Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/1435/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Миколаївський районний суд Одеської області

В складі головуючого судді Горобця В.Л.

Секретаря Товт А.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Миколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком» про визнання договору оренди землі недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер ділянки :01:002:0129 площею 6,34 га, що підтверджується Державним актом серія ОД № 015221, виданий 01.07.2005 року Миколаївською районою Державною адміністрацією, яка розташована на території Настасіївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області.

26.11.2014 року позивач уклав договір оренди належної йому земельної ділянки з ОСОБА_2, який зареєструвано державною реєстраційною службою по Миколаївському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. На час реєстрації цього договору за данними реєстраційної служби жодного іншого договору оренди належної йому земельної ділянки площею 6,34 га, кадастровий номер ділянки :01:002:0129, зареєстровано не було.

Проте, після реєстрації договору оренди з ОСОБА_3 йому стало відомо, що є ще договір оренди зазначеної належної йому земельної ділянки площею 6,34 га з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агроком» від 02.12.2011 року, який зареєстрований у відділі Державного агенства земельних ресурсів у Миколаївському районі Одеської області 11 листопада 2012 року. Зазначеного договору оренди у позивача не було і копію такого договору він отримав у відділі Держкомзему у Миколаївському районі.

Ознайомившись з вказаним договором оренди землі від 02.12.2011 року, він впевнився, що підпис в договорі оренди між СТОВ «Агроком» і ним, ОСОБА_1, зроблений не ним. Своєї згоди на укладання договору оренди з СТОВ «Агроком» він не надавала особ, яка підписувала вказаний договір, довіреностей на його підписання від його імені також не видавав. Отже вказаний договір оренди вважає недійсним в наслідок наступного.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою. Відповідно до ст. 203 цього кодексу, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Як вже зазначалося договір оренди землі, що позивачем оспорюється, від 02.12.2011 року було укладено в простій письмовій формі.

Так, за ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах у листах, телеграммах, яким обмінялися сторони.

Повноважень щодо підписання договору позивач нікому не давав.

Відповідач був обізнаний, що підписи на договорах оренди не належать йому, оскільки ані в переговорах по укладанню вказаних правочинів, ані в самому їх укладанні участі він ніколи не приймав.

Отже, вказані договори оренди землі, не можуть породжувати для позивача будь яких правових наслідків, так як укладені поза його волею.

За ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім пов'язаних з його недійсністю.

Правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, з врахуванням всього викладеного позивач вважає, що договір оренди землі від 02.12.2011 року є недійсними оскільки укладений поза волею, та не може породжувати будь яких наслідків.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, при цьому пояснивши, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,34 га, яка розташована на території Настасіївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області. 26 листопада 2014 року ОСОБА_1 уклав договір оренди зазначеної земельної ділянки з ОСОБА_2, який був зареєстрований державною реєстраційною службою по Миколаївському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Пізніше він дізнався, що 02 грудня 2011 року був укладений від його імені договір оренди належної йому земельної ділянки розміром 6,34 га з ТОВ «Агроком». Зазначений договір ОСОБА_1 не підписував, підпис котрий стоїть в договорі йому не належить.

Крім того, представник позивача у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 кожного року отримував від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком» орендну плату за користування земельною ділянкою.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що всі умови договору були виконані та виконуються належним чином, що договір оренди земельної ділянки площею 6,34 га, який був укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Агроком» в 2011 році відповідає чинному законодавству. В період з 2011 року по 2014 рік відповідач ОСОБА_1 отримував орендну плату, претензій до ТОВ «Агроком», щодо орендної плати чи щодо укладення договору оренди земельної ділянки він не мав.

Свідок ОСОБА_6, яка є мамою позивача ОСОБА_1, суду пояснила, що її син не підписував договір оренди земельної ділянки з відповідачем, даний договір був підписаний свідком, оскільки її син навчався в інтернаті №97 закритого типу, то попросив матір підписати даний договір з відповідачем. З 2011 року по 2014 рік отримували орендну плату. На даний час бажають укласти договір оренди землі з іншою особою оредарем.

Суд, вислухавши в судовому засіданні доводи представника позивача, представника відповідача, свідка, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячим з наступного.

Так в судовому засіданні встановлено, що 02.12.2011 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Агроком» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,34 га на 10 років, кадастровий номер ділянки :01:002:0129, який зареєстрований у відділі Державного агенства земельних ресурсів у Миколаївському районі Одеської області. 26.11.2014 року позивач уклав договір оренди належної йому земельної ділянки з ОСОБА_2, який зареєструвано державною реєстраційною службою по Миколаївському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Що стосується орендної плати за земельну ділянку, за 2015 рік то суд виходить з того, що п. 11 договору оренди землі від 02.12.2011 року укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Агроком», який зареєстрований у відділі Державного агенства земельних ресурсів у Миколаївському районі Одеської області, передбачено, що орендна плата вноситься у такі строки: з 01 серпня по 31 грудня поточного року за який вноситься орендна плата. А тому до 31 грудня 2015 року позивач має повне право звернутися до відповідача щодо виплати орендної плати за земельну ділянку.

Отже орендар виконував усі умови договору оренди протягом 2011-2015 років, що фактично підтверджують сторони.

Таким чином позивач, не ставив питання про скасування зазначеного договору оренди, постійно отримував орендну плату у повному обсязі згідно договору оренди, ніяких претензій, щодо розрахунків по договору оренди не мав, що свідчить про те, що він повністю схвалив спірний договір оренди, хоча він не був особисто ним підписаний. Дії позивача ОСОБА_1 свідчать про те, що оспорюваний договір оренди прийнятий ним до виконання.

13 травня 2015 року представник позивача ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про призначення судової почеркознавчої експертизи, в звязку з вирішенням питання чи виконаний підпис в графі Орендодавець в спірному договору оренди належить ОСОБА_1 чи іншій особі, зазначена заява була судом задоволена в повному обємі, що підтверджується Ухвалою суду від 13 травня 2015 року ( а.с. 42 43 ).

В ході проведення експертизи експерт заявив клопотання про надання додаткових матеріалів-експертних зразків почерку та підписів ОСОБА_1. Зазначене клопотання експерта виконано не було ( а.с. 52 53 ).

Таким чином ОСОБА_1 не виконав своїх обовязків, передбачених ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України згідно яких: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 в задоволенні позову до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком» про визнання договору оренди землі площею 6.34 гектарів від 02 грудня 2011 року, який зареєстрований у відділі Держкомзему України у Миколаївському районі Одеської області, необхідно відмовити.

Як вбачається з договору оренди землі від 02.12.2011 року, який укладено між позивачем та відповідачем, договір оренди землі зареєстрований у відділі Державного агенства земельних ресурсів у Миколаївському районі Одеської області. Також під час державної реєстрації договорів оренди землі згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року, що діяла на момент вчинення правочину, пунктами 10-12 Порядку передбачена послідовність дій для реєстрації договору оренди земельної ділянки, згідно якої для висновку про можливість державної реєстрації спеціальним органом державної влади, якому надана відповідна компетенція з державної реєстрації договорів, проводиться комплексна перевірка наданих документів, у тому числі тексту редакції договору на відповідність закону, за результатами якої робиться висновок про відповідність договору чинному законодавству та можливості його державної реєстрації або про відмову в реєстрації.

А тому виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 15; 213; 214; 215; 217; 218; 294 ЦПК України, ст. 638 ЦК України, ст. ст. 13, 15, 18, 20, 21 Закону України «Про оренду землі» суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком» про визнання договору оренди землі недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня повного виготовлення тексту рішення через Миколаївський районний суд Одеської області.

Суддя: В.Л. Горобець