АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9096/2016 Головуючий у суді першої інстанції - ЯровенкоН.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанціїї - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» про визнання поруки такою, що припинена,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ПАТ «КБ «Експобанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20.12.2007 між ПАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 284/АК-2007, згідно якого позичальнику надано кредит в розмірі 48 000 доларів США, з розрахунку 12% річних з кінцевим строком повернення 19.12.2014. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки від 20.12.2007 між ПАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_5, згідно з яким поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 284/АК-2007 від 20.12.2007. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, тому відповідачам направлялись письмові вимоги про виконання зобов'язань, згідно умов кредитного договору. Зобов'язання позичальником виконано не було, у зв'язку з чим, станом на 20.03.2015 за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 131 744,31 дол. США та 47 475 грн. 44 коп., яку банку просив стягнути.

В подальшому, представником відповідачів було подано зустрічний позов до ПАТ «КБ«Експобанк» про визнання поруки такою, що припинена.

Свої вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтовували тим, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором № 284/ АК-2007 в повному обсязі був змінений ПАТ «КБ «Експобанк» внаслідок направлення вимоги про усунення порушення та був встановлений у строк до тридцяти днів з моменту отримання такої вимоги, тобто до 17.01.2011. Таким чином, з моменту встановлення нового строку виконання кредитного зобов'язання почався перебіг шести місяців від дня настання строку виконання кредитного зобов'язання. ПАТ «КБ «Експобанк» звернувся до суду лише в квітні 2015 року, а тому порука має бути припинена.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2016 в задоволенні первісного позову ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» про визнання поруки такою, що припинена задоволено. Визнано договір поруки від 20.12.2007 укладений між ВАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_5 припиненим.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення первісного позову в повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував строки позовної давності, оскільки перебіг позовної давності переривався відповідачем, що свідчило про визнання ним боргу.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю.

Представник позивача не з'явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідачів, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів оскаржуване рішення суду повністю відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що банк звернувся з позовом до суду після спливу позовної давності, про застосування наслідків спливу якої заявлено відповідачем.

Задовольняючи зустрічний позов суд першої інстанції виходив з того, що порука є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Вказані висновки суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 20.12.2007 між ВАТ «КБ» «Експобанк» (правонаступником є ПАТ «КБ «Експобанк») та ОСОБА_4 був укладений договір кредиту і забезпечення № 284/АК-2007, відповідно до якого банк надає Позичальнику кредит у сумі 48 000 доларів CШA на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності (а.с.10-14).

Відповідно пункту 1.2. Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних від суми кредиту.

Позичальник повертає Банку кредит у строки/терміни, що визначені прогнозним графіком, але не пізніше 19.12.2014 (п. 1.2. Кредитного договору).

Для забезпечення своїх зобов'язань, за Кредитним договором Позичальник передає Банку у заставу наступне майно Позичальника разом із правом витребування його від будь-яких осіб за правочинами Позичальника: автомобіль Sang Yong Kyron M200XDI, 2007 року випуску, реєстраційний номер: АА9586ЕР, колір: чорний, номер кузову KPTS0A1KS7P064097. Вартість предмету застави складає 24 960 грн. (п. 2.2. Кредитного договору).

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 20.12.2007 між ВАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався перед ВАТ «КБ «Експобанк» відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобов'язань (а.с.21-22).

Банк своїзобов'язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_4 кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки від 20.12.2007 (а.с.16).

Однак ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, не сплатив проценти за користування кредитними коштами, не повернув чергові суми отриманого кредиту та не погасив всю суму кредиту, внаслідок чого, станом на 20.03.2015 утворилась заборгованість у розмірі 131 744 доларів США та 47 475 грн. 44 коп., яка складається з: прострочення за кредитом - 29 253,08 доларів США. прострочення за нарахованими процентами - 240,62 доларів США, прострочення за нарахованою комісією - 9 606 грн. 32 коп., пені за прострочення сплати кредиту - 95 761,64 доларів США, пені за прострочення сплати процентів - 6 488,97 доларів США, пені за прострочення сплати комісії - 37 869 грн. 12 коп. (а.с.7-8).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником відповідачів, на підставі положень ч. 4 ст. 267 ЦК України було заявлено про застосування строку позовної давності (а.с.92-94).

Згідно з ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

З урахуванням долучених до справи доказів, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки про наявність підстав до застосування строку позовної давності та відмову у первісному позові.

Згідно з положеннямм ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебігпозовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи(ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Судом першої інстанції встановлено, що порушення зобов'язання ОСОБА_4 почалося з 20.03.2009, коли він перестав сплачувати щомісячні платежі.

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 07.04.2015.

Виходячи з вищевикладеного суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні первісного позову.

Вищезазначене узгоджується з правовим висновком ВСУ зробленим у постанові №2-20цс14 від 19.03.2014, який є обов'язком для судів.

Доводи апелянта про відсутність заяви відповідачів про застосування наслідків спливу строку позовної давності є безпідставними, оскільки матеріали справи містять заяву-заперечення представника відповідачів про застосування строку позовної давності (а.с.92-94).

Також є необгрунтованими доводи апеляційної скарги про неможливість застосування наслідків спливу строку позовної давності у зв'язку з вчиненням відповідачем дії, що свідчить про визнання нею боргу.

Такою дією банк вважає звернення відповідача до банку із заявою про надання інформації по кредиту. Однак, як вбачається з матеріалів справи банк відповіді на таку заяву не надав і подання заяви не може свідчити про переривання строку позовної давності.

Стосовно доводів апеляційної скарги про незаконність визнання судом договору поруки припиненим з підстав спливу строку позовної давності, слід зазначити наступне.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно пунктів 1.1.-1.4. договору поруки, поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і Позичальник, зокрема, за повернення кредиту 48 000 доларів СІІІА у встановлений договором кредиту термін (строк), сплату процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному Договором кредиту, комісійних, згідно з умовами Договору кредиту, неустойки у випадках та розмірі, що передбачені Договором кредиту. Порука Поручителя припиняється лише у разі належного виконання Договору кредиту.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №5 від 30.03.2012, в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Згідно постанови Верховного Суду України від 17.09.2014 по цивільній справі 6-170цс 13, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Як вбачається з копії вимоги про дострокове повернення кредиту від 05.01.2011, банк звернувся до ОСОБА_4 з вимогою про сплату основного боргу та відсотків в строк до 17.01.2011 (а.с.90).

Вимога про повернення грошових коштів, адресована ОСОБА_5, датована 27.03.2014, однак на пошту була подана 30.03.2015.

По тексту вимоги вбачається, що дата її складання була зазначено помилково - «2014» рік замість «2015» року (а.с.30).

Враховуючи, що між вимогою ПАТ «КБ «Експобанк» про дострокове повернення кредиту з ОСОБА_4 та вимогою, надісланої поручителю, пропущено шестимісячний строк звернення, встановлений ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про припинення поруки.

У відповідності до правового висновку ВСУ, пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» про визнання поруки такою, що припинена - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва