РІШЕННЯ

Іменем України

30.06.2016 року м.Львів

Франківський районний суд міста Львова в складі :

головуючого - судді Масендич В.В.

при секретарі Левицькому М.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства Львівського державного заводу «Лорта», про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовом до Державного підприємства Львівського державного заводу «Лорта», про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі покликаючись на те, що з квітня 1971 року вона працювала на Львівському державному заводі «ЛОРТА» на різних посадах. 9 листопада 2015р. наказом №602к від 05 листопада 2015р. її було звільнено з посади старшого майстра дільниці 2 групи монтажно-складального цеху (009), у звязку з скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 Кодеку законів про працю України. Позивач вважає своє звільнення незаконним. ОСОБА_1 зазначає, що власник є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією або спеціальністю, чи іншу вакантну робот, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, тощо. При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільняється, працював. Проте, позивач зазначає, що роботодавцем їй не було запропоновано будь-якої вакантної посади на підприємстві ні під час попередження про майбутнє звільнення, ні під час самого звільнення. Крім цього, позивача було повідомлено один раз про засідання профспілкової організації, однак на перше засідання зявитись не мала змоги. Про будь-які інші засідання профспілкової організації її повідомлено не було, що позбавило її можливості взяти участь в засіданнях профспілкової організації та права дати пояснення на засіданні. Заяви про розгляд подання роботодавця у її відсутність позивач не писала та зі своїм звільненням категорично не була згідна, так як будь-якої іншої роботи на підприємстві їй роботодавцем запропоновано не було, хоча у відповідності до ст. 42 КЗпП України позивач мала переважне право на залишення на роботі. Позивачу також було відмовлено у її праві ознайомитись з наказом №240 від 23.06ю2015р., який слугував підставою для скорочення її посади, а також з витягом з протоколу від 28.10.2015р. №213. На поставлені нею запитання начальникові відділу кадрів щодо скорочення посади старшого майстра 2 групи монтажно-складального цеху (009) не отримала жодного ґрунтовного пояснення хто поєднуватиме і виконуватиме її обовязки, адже специфіка роботи на підприємстві вимагає саме посади майстра. Також, від колишніх колег по цеху, позивачу стало відомо, що посаду майстра, з якої її звільнили, посилаючись на скорочення штату працівників, виконує інша особа, що ставить під сумнів мотиваційну частину наказу про звільнення позивача. Просить скасувати наказ №602к від 05.11.2015р. про звільнення, поновити її на посаді старшого майстра дільниці 2 групи монтажно-складального цеху (009).

В подальшому позивач уточнила позовну заяву, в якій посилається на те, що на підставі ст. 43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності», згоду на звільнення позивача мав би давати виборний орган первинної профспілкової організації або профспілковий представник. Із витягу з протоколу спільного засідання первинної профспілкової організації та адміністрації ДП ЛДЗ «ЛОРТА» вбачається, що таку згоду дав неправомочний орган. Оскільки первинна профспілкова організація та адміністрація не уповноважені надавати згоду на звільнення працівників у звязку із скороченням їх чисельності чи штату. Окрім цього, у наказі №214 від 02.06.2015р. про скорочення чисельності та штату працівників та у поданні до профспілки звільнення позивача вказані різні підстави скорочення чисельності та штату працівників. У наказі від 02.06.2015р. йдеться про таке: протягом січня-травня 2015р. у звязку із непередбачуваними суспільно-економічними обставинами, що склались, призвело до різких змін структури планових завдань по виробництву; державне замовлення не дає можливості завантаження роботою виробничих та структурних підрозділів заводу; значно зменшились обєми робіт, що виконуються робітниками основних професій; необґрунтовано росте фонд заробітної плати. Позивач зазначає, що натомість, у поданні про її звільнення вказані наступні підстави скорочення чисельності та штату працівників, а відтак і її звільнення: відсутність замовлень на виготовлення продукції підприємством протягом 2014-2015 років призвело до значного зменшення обсягів виробництва; частина підрозділів знаходиться періодично на простої; окремі професії та спеціальності втратили своє функціональне призначення. Таким чином, у поданні інші підстави скорочення чисельності та штату працівників а відтак і її звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України, і вони є відмінними від тих які названі у наказі №214 від 02.06.2015р. про скорочення чисельності та штату працівників. Просить скасувати наказ №602 від 05.11.2015р. про звільнення, поновити її на посаді старшого майстра дільниці 2 групи монтажно-складального цеху (009) та зобовязати відповідача виплатити їй заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Відповідач подав на адресу суду заперечення, в яких посилається на те, що ОСОБА_1 прийнята на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» по переведенню з ДП «ЛОРТА РЕА» оператором прецизійної фотолітографії 4-го розряду на підставі особистої заяви (наказ №11к від 01.10.1998р.) наказом про заводу від 11.05.2004р. №201к з 11.05.2004р. переведена старшим майстром дільниці цеху 004. Наказом від 01.06.2007р. №143к переведена в цех 009 старшим майстром дільниці 2-ої групи. У звязку із непередбачуваними суспільно-економічними обставинами у державі відбулись різкі зміни структури планових завдань по виробництву,зміна характеру замовлень призвела до структурних змін чисельності працюючих, у звязку із чим та з метою підвищенням економічної ефективності від господарської діяльності керівництвом, за погодженням з профспілковою організацією заводу, прийняте рішення скоротити чисельність та штат працівників заводу, про що був виданий наказ від 02.06.2015р. №214 «Про скорочення чисельності та штату працівників». Відповідно до даного наказу №214 прийнято рішення вивільнити працівників заводу згідно списку, затвердженого директором ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» 23.06.2015р., у якому під порядковим №31 зазначено старшого майстра дільниці цеху 009 ОСОБА_1 Даний наказ погоджено з профспілковим комітетом заводу. Про майбутнє звільнення у звязку з скороченням чисельності та штату працівників згідно наказу №420 від 23.06.2015р. та наказу №214 від 02.06.2015р. ОСОБА_1 була повідомлена 23.06.2015р. персонально листом №570/98 від 23.06.2015р. під особистий розпис. Одночасно з попередженням про звільнення 23.06.2015р. позивача було повідомлено, що у звязку з відсутністю на підприємстві на інше робоче місце немає можливості. 20.10.2015р. листом №520/148 адміністрація підприємства в особі в.о. директора ОСОБА_5 направила голові профспілкового комітету заводу подання про надання згоди профспілки на звільнення по п.1 ст 40 КЗпП України працівників заводу, в ому числі старшого майстра цеху 009 ОСОБА_1 Про необхідність прибути на засідання профкому у звязку з поданням адміністрації на звільнення ОСОБА_1 була повідомлена листом 21.10.2015р. №35, з яким остання ознайомлена 27.10.2015р., при цьому повідомила голову профспілки ОСОБА_6 про свою згоду на звільнення, про що свідчить її особистий підпис на даному листі. 28.10.2015р. відбулось спільне засідання адміністрації та первинної профспілкової організації ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», на яке була запрошена ОСОБА_1 Щодо питання про звільнення ОСОБА_1 голова профспілки ОСОБА_6 повідомив присутніх, що вона дала письмову згоду щодо свого звільнення. Рішення про згоду на звільнення позивач по п.1 ст. 40 КЗпП України прийняте одноголосно, про що свідчить витяг з протоколу №213 від 28.10.2015р. Наказом від 05.11.2015р. №602 ОСОБА_1 звільнено з 09.11.2015р. у звязку із скороченням штату працівників. Даний наказ погоджено з профкомом підприємства. З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлена 09.11.2015р. Цього ж дня, позивач отримала в відділі кадрів заводу трудову книжку з відповідним записом, про що свідчить її підпис за порядковим №246 у книзі реєстрації і видачі трудових книжок по ДП «ЛДЗ «ЛОРТА». При звільненні з заводу з ОСОБА_1 проведено кінцевий розрахунок по оплаті за відпрацьований робочий час та виплачено вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку, а також компенсацію за 29 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. Крім цього, відповідач зазначає, що на підприємстві дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності та штату працівників. Адміністрацією підприємства дотримано порядку та строків попередження працівника про наступне вивільнення, повідомлено про звільнення, видано трудову книжку, проведено кінцевий розрахунок, виплачена вихідна допомога. Трудовий договір з позивачем розірвано з ініціативи власника за згодою виборного органу первинної профспілкової організації. Просить відмовити в позові.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та уточненнях до неї.

Представник відповідача позов заперечила, надала пояснення аналогічні викладеним у запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що наказом ДП ЛДЗ «Лорта» №11к від 01.10.1998р. ОСОБА_1 прийнята за переведенням з ДП ЛОРТА-РЕА в цех 004 на посаду оператора презиційної фотолітографії 4 розряду з відрядною оплатою праці.

Наказом №201к від 11.05.2004р. ОСОБА_1 призначено з 11.05.2004р. старшим майстром дільниці 2 групи монтажно-складального цеху 004, з окладом 255 грн.

Наказом №143к від 01.06.2007р. ОСОБА_1 переведено з 01.06.2007р. в монтажно-складальний цех 009 згідно наказу від 10.05.2007р. №119 «Про реорганізацію структурних підрозділів».

Згідно наказу №214 від 02.06.2015р. про скорочення чисельності та штату працівників, вбачається, що протягом січня-травня 2015р., у звязку з непередбачуваними суспільно-економічними обставинами що склались, призвело до різких змін структури планових завдань по виробництву. Наявне державне замовлення не дає можливості завантаження роботою виробничих та структурних підрозділів заводу. Значно зменшились обєми робіт, що виконуються робітниками основних професій. Зміна характеру замовлень призвело до структурних змін чисельності працюючих, необґрунтовано росте фонд оплати праці при значному падінні продуктивності праці. Враховуючи наведені обставини та з метою підвищення економічної ефективності від господарської діяльності наказано скоротити чисельність та штат працівників заводу.

Наказом №602к від 05.11.2015р. ОСОБА_1, старшого майстра дільниці 2 групи монтажно-складального цеху 009, звільнено 09.11.2015р., у звязку із скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та компенсації за 27 календарних днів невикористаної щорічної відпустки.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Зокрема, вищезгадана стаття відображена у правовій позиції Верховного Суду України від 01.04.2015р. у справі №6-40цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 листом від 23.06.2015р. №570/98 була повідомлена про те, що підлягає звільненню в двомісячний термін з дня отримання даного повідомлення за п.1 ст. 40 КЗпП України, з яким вона була ознайомлена під розпис 23.06.2015 року.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) 2-5,7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не зявився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 була повідомлена листом №35 від 21.10.2015 року про засідання профкому на 28.10.2015 року на 10:00 год. у звязку із розглядом подання адміністрації ЛДЗ ЛОРТА про її звільнення у звязку із скороченням чисельності та штату працівників, з яким ОСОБА_1 була ознайомлена 27.10.2015р. під яким розписалась що згідна та не заперечує. В подальшому, на засідання профкому про розгляд подання про її звільнення, яке було призначене вперше, ОСОБА_1 не зявилась, заяви про розгляд подання у її відсутності не подавала.

Як вбачається із витягу з протоколу спільного засідання первинної профспілкової організації та адміністрації ДП ЛДЗ «ЛОРТА» від 28.10.2015р. було вирішено дати згоду на звільнення ОСОБА_1, проте, таке засідання відбулось у супереч вимогам ст. 43 КЗпП України, оскільки розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою, однак ОСОБА_1 такої письмової заяви не подавала та засідання було проведено у її відсутності, що позбавило позивача можливості взяти участь в засіданні профспілкової організації та права дати пояснення на засіданні.

Згідно ст. 235 ч. 2 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно довідки про доходи №146 від 05.05.2016р., ОСОБА_1 за останні два місяці перед звільненням отримала заробітну плату за вересень 2015р. 2373,92 грн., за жовтень 2015р. 2831,54 грн., що становить загальну суму 5205,46 грн.

Враховуючи положення розділу 4 "Порядку обчислення середньої заробітної плати" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року із наступними змінами, середньоденна заробітна плата розраховується за формулою: сума заробітної плати за останні два місяці, що передують звільненню (вересень 2015р. 2373,92 грн. + жовтень 2015р. 2831,54 грн. = 5205,46 грн.) % на кількість робочих днів за цих останні два місяці (44 дні) = 118,30 грн. середньоденна заробітна плата.

Виплаті підлягає заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з дня звільнення ОСОБА_1 09.11.2015р. по день винесення рішення по справі 30.06.2016р., яка розраховується за формулою: 118,30 грн. (середньоденна заробітна плата) Х 165 робочих днів за період з 09.11.2015р. по 30.06.2016 р. = 19 519,50 грн. Відтак, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 19 519,50 грн. середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з Державного підприємства Львівського державного заводу «Лорта» в користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, враховуючи ставки судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» за позовні вимоги майнового та немайного характеру.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 169, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити повністю.

Скасувати наказ Державного підприємства Львівського державного заводу «Лорта» №602к від 05 листопада 2015 року про звільнення ОСОБА_1, старшого майстра дільниці 2 групи монтажно-складального цеху 009 з 09 листопада 2015 року, у звязку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого майстра дільниці 2 групи монтажно-складального цеху 009 у Державному підприємстві Львівського державного заводу «Лорта».

Визнати недійсним запис про звільнення, внесений у трудову книжку ОСОБА_1 на підставі наказу №602к від 05.11.2015р. за п.1 ст.40 КЗпПУкраїни.

Стягнути з Державного підприємства Львівського державного заводу «Лорта» (79040, м.Львів, вул. Патона, 1, реєстраційний номер підприємства: 30162618) на користь ОСОБА_1 (м.Львів, вул. В.Великого, 15/14, ІПН НОМЕР_1) 19 519,50 грн. (девятнадцять тисяч пятсот девятнадцять гривень 50 коп.) середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 2602,73 грн. (дві тисячі шістсот дві гривні 73 коп.) допустити до негайного виконання.

Стягнути з Державного підприємства Львівського державного заводу «Лорта» у дохід держави 243,60 (двісті сорок три гривні 60 коп.) судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Масендич В.В.