У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до державного акту НОМЕР_1 він є власником земельної ділянки площею 0,0648 га, розташованої по АДРЕСА_1. ОСОБА_5 є співвласником суміжної земельної ділянки площею 0,0386 га. Відповідач захопила земельну ділянку площею 30 кв. м та встановила паркан на його земельній ділянці, тобто змістила свою земельну ділянку на 30 кв. м в бік земельної ділянки, що належить ОСОБА_4 Зазначає, що з ОСОБА_5 у позасудовому порядку спір не врегульовано, відповідач відмовляється знести паркан на вимогу позивача і поновити межу.

З огляду на викладені обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2016 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено.

Усунуто ОСОБА_4 перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою, що розташована за АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_5 звільнити самочинно зайняту земельну ділянку, що належить ОСОБА_4, площею 0,0007 га (ділянка № 3), відповідно до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 4 лютого 2016 року № 971, проведеної товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-юридична фірма Соломон» (план-схема на додатку № 5), шляхом знесення самочинно збудованого паркану на земельній ділянці ОСОБА_4

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 26 листопада 1997 року ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0, 0648 га, в межах згідно із планом, що розташована на території Вінницької міської ради, товариство садівників «Харчовик», Пятничанський масив, м. Вінниця. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 грудня 2008 року ОСОБА_5 успадкувала після смерті матері ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0, 0386 га, передану для ведення садівництва, в межах згідно із планом, що розташована на території Вінницької міської ради, товариства садівників «Харчовик», Пятничанський масив, м. Вінниця. Цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва.

Відповідно до акту встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 5 серпня 1997 року, комісією з участю топографа ОСОБА_8 у присутності землекористувачів ОСОБА_7, яка є спадкодавцем ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - голови правління садового товариства «Дружба» був складений акт про те, що проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки землекористувача ОСОБА_7, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. В акті зазначено, що суміжними землекористувачами ніяких претензій при встановленні меж землекористування не заявлено, наявний підпис ОСОБА_5 від 16 лютого 2009 року про те, що з межами земельної ділянки вона згодна.

Відповідно до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 4 лютого 2016 року № 971, проведеної товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-юридична фірма Соломон», визначено розбіжності кожної земельної ділянки та зазначено за рахунок чого вони виникли.

Згідно дослідницької частини висновку фактичні розміри земельної ділянки НОМЕР_2 зменшились на площу 0,0007 га за рахунок того, що частина земельної ділянки перебуває у фактичному користуванні суміжного землевласника з південно-західної сторони ОСОБА_5 (на плані від Г до А).

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_5 самовільно зменшила площу суміжної земельної ділянки належної ОСОБА_4 на 0,0007 га, встановивши без його погодження межову споруду у вигляді паркану із суцільних металевих листів, що схематично відображено на план-схемі додатку №5 до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 4 лютого 2016 року № 971, проведеною товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-юридична фірма Соломон».

За таких обставин, право ОСОБА_4 на користування належною йому земельною ділянкою у розмірі 0,0007 га порушено відповідачем ОСОБА_5 та підлягає відновленню.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЗК України повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Нормою ч. 2 ст. 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За таких обставин, право ОСОБА_4 на користування належною йому земельною ділянкою у розмірі 0,0007 га порушено відповідачем ОСОБА_5 та підлягає відновленню.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Л.М.Мазур

Т.О.Писана