АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.01.2016 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на вклад на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги (цесії), посилаючись на те, що 12.01.2014 між нею і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), згідно п.1 якого відповідач (Цедент) відступив позивачу (Цесіонарій), а цесіонарій набув право вимоги, належне цедентові, і став кредитором за договорами банківських вкладів та банківських рахунків, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Брокбізнесбанк». Однак, станом на 10.01.2015 відповідач не визнає право власності позивача на вклад, яке позивач набув відповідно до договору, про що він повідомив позивача письмово. Визнання права власності позивача на вклад, яке позивач набув відповідно до договору, та набуття ним статусу вкладника в сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 12.01.2014 тягне за собою правові наслідки для Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк», які згідно ст. 27 Закону визначають вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Тому позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на вклад, яке вона набула відповідно до договору.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.01.2016 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права власності - задоволено.

Справа № 754/10513/15-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/ 796/5659/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Визнано за ОСОБА_1 з 12.01.2014 право власності на грошові кошти на вкладах та рахунках в розмірі 125000,00 гривень, які ОСОБА_1 набула відповідно до договору № 12/01/3 від 12.01.2014 відступлення права вимоги (цесії) за договором № Б_010348849 банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Золотий рік») від 04.03.2013 укладеним між ОСОБА_2 і ПАТ «Брокбізнесбанк» зі всіма додатками, змінами та доповненнями до нього з набуттям ОСОБА_1 за вказаними договорами банківського вкладу та рахунків на суму 125000 гривень статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1250,00 гривень.

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, представником третьої особи подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для її вирішення; недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, та таким, що суперечить положенням законодавства. Зазначає, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у зв'язку з чим дійшов невірного висновку про задоволення позову.

Вважаючи рішення суду необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Відповідач неодноразово повідомлявся про розгляд справи апеляційним судом, проте судові повідомлення були повернуті поштовим відділенням без вручення. Не виявилось можливим і вручення судової повістки через житлово-експлуатуючу організацію за зареєстрованим його місцем проживання. Тому, керуючись ст.ст.303-1, 305 ч. 2 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 12.01.2014 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №12/01/13, згідно п. 1 якого відповідач (Цедент) відступив позивачу (Цесіонарій), а Цесіонарій набув право вимоги, належне Цедентові, і став кредитором (договірне правонаступництво) за договорами банківських вкладів (депозитів) та банківських рахунків, укладеними між ОСОБА_2 і Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк».

Відповідно до п. 2 договору позивач набув право вимагати від Банку сплатити суму боргу в розмірі 125000 грн., який виник у зв'язку з наданням Цедентом Банку у тимчасове строкове користування грошових коштів за договорами з банком відповідно до умов договорів банківських вкладів та рахунків.

Згідно п. 3 Договору з моменту підписання договору позивач (Цесіонарій) набув статус вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: «вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката» (а.с.6-7).

Також 12.01.2014 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 була укладена додаткова угода №1 до договору №12/01/3 відступлення вимоги (цесії), згідно п.1 якої сторони конкретизували, що під терміном «Договори з банком» (договорами банківських вкладів (депозитів) та банківських рахунків) в п. 1 договору цесії №12/01/03 від 12.01.2014, мається на увазі договір № D_010348849 банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Золотий рік») від 04.03.2013, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» на суму 690000 гривень. Відступлення права вимоги (цесії) та перехід права власності на грошові кошти за договором відбулося за вказаним в п.1 цієї додаткової угоди договором банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Золотий рік») від 04.03.2013 (а.с.44).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості договору, ч.1 ст. 334 ЦК України щодо моменту набуття права власності за договором, а також тієї обставини, що право власності позивача на вклад, яке він правомірно набув на підставі договору цесії та разом з цим набув статусу вкладника, що не визнається відповідачем.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють.

Вимога, що передається іншій особі в порядку цесії, переходить до неї в тому обсязі, в якому вона раніше належала цедентові.

Ураховуючи, що договір цесії є похідним від основного договору, то і всі умови договору банківського строкового вкладу (депозиту) мають застосовуватись до позивача таким же чином, як і до клієнта банку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 №107 «Про віднесення ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення розпочати процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2014 по 02.06.2014 (а.с.71-72).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.06.2014 прийнято рішення №45 щодо початку ліквідації цього банку та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку на період з 11.06.2014 по 10.06.2015, а 21.05.2015 №103 про продовження строків здійснення ліквідації до 10.06.2016 включно (а.с.73-79).

Встановлено, що 15.05.2014 ОСОБА_2 отримав гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму відшкодування у розмірі 200000 грн. в тому числі і за договором Договір № D_010348849 банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Золотий рік») від 04.03.2013.

25.06.2014 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» з заявою про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів на суму 502931,5 грн. (а.с.70).

Оскільки відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_2 в статусі вкладника було здійснено у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в повному обсязі, правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на грошові кошти в сумі 125000 грн. з набуттям останньою статусу вкладника були відсутні.

Положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, задовольняються в порядку черговості.

За таких підстав, внаслідок укладення договору відступлення права вимоги, позивач набув статус кредитора, а не вкладника банку.

Колегія суддів також звертає увагу, що набуття статусу вкладника в порядку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визначено положеннями вказаного Закону, які не передбачають його набуття в судовому порядку. Таким чином судом застосований спосіб захисту не передбачений нормами чинного законодавства.

Суд першої інстанції у порушення норм процесуального права вказану обставину не врахував та дійшов неправильного висновку про можливість захисту прав позивача на грошові кошти у обраний ним спосіб.

За таких обставин ухвалене по справі рішення не може вважатись законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим, відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.01.2016 - скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: