РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

08 листопада 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

09.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 вересня 2010 року (актовий запис №18) виконкомом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області та про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також, просила стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

В обґрунтування позову зазначила, що 10.09.2010 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області; мають неповнолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час шлюбні відносини припинено і більше року вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою.

З моменту припинення шлюбних відносин, діти проживають з нею, батько матеріально їх майже не забезпечує, участі у вихованні не приймає.

Вона не працює, оскільки молодшому сину не виповнилось трьох років.

ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, інших утриманців не має.

Належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про судовий розгляд за його відсутністю не подавав.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно свідоцтву про шлюб та копій свідоцтв про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.09.2010 року, від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 8, 9, 10).

З довідки, виданої Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області, від 09.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_3, 2011 року народження, та ОСОБА_4, 2013 року народження, зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 наполягала на розірванні шлюбу, при цьому, відповідач будь-яких заперечень проти позову не надав, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам, в частині вимоги про розірвання шлюбу позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: "Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права". У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: "Поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дітей, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідністю зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від матеріального забезпечення дітей, хоча має таку можливість, офіційно працевлаштований, працює у ВАТ Племінний завод "Червоний велетень".

Будь-яких заперечень проти зазначених доводів позовної заяви від відповідача не надходило, що дало підстави керуватися при визначенні підстав для стягування аліментів лише доводами позивачки.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки його доходу є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути 551 грн. 20 коп. на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, та 551 грн. 20 коп. в дохід Державного бюджету України судового збору за вимоги позову щодо стягування аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, ч. 4 ст. 174, 209, 212-215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 10 вересня 2010 року (актовий запис №18) Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Харкова, мешканця АДРЕСА_1, працюючого в ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але на кожну дитину не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.09.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В частині стягування аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачка має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: