Провадження: 2/484/1679/16
Справа: 484/1964/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22.06.2016 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Закревського В.І.

при секретарі Ярославській С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супровіда батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про надання їй дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супровіда батька мотивуючи тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 30.01.1992 року по 25.03.2008 року. В подальшому 13.05.2008 року, ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_4 та змінив прізвище на ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 07.12.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області. Шлюб розірвано на підставі Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.07.2014 р. по справі № 484/2377/14-ц.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 134615, видане 14.03.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області.

Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. З серпня 2014 року позивачка разом з дитиною виїхала до м. Москви Російської Федерації, де працевлаштувалась та тимчасово проживає, дитина навчаєтья у шостому класі. В серпні 2014 року, перед виїздом позивачки з дитиною до Російської Федерації, відповідач надав нотаріально посвідчену заяву, якою дав згоду на виїзд дитини у супроводі матері, строком на 1 (один) рік з 11.08.2014 року по 11.08.2015 року На даний час позивачка разом з дитиною знаходиться у відпустці в м. Первомайськ Миколаївської області, та після закінчення відпустки після 01.08.2015 року має намір повернутися до Російської Федерації, однак, відповідач відмовляється надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд малолітньої дитини разом з позивачкою за кордон для проживання та навчання. Позивачка вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітнього ОСОБА_5, шкодить його інтересам та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами.

Представник позивача в судове засіданні не зявився, однак від представника позивачки ОСОБА_6 надійшов листа із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявився, відповідно до відповіді адресно-довідкового бюро РВ УДМС України в Миколаївській області від 121.07.2015 року відповідач зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2. Судові повістки відповідно до вимог абз. 3 ч.5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, а тому в силу абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. Однак відповідач свідомо ухилявся від явки до суду, адже йому відомо про розгляд даної справи в суді. Крім того, відповідно до ст. 77 ЦПК України відповідач, як учасник процесу, несе обовязок повідомляти суд про причини своїх неявок. Однак ОСОБА_2 причини своїх неявок суду не повідомив, тому наявні підстави вважати, що він не зявлявся в судові засідання без поважних причин. Заява про розгляд справи за відсутності відповідача не надходила.

Дслідивши надані письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (після реєстрації шлюбу та до розірвання шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 30.01.1992 року по 25.03.2008 року. Шлюб розірвано на підставі Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.07.2014 р. по справі № 484/2377/14-ц.

Сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 134615, видане 14.03.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області.

Дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на повному її утриманні.

З серпня 2014 року позивачка разом з дитиною виїхала до м. Москви Російської Федерації, де працевлаштувалась та тимчасово проживає, про що свідчить довідка, надана приватним підприємцем ОСОБА_8 Дитина ОСОБА_5, з 01.09.2014року навчається в 7-а класі середньої загальноосвітньої школи № 556 в м. Москва.

В серпні 2014 року, перед виїздом позивачки з дитиною до Російської Федерації, відповідач надав нотаріально посвідчену заяву, якою дав згоду на виїзд дитини у супроводі матері, строком на 1 (один) рік з 11.08.2014 року по 11.08.2015 року.

Позивачка разом з дитиною знаходиться у відпустці в м. Первомайськ Миколаївської області, та після закінчення відпустки після 01.08.2016 року має намір повернутися до Російської Федерації.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, за якою батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» дитина та її батьки для возз'єднання сім'ї мають право на вільний в'їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 р. виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Згідно п. п. 17, 18 затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду.

Позивач гарантує повернення дитини до України до постійного місця проживання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 27 Європейської Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, Правилами перетинання державного кордону громадянами України

Виїзд дитини разом з позивачем до м. Москви Російської Федерації сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, займається в різних розвиваючих кружках, фізично та морально зміцнить її, пристосує її до комунікабельності, вивченню язиків, розширить її кругозір.

Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до Російської Федерації без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Ралєв) ОСОБА_9 на період з 01.08.2016 року по 31.12.2016 року.

Заочне рішення може бути переглянуте Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я :