АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

01 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Поливач Л.Д., Прокопчук Н.О.,

секретаря: Калініної Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_3, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_1, було пошкоджено автомобіль, що належить їй на праві власності, звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 118 292,45 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) відбулася у зв'язку з тим, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем Шевролет Камаро, реєстраційний номер НОМЕР_1, не вибрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого скоїла зіткнення з належним їй на праві власності автомобілем Хюндай Акцент, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідач, посилаючись на необґрунтованість розміру завданої шкоди, проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що не погоджується із визначеним позивачем розміром завданої шкоди, оскільки він ґрунтується на висновку спеціаліста, яким до ремонтних робіт по відновленню автомобіля позивача включено також роботи, які завдано не з вини відповідача. Крім того посилалася на те, що за договором добровільного страхування позивачу виплачено страхове відшкодування.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 118 292, 45 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилалася на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначила, що висновок суду про отримання автомобілем позивача одночасно пошкоджень передньої та задньої частин, саме внаслідок винних дій відповідача, не відповідає обставинам справи, оскільки із матеріалів про адміністративне правопорушення вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулася за участі лише двох автомобілів, а позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої як передній так і задній частині автомобіля.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав наведених в ній.

Представники позивача - ОСОБА_5, ОСОБА_6, вважаючи рішення законним та обґрунтованим, просили відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2015 року о 15 год. 05 хв., у м. Києві по просп. Ватутіна - Московський міст, ОСОБА_1, керуючи автомобілем Шевроле Камаро, реєстраційний номер НОМЕР_1, не вибрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем Хюндай Акцент, реєстраційний номер НОМЕР_2, що призвело до механічного пошкодження двох транспортних засобів.

У зв'язку з порушенням вимог п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху відносно ОСОБА_1 08.05.2015 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серія АП1 № 586530 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до схеми місця ДТП, що сталася 08.05.2015, яка є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, серії АП1 № 586530, на проспекті Ватутіна сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися два автомобілі: Шевроле Камаро, реєстраційний номер НОМЕР_1, та Хюндай Акцент, реєстраційний номер НОМЕР_2. На схемі позначено, та під цифрою 1 зображено, місце зіткнення між задньою частиною автомобіля Хюндай Акцент, реєстраційний номер НОМЕР_2, та передньою частиною автомобіля ШевролетКамаро, реєстраційний номер НОМЕР_1. Схема ДТП підписана водіями-учасниками пригоди без зауважень.

На зворотному боці схеми наслідків ДТП міститься перелік пошкоджень транспортних засобів внаслідок ДТП, у якому зазначено, що у автомобіля Шевроле Камаро, реєстраційний номер НОМЕР_1, пошкоджено передній бампер. До переліку пошкоджень автомобіля Хюндай Акцент, реєстраційний номер НОМЕР_2, включено: передній бампер, капот, дві передні блок-фари, дві передні протитуманні фари, решітка радіатора, задній бампер, кришка багажника, два задніх ліхтаря.

Згідно з довідкою інспектору ДПС групи ДПС ВДАІ Деснянського району м. Києва Яцини Є.Д., виданою ОСОБА_5, внаслідок ДТП 08.05.2015 автомобіль Хюндай Акцент, реєстраційний номер НОМЕР_2, отримав наступні механічні пошкодження: задній бампер, кришка багажника, задні ліхтарі, передній бампер, капот, передні блок-фари, решітка радіатора, передні дві протитуманні фари.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що відповідач є відповідальною особою за пошкодження внаслідок ДТП як передньої так і задньої частини автомобіля позивача.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ч. 2 ст. 179 ЦПК України).

Оскільки позивачем обґрунтовувалися вимоги тим, що внаслідок ДТП саме з вини відповідача було пошкоджено як передню так і задню частину автомобіля позивача, то за приписами ст. 179 ЦПК України підлягає доведенню причинно-наслідковий зв'язок між діям відповідача та пошкодженнями передньої частини автомобіля позивача, а потім з'ясування обставин щодо розміру завданої шкоди з вини відповідача.

Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що внаслідок ДТП, що відбулася за участю двох автомобілів з вини відповідача, їй завдано матеріальної шкоди.

На підтвердження доводів заявлених вимог позивачем надано Довідку інспектора ДПС групи ДПС ВДАІ Деснянського району м. Києва Яцини Є.Д. та Довідку № 63296396 про дорожньо-транспортну пригоду від 28.05.15 в яких зазначено, що внаслідок ДТП, що відбулося 08.05.2015 року було пошкоджено задню центральну частину та передню центральну частину автомобіля Хюндай Акцент, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 84,85). Також позивачем надано фотокартку з зображення ДТП трьох автомобілів (а.с. 87) та фотокартки з зображенням пошкоджених вузлів та деталей (а.с. 88-96).

В оскаржуваному рішенні суду зазначено, що представник позивача у судовому засіданні пояснив, що відповідач, керуючи автомобілем Шевроле Камаро, не дотрималася безпечної дистанції та швидкості руху та скоїла зіткнення з автомобілем марки Хюндай Акцент, від отриманого удару такий автомобіль зіткнувся з автомобілем, що рухався попереду, внаслідок чого була пошкоджена також передня частина автомобіля. Водій автомобіля, що рухався попереду, поїхав з місця ДТП, оскільки його автомобіль пошкоджений не був. Протоколів про адміністративне правопорушення відносно інших учасників зазначеної ДТП, крім відповідача, не складалося.

Суд, встановивши, що ДТП відбулося за участю трьох автомобілів повинен був виходити з положень, передбачених ст. 1188 ЦК України, відповідно до частини 1 якої, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як вбачається з постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 08 травня 2015 року за участю двох автомобілів, а саме: автомобіля марки Шевроле Камаро, реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки Хюндай Акцент, реєстраційний номер НОМЕР_2, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, судовим рішенням у справі про адміністративне порушення встановлено, що ОСОБА_1 є винною вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за участю двох автомобілів.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідачкою доведено відсутність вини

Оскільки судовим рішення, що набрало законної сили, встановлено вину відповідача лише щодо ДТП за участі двох автомобілів, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідачкою доведено відсутність вини у пошкодженні передньої частини автомобіля позивача.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, що пошкодження передньої частини автомобіля позивача знаходяться в причинному зв'язку з діями відповідача.

Надані позивачем фотокартки на яких зображено три автомобілі лише фіксують факт ДТП за участі трьох автомобілів, але не є належними та допустимими доказами на підтвердження тієї обставини, що зіткнення автомобіля позивача відбулося після того, як відповідачка зіткнулася з автомобілем позивача, та не спростовують можливого зіткнення автомобіля позивача з переднім автомобілем до зіткнення з автомобілем відповідача.

На виконання вимог, передбачених ст. 10 ЦПК України, суд апеляційної інстанції роз'яснив сторонам право надання належних доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та пошкодженням передньої частини відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що в суді першої інстанції ним заявлялося клопотання про проведення авто-технічної експертизи, однак суд відмовив у її проведенні, оскільки позивачем автомобіль продано.

Представник позивача - ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що автомобіль продано. Клопотання про долучення до матеріалів справи належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, що пошкодження передньої частини автомобіля позивача знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з діями відповідача, не заявляв.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що висновок суду про відповідальність відповідача за пошкодження передньої частини автомобіля позивача ґрунтуються на припущенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом неповно з'ясовано обставини що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, за яку є відповідальною винна особа.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5580373 ліміт відповідальності ПрАТ «СК Україна» на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становив 50 000 грн. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки Шевроле Камаро, реєстраційний номер НОМЕР_1, строк дії полісу з 04 травня 2015 року по 03 травня 2016 року.

За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 зазначила, що розмір завданої шкоди становить 196 933,98 грн., з яких 184 109,42 грн. вартість відновлювального ремонту та 12 824,56 грн. - втрата товарної вартості транспортного засобу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на Висновок про вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 16 червня 2015 року № 216/5-15 (далі - Висновок).

Згідно цього Висновку, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Хюндай Акцент, реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 196 933,98 грн., у тому числі втрата товарного вигляду - 12 824,56 грн. Також у висновку зазначено, що ринкова вартість автомобіля становить 243 376 грн. відповідно Висновок до ремонтних робіт включено як роботи пов'язанні з відновленням передньої так і задньої частини автомобіля та включено замінні деталі цих пошкоджених частин.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння ДТП між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПАТ «СК ПЗУ України») було укладено договір добровільного страхування (КАСКО).

В межах укладеного з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» договору страхування № АМ 93360 від 15.12.2014 року за ризиком КАСКО, страховиком на підставі Страхового акту № UA023/L01/03 від 07.07.2015 року прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням 08.05.2015 року страхового випадку, в розмірі 28 641,53 грн. (а.с. 28).

З розрахунку страхового відшкодування до Страхового акту № UA023/L01/03 від 07.07.2015 року вбачається, що страховиком визначена ринкова вартість автомобіля на момент страхового випадку у розмірі 251 659,90 грн. При цьому вартість відновлювального ремонту визначено у розмірі 181 991, 55 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що до розміру відновлювального ремонту включено вартість ремонтних робіт, що не пов'язано з винними діями відповідача.

Для усунення розбіжностей щодо визначеного розміру ринкової вартості автомобіля, та з'ясування вартості відновлювального ремонту пов'язаного з ДТП з вини відповідача, сторонам роз'яснено право заявлення клопотання про призначення авто-товарознавчої експертизи.

Сторони своїми правами скористалися на власний розсуд, клопотання про призначення експертизи не заявляли.

Представник позивача пояснив, що автомобіль, що є предметом розгляду продано. При цьому на час продажу автомобіль не ремонтувався, а продано у пошкодженому стані. Належних та допустимих доказів на підтвердження розміру коштів, отриманих за продаж автомобіля не надав, клопотань про надання таких доказів суду не заявляв.

Із наявних у справі доказів, а саме розрахунку страхового відшкодування, вбачається, що страховиком визначена вартість залишків автомобіля у розмірі 186 880 грн. (а.с. 27).

Різниця між ринковою вартістю автомобіля та його залишків становить 56 496 грн. (243 376 - 186 880). Крім того позивачем отримано страхове відшкодування у розмірі 28 641,53 грн. (56496-28641,53=27854,47). Тобто розмір збитків позивача становить 27 854,47 грн. Разом з тим позивачем не доведено, що це збитки саме з вини відповідача.

Крім того, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача завдані збитки у розмірі за відрахування 50 000 грн. розмір страхової суми відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону про ОСЦПВВНТЗ. При цьому ліміт відповідальності перевищую розмір завданих збитків (50 000 -27 854,47).

У зв'язку з тим, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, які суд вважав встановленими, колегією суддів встановлено порушення судом норм процесуального права при розгляді даного спору, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 309 ЦПК України, є підстави для скасування рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 218, 303, 307-309, 313-315, 317, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, -задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/106571/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6721/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.