пр. № 2-н/759/143/16
ун. № 759/8718/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних, інфляційної складової боргу та судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2016 року представник ПАТ «Київенерго» за довіреністю Жекова Г.І. звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» суми боргу за спожиту електроенергію в розмірі 3374,27 грн. за період з 01.09.2003 року по 01.04.2016 року; 3% річних та інфляційної складової боргу у розмірі 689 грн. за період з 01.06.2013 р. по 01.04.2016 року та судових витрат.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" № 14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб"єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб"єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов"язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

З матеріалів заяви вбачається, що заявник просить стягнути з боржника заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3374,27 грн. з 01.09.2003 року, що є вимогою з пропуском строку позовної давності.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно ч. 5 ст. 100 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог.

Отже суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині стягнення з боржника заборгованості за спожиту електричну енергію, яка була нарахована боржнику з 01.09.2003 року по 21.06.2013 року.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних, інфляційної складової боргу та судових витрат, яка була нарахована до 21.06.2013 року.

Відповідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: