13.07.2016 Справа № 363/4692/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Хом'як А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «КБ «Приват Банк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за договором б/н від 30.04.2009 року у розмірі 34 918,12грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір б/н від 30.04.2009 року. відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором, натомість відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 30.09. 2014 року складає 34 918,12 грн.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19.02.2015 року позов задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.04.2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення суду від 19.02.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19.02.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23.04.2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставною для скасування рішення судів першої та апеляційної інстанції стало, що суди вирішуючи спір, не зясували строку дії картки, а отже, строку дії кредитного договору та строку, з якого у банку виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором.

Представник позивача 13.07.2016 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав що зазначені в позовній заяві.

19.04.2016 року у судовому засіданні відповідач проти позову заперечував. В судове засідання 13.07.2016 року не з'явився, причину неявки в судове засідання, суд не повідомив та клопотань не надходило.

Суд, відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неповажна неявка відповідачів не перешкоджає постановленню рішення.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд, прийшов до наступного.

30.04.2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір б/н, відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 16 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

З Умовами та правилами надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, ОСОБА_2 ознайомлений, що підтверджується його підписом у заяві.

Із заяви позичальника випливає, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Згідно п.п. 3.1.1 пункту 3 частини ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Водночас із Правил користування платіжною карткою випливає, що договір є чинним у межах строку дії картки.

Відповідно до листів позивача від 11.06.2016 року та 12.07.2016 року ОСОБА_3 за договором б/н від 30.04.2009 року видані картки: № 856377, а також карта № 684173 (дата видачі 02.04.2011р. з терміном дії до лютого 2013р.); № 135646 (дата видачі 15.02.2011р. з терміном дії до грудня 2014 р.), № 072762 (дата видачі 30.09.2011р. з терміном дії до вересня 2015 р.), № 155516 (дата видачі 07.10.2012р. з терміном дії до жовтня 2016 р.). Вищевказані кредитні картки мають один картрахунок та належать до одного кредитного договору. Картрахунок це поточний рахунок, на якому обліковуються операції по платіжній картці.

Відповідач умови кредитного договору не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2014 року становить 34 918,12 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 22 578,86 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 9 693,10 грн.; пеня та комісії за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 507,20 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна ставка) 1 638,96 грн.

Відповідно до статті 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між позивачем та відповідачем укладався договір, за умовами договору відповідач взяв на себе певні зобовязання, які належним чином в установлений договором строк не виконав. Крім того, зясовано строк дії картки до договору б/н від 30.04.2009 року, і банку виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором з відповідача.

Отже, з огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобовязання.

Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та розрахунку заборгованості наданим суду позивачем до позовної заяви.

Таким чином, предявлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 610, 611, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Банку «Приват Банк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 30.04.2009 року у розмірі 34 918,12грн. та витрати по сплаті судового збору 349,18 грн., а всього - 35 267,30грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк