Справа № 761/1424/16-ц
Провадження № 2-2429/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Кучерині Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягенння аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

25.01.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 20% з усіх видів заробітку щомісяця на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_7 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3.

30 березня 2005 року шлюб між нею та відповідачем було припинено. Після юридичного оформлення розірвання шлюбу вона з відповідачем тривалий час підтримували шлюбні стосунки, що призвело до народження спільної дочки ОСОБА_4, батьком якої є відповідач.

Після народження спільної дочки вона ще досить тривалий час підтримувала шлюбні стосунки з відповідачем, який добровільно надавав матеріальну допомогу та брав участь у вихованні спільних дітей, однак останнім часом відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання спільних дітей, що фактично проживають разом із нею та на сьогоднішній день перебувають виключно на її утриманні.

На скільки їй відомо, відповідач працює кіномеханіком ТОВ «Укрбудгазінвест», отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Окрім того, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає.

Вважає, що не має достатніх матеріальних ресурсів для належного матеріального забезпечення спільних дітей та потребує для утримання дітей матеріальної допомоги відповідача.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини його доходів. В іншій частині проти вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано 30.03.2005, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 30.03.2005, виданим ВРАЦС Мурованокуриловецького РУЮ Вінницької області.

Сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 15.04.2002, виданого Немерченською сільською радою Мур-Кириловецького району Вінницької області, та копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 17.01.2012, виданого ВРАЦС Печерського РУЮ у м. Києві.

На час розгляду справи сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні.

Як визначено статтею 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом частин 1 та 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як видно з матеріалів справи, відповідач офіційно працевлаштований в ТОВ «Укрбудгазінвест», має стабільний дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу.

На час розгляду справи у відповідач відсутні інші аліментні зобов'язання, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей на утриманні не немає.

Отже з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в частці від його доходу.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, аліменти на двох дітей належить визначити в єдиній частці від заробітку відповідача, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Визначаючи розмір аліментів, суд керується положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, та враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та утриманців, та з огляду на наявні у матеріалах справи докази і встановлені відповідно до них обставин, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від його доходу щомісяця.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів належить задовольнити частково.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 25.01.2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551, 20 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: