У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «МетаБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - фермерське господарство «Простор-3», про визнання договору поруки припиненим касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати припиненою поруку за договором поруки від 28 жовтня 2011 року, укладеним між ним та ПАТ «МетаБанк».

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28 жовтня 2011 року між ПАТ «МетаБанк» та ФГ «Простор-3» укладений кредитний договір, відповідно до умов якого з урахуванням додаткових угод № 1 від 18 травня 2012 року та № 4 від 27 листопада 2012 року позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом у 1 290 000 грн, кінцевим терміном повернення якого є 26 листопада 2013 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28 жовтня 2011 року між ПАТ «МетаБанк» та окремо з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено договори поруки, за умовами яких останні взяли на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання ФГ «Простор-3» зобов'язань за кредитним договором. До цих договорів були внесені зміни, що відповідали умовам додаткових угод.

Позивач посилається на те, що банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив до нього вимогу, тому на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України просив задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 вересня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року встановлено, що банк рекомендованими листами повідомляв поручителя про заборгованість перед банком, які останнім залишено без виконання. Таке суд вважав обставиною, яка відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, і є з підтвердженням своєчасного звернення кредитодавця вимогою про стягнення заборгованості з поручителя.

Проте такі висновки судів попередніх інстанцій є передчасними.

Судами встановлено, що 28 жовтня 2011 року між ПАТ «МетаБанк» та ФГ «Простор-3» укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом в 825 000 грн зі сплатою 18% річних, кінцевим терміном повернення якого є 26 листопада 2012 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між ОСОБА_3 та ПАТ «МетаБанк» укладений договір поруки, за умовами якого останній поручився перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 10 договору поруки він діє до виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником за кредитним договором, або поручителем - за цим договором.

18 травня 2012 року між ПАТ «Мета Банк» та ФГ «Простор-3» укладено додаткову угоду № 1, за умовами якої сторони погодили збільшення ліміту відновлювальної кредитної лінії до 1 290 000 грн, а додатковою угодою №4 від 27 листопада 2012 року - збільшили строк договору до 26 листопада 2013 року.

Відповідні зміні внесені до договору поруки.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року стягнено солідарно з ФГ «Простор-3», ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Мета Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 450 343,89 грн.

Цим рішенням встановлено, що на адреси поручителів, вказані у договорах поруки, направлялися повідомлення № 52-0202/1998 БТ від 3 грудня 2013 року, № 52-0202/1997 БТ від 3 грудня 2013 року, № 52-0202/1999 БТ від 3 грудня 2013 року про порушення позичальником умов кредитного договору з вимогами сплатити заборгованість, але заборгованість погашена не була.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Висновки судів про те, що обставини, встановлені рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року, не доказуються у цій справі, правильні, але ці обставини не мають правового значення для вирішення спору про припинення поруки; обставини щодо додержання строків звернення кредитора з вимогою до поручителя судом, який ухвалив 23 грудня 2014 року рішення, не з'ясовувалися і висновків з цього питання вказане рішення не містить.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову.

Саме до цього зводяться правові висновки, зроблені Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 17 вересня 2015 року (справа №6-125цс14), яка згідно зі статтею 360 ЦПК України є обов'язковою для судів, що зобов'язані узгодити свою судову практику з рішеннями Верховного Суду України.

Вирішуючи справу, суди на вказане уваги не звернули, помилково ототожнили направлення поручителю повідомлення про порушення боржником зобов'язань із пред'явленням позову до нього, не встановили, коли банк звернувся до поручителя з позовом і, як наслідок, ухвалили судові рішення з такими порушеннями норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин судові рішення підлягають скасуванню на підставі ст. 338 ЦПК України, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова