Справа № 473/2026/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"20" липня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Висоцької Г.А.,

при секретарі Радєвій Н.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області про скасування рішення виконавчого комітету та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2016 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про скасування рішення виконавчого комітету та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач набула у власність житловий будинок № 55 (до перенумерації 49) по вул. Леніна в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області на підставі договору купівлі-продажу та рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.04.2016 року по цивільній справі 473/935/16-ц.

В червні 2016 року вона маючи намір розпорядитися належним їй майном звернулася до нотаріуса, проте їй було відмовлено, у звязку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю, надану для обслуговування вищевказаного житлового будинку містить велику кількість помилок.

Оскільки внести зміни або виправлення в рішення органу місцевого самоврядування та до правовстановлюючого документа на землю в адміністративному порядку, неможливо, позивач просила про часткове скасування оскаржуваного рішення № 32 від 22.04.1997 року, а також визнання недійсним виданого на його підставі правовстановлюючого документа - державного акту на право приватної власності на землю від 26.11.1998 року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, проте направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечують.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних них підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 55 (до перенумерації 49 ) по вул. Леніна в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області на підставі договору купівлі-продажу ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, укладеного між нею, як покупцем, та ОСОБА_3, як продавцем, 16.11.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_4 ( а.с. 15 ) та на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.04.2016 року по цивільній справі 473/935/16-ц ( а.с. 8), яким визнано за нею право власності на ? частку вказаного житлового будинку, яка належала ОСОБА_5, померлому 27.02.1990 року, за набувальною давністю ( а.с. 13-14 ).

26.11.1998 року на ім'я позивача виконавчим комітетом Бузької сільської ради народних депутатів Вознесенського району Миколаївської області на підставі рішення за № 32 від 22.04.1997 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 736 (а.с. 8).

Згідно даного акта ОСОБА_2 набула у власність земельну ділянку, площею ? частина 0,40 га. для обслуговування ? частини житлового будинку і ? частини господарських будівель і споруд за адресою: вулиця Леніна, будинок № 50 ( до перенумерації 49 ) с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області. Проте, при видачі зазначеного державного акту не взято до уваги право власності іншого співвласника зазначеного домоволодіння ОСОБА_5, який на момент видачі документу також був власником іншої ? частини вказаного домоволодіння.

Крім того, площа земельної ділянки, зазначена в державному акті ? частини 0,40 га. не співпадає з площею зазначеною в рішення виконавчого комітету 0,20 га, а також не відповідає вимогам ст. 67 ЗК України ( в редакції 1993 року).

Підставою для видачі державного акту на право приватної власності на землю в оспорюваному правовстановлюючому документі вказано рішення виконавчого комітету Бузької сільської ради народних депутатів від 22.04.1997 року № 32 та договір купівлі-продажу від 16.11.1996 року № 2-3257, що є порушенням положень ст.ст. 6,17 ЗК України ( в редакції 1993 року ), відповідно до яких державний акт видається тільки на підставі рішення.

Згідно довідки Вознесенського МБТІ, відповідно до рішення виконкому Бузької сільської ради від 31.01.2001 року № 12 житловому будинку, який знаходяться в Миколаївській області Вознесенському районі у с. Бузьке, присвоєна адреса: вул. Леніна, № 55, замість попереднього № 49( а.с. 18 ).

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗК України 1990 року (чинного на час передачі у власність ділянки) громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва.

ОСОБА_6 передбачав право на отримання ділянок у власність окремо по кожному виду користування (з окремим визначенням площі кожної з них).

Передача розташованих на території міст земельних ділянок у власність громадян належала до відання міських Рад народних депутатів (ст.ст. 10, 17 ЗК України 1990 року, ст.ст. 19, 35, 42 чинного на час передачі ділянки Закону України "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування").

Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передавалися у власність або надавалися в користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен був бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара (ч.ч. 1, 2 ст. 67 ЗК України 1990 року).

Для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передавалися безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надавалися безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара (ч. 1 ст. 56 ЗК України 1990 року).

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно - кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації тощо).

Судом встановлено, що земельна ділянка передана ОСОБА_2 з зазначеними вище порушеннями.

Отже, орган місцевого самоврядування, використовуючи надані йому чинним на той час Земельним кодексом України повноваження на передачу у власність громадян земельних ділянок, таких обставин не врахував, допустив порушення ст.ст. 6, 17,19, 22,56 ЗК України ( в редакції 1993 року).

Таким чином прийнятий відповідачем акт в цій частині порушує права позивача в сфері земельно-правових відносин.

Зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом, тобто в судовому порядку. Це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Проте згідно ст. 74 вищевказаного Закону органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами, а тому не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення (рішення Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року).

Обставини справи, зокрема смерть власника земельної ділянки вказують на неможливість внесення змін або самостійного скасування оскаржуваного рішення органом, що його прийняв.

Тому суд прийшов до висновку, що рішення в оскаржуваній частині, як протиправне, підлягає скасуванню в судовому порядку.

За встановлених обставин не може бути визнаний таким, що відповідає вимогам закону та відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України підлягає визнанню недійсним й виданий на підставі оскаржуваного рішення державний акт на право приватної власності на землю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про скасування рішення виконавчого комітету та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю - задовольнити повністю.

Рішення виконавчого комітету Бузької сільської ради народних депутатів Вознесенського району Миколаївської області за № 32 від 22 квітня 1997 року «Про надання громадянам у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків та господарських будівель» в частині надання у приватну власність ОСОБА_2 для обслуговування ? частини житлового будинку і господарських будівель, придбаних нею по договору купівлі-продажу в с. Бузьке по вул. Леніна, земельної ділянки, площею 0,20 га, розташованої по вказаній адресі - скасувати.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 1889, виданий 26.11.1998 року виконавчим комітетом Бузької сільської ради народних депутатів Вознесенського району Миколаївської області на імя ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею ? 0,40 га га., призначену для обслуговування ? частини житлового будинку та ? частини господарських будівель та споруд за адресою: вулиця Леніна, будинок № 50 ( до перенумерації 49 ) с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 736.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Висоцька Г.А.