Справа № 182/3381/16-ц
Провадження № 2/0182/2863/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.07.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 сільської Ради Нікопольського району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом.

В обгрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

01 жовтня 2005 року помер її батько ОСОБА_4. При житті її

батько залишив заповіт від 30 березня 1999 року, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 31, згідно якого на випадок його смерті він зробив наступне розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що матиме за законом право, заповідав їй. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с.Шевченкове, вул.Шевченка, буд.№17, який належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01 квітня 1988 року та земельної ділянки, площею 8.500 га., розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0004, яка належала ОСОБА_4, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №110816 від 06 листопада 2002 року. Вона звернулась до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька ОСОБА_4. 29 квітня 2016 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, а на домоволодіння свідоцтво вона не отримала, так як в неї відсутній оригінал свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01 квітня 1988 року. Крім того, їй розяснили, що їй необхідно підтвердити факт родинних відносин з батьком ОСОБА_4, так як у неї в свідоцтві про народження записано на російській мові прізвище „Гавриш і в графі батько записано Гавриш Виктор Кузьмович, а в свідоцтві про смерть батька зазначено „Гаврюш Віктор Кузьмич. Чому сталась така плутанина вона не знає. Той факт, що ОСОБА_4 є її батьком, можуть підтвердити свідки. Крім того, факт родинних відносин з її батьком підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради № 310 від 13.05.2016 року про те, що вона - донька ОСОБА_4- проживала та була зареєстрована з батьком за адресою: с.Шевченкове, вул.Шевченка, 17 та її шлюбною фотографією. Вона фактично прийняла спадщину за заповітом після смерті його батька ОСОБА_4, стежить за технічним станом вказаного домоволодіння, сплачує всі комунальні платежі та вважає, що, відповідно до діючого законодавства, має цілком законне право на оформлення за собою спадкових прав. За таких обставин звернулась до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і наполягала на їх

задоволенні. Суду пояснила, що невідповідність в документах бачила й раніше. Але, коли батько оформляв заповіт, їх завірили, що помилка в прізвищі не має значення.

Відповідач в судове засідання не прибув. Про день та час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, з позовними вимогами згодні, проти їх задоволення не заперечували.

Вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 01.10.2005 року помер батько позивачки ОСОБА_4 (а.с.5). При житті батько позивачки залишив заповіт від 30.03.1999 року, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 31, згідно якого на випадок його смерті батько позивачки зробив наступне розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що матиме за законом право, заповідав позивачці (а.с.6). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с.Шевченкове, вул.Шевченка, буд.№17, який належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01.04.1988 року (а.с.13-16, 27-29) та земельної ділянки, площею 8.500 га., розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0004, яка належала ОСОБА_4, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №110816 від 06.11.2002 року. Позивачка звернулась до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 29.04.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (а.с.33), а на домоволодіння свідоцтво позивачка свідоцтво на спадщину не отримала, так як в неї відсутній оригінал свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01.04.1988 року. Крім того, їй усно розяснено, що необхідно підтвердити факт родинних відносин з батьком ОСОБА_4, так як у неї в свідоцтві про народження записано на російській мові прізвище „Гавриш і в графі батько записано Гавриш Виктор Кузьмович, а в свідоцтві про смерть батька зазначено „Гаврюш Віктор Кузьмич. Той факт, що ОСОБА_4 є батьком позивачки, підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради № 310 від 13.05.2016 року (а.с.32) та шлюбною фотографією позивачки (а.с.38). Крім того, даний факт в судовому засіданні підтвердили й свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Так, свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона племінниця позивачки, позивачка її тітка. Її мама та позивачка рідні сестри і батько в них один ОСОБА_4 її дід. Що записано в свідоцтві про народження у її мами, вона не знає, не дивилась. Але про плутанину в прізвищах її діда та тітки знає. Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що позивачка її невістка, жінка її покійного брата. Звичайно, знає родину позивачки дуже добре. Знає й батька позивачки. Вони знають його як ОСОБА_6. Про плутанину в прізвищах знає від позивачки. Будинок дістався Олі від її батька, з яким вона проживала разом. Оля так і залишилась проживати в спадковому будинку.

Позивачка фактично прийняла спадщину за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_4, стежить за технічним станом вказаного домоволодіння, сплачує всі комунальні платежі та вважає, що, відповідно до діючого законодавства, має цілком законне право на оформлення за собою спадкових прав..

Таким чином, суд вважає доведеним факт родинних відносин між позивачкою та її батьком і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.10, 30, 60, 256, 259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, визнавши їх донькою

та батьком.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який складається з: житлового будинку ( літ.А, загальною площею 46,5 кв.м., житловою площею 26,1 кв.м.), літньої кухні (літ.Б), сараю (літ.В), сараю (літ.Г), вбиральні (літ.Д), басейну № 1, № 2 паркану, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, село Шевченкове, вулиця Шевченка, будинок № 17, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 01 жовтня 2005 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_7