Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/1663/16 головуючий у 1 інстанції Фунжий О.А.
провадження № 22-ц /778/4468/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В, ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 16 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення компенсації внаслідок поділу спільного сумісного майна подружжя, зазначивши, щоз 22.09.2001 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

11 червня 2013 р. вони придбали автомобіль Ford Transit, 1997 року випуску, держномер АР 7653 СК, який зареєстрували на ОСОБА_3.

10 лютого 2014 року шлюб позивача з відповідачем розірвано, а автомобіль Ford Transit, 1997 року випуску, держномер АР 7653 СК залишився у відповідача. При цьому йому стало відомо, що без його згоди відповідач цей автомобіль продала.

У звязку з зазначеним, позивач просив суд стягнути з відповідача компенсацію ? частини вартості автомобіля в сумі - 52 070 грн..

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 16 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 вартість ? частини автомобілю Ford Transit в сумі 52 070 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 551 грн..

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Перевирівши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов про стягнення компенсації, суд обгрунтовно виходив з того, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і при розпорядженні ним відповідачем після розірвання шлюбу і згоди позивача, останній має право на отримання компенсації 1/2 частини вартості цього майна.

Судом встановлено, щоз 22.09.2001 року по 10.02.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого, а саме: 11 червня 2013 року ОСОБА_3 придбала автомобіль Ford Transit, 1997 року випуску, держномер АР 7653 СК, вартість якого склала 36 000 грн. та зареєструвала на свої імя / а.с. 3-5,110 /.

За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до п.8 постанови Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року „Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів(в редакції на 11.06.2013 року) було передбачено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою є, зокрема: - довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Наведене підтверджує правомірність придбання ОСОБА_3 в період шлюбу з позивачем автомобіля Ford Transit, 1997 року випуску, держномер АР 7653 СК.

У відповідності зі ст. 60 ч.1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Правовою позицією Верховоного Суду України № 6-801цс від 07.09.2016 року, яка згідно до вимог норм ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів визначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

В матеріалах справи мається рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2014 року про розірвання шлюбу сторін, яке набрало законної сили 24.02.2014 року та яким встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично було припинено з січня 2014 року у звязку з відсутністю взаєморозуміння та поваги / а.с. 5 /.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Отже при придбанні одним із подружжя під час шлюбу, тобто під час ведення спільного сумісного господарства та бюджету, а саме: 11 червня 2013 року автомобілю Ford Transit, 1997 року випуску, держномер АР 7653 СК, вказаний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя і повторному доказуванню ця обставина не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу сторін, а саме: 23 вересня 2015 р. на підставі довідки-рахунку від 19 вересня 2015 р. вказаний автомобіль відповідачем було відчуждено і перереєстровано на імя ОСОБА_5 /а.с. 66, 109 /.

Проте розірвання шлюбу згідно вимог норм ст. 68 ч.1 СК України не припинило права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу, розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

За нормами ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

За п.,п.19-30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідач розпорядилась спільним сумісним майномподружжя без згоди позивача, тому позивач при його поділі має право на отримання від відповідача компенсацію ? частини його вартості, враховуючи, що згідно ст. 183 ЦК автомобіль є неподільною річчю і його неможливо поділити без втрати цільового призначення.

При визначенні розміру компенсації ? вартості автомобіля судом обгрунтовно враховано висновок судового експерта-товарознавця Консультативно- експертного бюро ТОВ ПЕП „Стандарт-Сервіс, за яким, виходячи із строку експлуатації автомобіля, середня ринкова його вартість станом на 28 квітня 2016 р. складає 104 100 грн. /а.с. 27-29 /, а 1/2 частини цієї вартості складала - 52 070 грн.. При цьому інших доказів щодо визначеної вартості цього автомобіля, з огляду на матеріали справи, надано не було.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що ухвалене у цій справі рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування не мається.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний автомобіль ОСОБА_3В, не купувала, а лише переоформила на себе з посиланням на пояснення свідків та на поліс № АЕ/3572868 обовязкового страхування від 29.05.2015 року на імя ОСОБА_6, неможливо прийняти до уваги, бо це суперечить змісту довідки-рахунку від 7 червня 2013 р., яка на той час відносилася до правомірного виду правочину, та обставинам, встановленим судовим рішення про розірвання шлюбу сторін від 10.02.2014 року, за яких слідує, що вказаний автомобіль було придбано саме ОСОБА_3 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем та ведення з ним фактичних шлюбних відносин, а вказаний поліс не відноситься правовстановлюючих документів на автомобіль і його укладення не сучеречить можливості страхування транспортного засобу іншими особами, передбаченими Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Інші доводи висновку суду не спростовують і не свідчать про неправильне застосування норм діючого законодавства.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 16 вересня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: