на нього.

Суд, при вирішенні спору, виходить з наступного.

Згідно статті 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав , їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст.ст.124,126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

А згідно з ч.1 ст. 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, що позивачка відносяться до спадкоємців за законом першої черги.

Позивачка прийняли спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем.

Суд враховує і те, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, суд приходить до висновку, що в даному випадку є законні підстави для визнання за позивачем права власності на 1/ 3 частину спадкових земельних ділянок та на 1/ 3 частину житлового будинку, оскільки право власності на спадкове майно у спадкодавця виникло на підставі правовстановлюючих документів, тобто в законному порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст..ст. 15,60,212-215, 223 ЦПК України, ст.ст.124,126 ЗК України ст.ст. 182, 328, 1216,1218,1223,1225,1235 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати право власності в порядку спадкування за ОСОБА_1 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, а саме на 1/ 3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1

на 1/ 3 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,8556га , кадастровий номер НОМЕР_6 що розташована за адресою АДРЕСА_1

та на 1/ 3 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2394га кадастровий номер НОМЕР_7, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення .

Суддя Г. О. Подрєзова