АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/587/16 Головуючий 1 інст. Богдан М.В. Справа № 641/5762/15-ц Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: стягнення суми
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретарів: Маковецької О.П., Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2015 року та на додаткове рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Андезіт, ЛТД» про стягнення моральної шкоди та безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку вимог ст.ст. 1212,1214 ЦК України з позовом про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД» на його користь безпідставно отриманих грошових коштів у poзмірі 63 778,04 грн., що складається: з частки у статутному капіталі товариства при його виключенні зі складу його засновників в сумі 22 147 грн., нарахованих на цю суму відсотків у poзмipi 6985,71 грн., нарахованих інфляційних у poзмipi 32 650,28 грн. та 3% річних - 1995,05 грн.

В обгрунтування свого позову зазначав, що він був прийнятий до складу учасників ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД» з 17.03.2003р. В період з 18.03.2005р. по 21.03.2005р. ним зроблені перекази з на загальну суму 22147грн. з призначенням платежу поповнення статутного фонду, що підтверджується довідкою ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» від 01.07.2011р. Рішенням загальних зборів учасників цього товариства від 25.05.2007 року (протокол № 11) його виключено зі складу учасників товариства, однак належних йому до виплати вартості частки учасника товариства коштів, не виплачено.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.01.2012 року по справі № 29/595-08 в задоволенні його позову до ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД» в частині стягнення частки у статутному капіталі товариства при його виключенні зі складу його засновників в сумі 22 147 грн. було відмовлено з підстав того, що ці правовідносини виникли не з корпоративних правовідносин.

У звязку з чим ОСОБА_3 посилався на те, що сплачені ним ним у якості внеску до статутного капіталу ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД» кошти в сумі 22 147 грн. є його власністю та відповідно до ст. 1212 ЦК України мають статус безпідставно набутих відповідачами.

Посилаючись на неправомірність бездіяльності відповідачів щодо повернення належних йому коштів, вважав, що йому було завдано моральну шкоду в сумі 100 000 грн., яку просив стягнути з відповідачів.

Представник відповідачів позов не визнала, посилаючись на те, що внесені від імені ОСОБА_3 кошти як поповнення статутного капіталу, не належали позивачу.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 1637,78 грн.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ці судові рішення та задовольнити позов ОСОБА_3 у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши відповідно до ч1.ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, , ОСОБА_6, ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД» про стягнення 3350 грн. підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог позивача щодо стягнення з відповідачів коштів на підставі вимог ст. 1212 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в частині вирішення спору між сторонами про стягнення 3350 грн., вирішений судом з порушенням вимог юрисдикції цього спору.

Пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з частиною третьою статті 167 Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до розяснень, наданих у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язані зі здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов'язків учасника господарського товариства, на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК ( 1798-12 ) підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб'єктного складу учасників спору.

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 при розгляді справи зазначав, що ним на рахунок ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД» внесені грошові кошти у вигляді поповнення статутного фонду.

Згідно інформації ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» ОСОБА_3 зроблені перекази на поповнення статутного фонду тільки в сумі 3000 грн. від 18.03.2004 року та в сумі 350 грн. від 24.05.2004 року, а всього на суму 3350 грн., а інші суми були внесені від ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД» через ОСОБА_3, що підтверджується

дослідженими в суді апеляційної інстанції оригіналами квитанцій щодо здійснення цих грошових операцій (а.с. 157-160). Тобто ОСОБА_3 не було доведено, що платежі: в сумі 630 грн. від 11.06.2004 року, на суму 6 727 грн. від 30.06.2004 року, на суму 600 грн. від 24.02.2005 року, на суму 330 грн. від 10.03.2005 року, на суму 2020 грн. від 11.03.2005 року, на суму 560 грн. від 21.03.2005 року, на суму 400 грн. від 06.09.2005 року, на суму 6 880 грн. від 29.11.2005 року та на суму 650 грн. від 29.11.2005 року були зроблені ним за особисті кошти.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Однак суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, безпідставно прийняв до провадження спір, що підлягав розгляду в порядку господарського судочинства в частині позову ОСОБА_3 про стягнення сум, внесених ним у якості поповнення статутного фонду, розглянув його разом із вимогами, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.2 ст. 206 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД» про стягнення 3350 грн. підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі в цій частині.

При цьому позивачу ОСОБА_3 розяснюється, що розгляд цього спору відноситься до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 205, ч.1 ст. 310, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Андезіт, ЛТД» про стягнення 3350 грн. скасувати та закрити провадження у справі в цій частині.

Розяснити ОСОБА_3, що розгляд цього спору відноситься до юрисдикції господарського суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий: Судді: