Справа №751/3836/15-ц
Провадження №2/751/1085/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2016 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд м. Чернігова
в складі: головуючого-судді Мороз К.В.
при секретарі Гнатюк І.М.
за участю: представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, -
В судове засідання позивач не з'явилася. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи вимоги обставинами і підставами зазначеними у позовній заяві.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 втретє в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_4 повідомлений згідно положень ч.1 ст. 76 ЦПК України, відповідач ОСОБА_3 вважається повідомленим відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомили.
Суд керуючись ст. ст. 169, 224-226 ЦПК України ухвалив справу розглянути у відсутністю осіб, які не з'явились в судове засідання, в порядку заочного розгляду.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали справи №751/1164/14, судом встановлено, що 04.01.2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір позики, згідно якого ОСОБА_2 зобовязується надати ОСОБА_3 гроші в сумі 296000,00 грн., терміном повернення 04.01.2016 р., зі сплатою позикодавцю відсотків в розмірі 24 % річних до 1 числа кожного наступного місяця (том 1 а.с.51). Пунктом 8 Договору позики визначено, що у разі прострочення позичальником зобовязань з погашення позики та/або сплати процентів за її користування більше 10 днів, позичальник зобовязаний сплатити на користь позикодавця пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобовязань. Пунктом 9 визначені випадки, коли позичальник зобовязаний повністю повернути позику та сплатити нараховану плату за користування позикою, незалежно від настання строку виконання зобов'язання.
В забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 04.01.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки, відповідно до якого поручитель зобовязався відповідати перед позикодавцем в повному обсязі за виконання боржником зобовязань, що виникають з договору. Статтею 4 визначені підстави припинення поруки: одночасно з припиненням забезпечених порукою зобовязань боржника, коли боржник повністю вибуває з передбачених договором зобовязань внаслідок заміни його іншою особою, якщо поручитель не виявляв бажання відповідати за нового боржника, після повного виконання боржником або поручителем всіх забезпечених порукою зобовязань боржника перед позикодавцем, що виникають з договору. (том 1 а.с.4).
26 липня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримали вимогу-повідомлення від 26 липня 2013 року ( том 1 а. с. 16) ОСОБА_2 про порушення зобов'язання за договором позики від 04 січня 2011 року і вимагою в 10-ти денний термін з дня отримання вимоги погасити прострочену заборгованість за договором позики від 04.01.2011 року.
06 січня 2014 року ОСОБА_5 отримав вимогу-повідомлення ОСОБА_2 датовану 06.01.2013 року ( том 1 а. с. 17) якою ОСОБА_2 повідомила, що умови договору позики від 04.01.2011 року не виконані, а тому вона вимагає дострокове стягнення боргу у повному обсязі за рахунок реалізації заставного майна у примусовому порядку згідно розділу 6 договору застави.
24.10.2014 року рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова ( справа №751/1164/14) стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 296 000 грн. позики, 218 232,85 грн. боргу процентів за позикою за період з травня 2011 року по 30.06.2014, 24 388,36 грн. пені по несплаченим відсоткам за період з 01.08.2013 по 30.06.2014, 18 061,47 грн. пені по несплаченій позиці за період з 01.08.2013 по 30.06.2013, а всього 556 682,68 грн. ( том 1 а.с.5-6).
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_3 по договору від 04.01.2011 року залишок несплачених процентів на 01.07.2014 року становить 218232 грн. 85 коп. (том 1 а.с.46-48).
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.
Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
Умови договору поруки від 04 січня 2011 року визначають припинення поруки внаслідок повного виконання боржником або поручителем всіх забезпечених порукою зобов'язань боржника, що не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.
26 липня 2013 року ОСОБА_2 надіслала ОСОБА_4 письмову вимогу щодо повернення коштів за договором позики з відстроченням її виконання на 10-й день з дня отримання вимоги.
Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року визначено, що:

"Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з поручителя, апеляційний суд помилково вважав, що направленням вищевказаної вимоги, ОСОБА_2 змінила строк виконання основного зобовязання, оскільки зі змісту вказаної вимоги вбачається, що ОСОБА_2 вимагала погасити прострочену заборгованість, а не повне дострокове повернення всієї суми позики, яка мала бути повернута до 04 січня 2016 року, у звязку з чим неправильно визначив строк виконання зобовязання, і з якої дати ОСОБА_2 мала право звернутися з вимогою до поручителя протягом шести місяців. При цьому, судам необхідно врахувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 04 січня 2011 року і чи не можна вважати звернення з даним позовом вимогою про дострокове повернення всієї суми позики.

Крім того, суди першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за період з 01 липня 2014 року по 31 травня 2015 року, не врахували наявність судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє правовідносин сторін договору позики та не позбавляє права позивача звертатися в суд з позовом про стягнення відповідних коштів."

Судом встановлено, що у звязку з порушенням боржником строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використала передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право та 03 лютого 2014 року звернулася до суду з вимогою про стягнення суми заборгованості за договором позики від 04 січня 2011 року з боржника ОСОБА_3. Рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 04 січня 2011 року винесено 24 жовтня 2014 року і набрало законної сили 18 листопада 2014 року ( том 1 а. с. 5 - 6).

З урахуванням правових норм ст. ст. 559, 1050 ЦК України, ст. 208 ЦПК України суд визнає, що строк виконання основного зобов'язання необхідно рахувати не з дня звернення ОСОБА_2 до суду, а з дати винесення судового рішення Новозаводським районним судом міста Чернігова по справі № 751/1164/14 і набрання законної сили. Даний висновок суду узгоджується з позицією судової палати у цивільних справах Верховного Суду України висловленої у Постанові від 17 вересня 2014 року по справі 6-41цс14.

Оскільки ОСОБА_2 з позовом про стягнення з ОСОБА_4, як поручителя за договором позики від 04 січня 2011 року, звернулася в межах шести місяців ( 08 квітня 2015 року) з настання строку виконання зобовязання, тому суд приходить до висновку, що відсутні підстави визначені ч. 4 ст. 559 ЦПК України для припинення поруки ОСОБА_4 і поручитель має відповідати за зобов'язаннями, що виникли з договору позики від 04 січня 2011 року.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 296000 грн. 00 грн. позики, 218 232 грн. 85 коп. боргу процентів за позикою за період з травня 2011 року по 30.06.2014 року, 24 388 грн. 36 коп. пені по несплаченим відсотках за період з 01.08.2013 року по 30.06.2014 року, 18061 грн. 47 коп. пені по несплаченій позиці за період з 01.08.2013 року по 30.06.2014 року, а всього 556 682 грн. 68 коп.. ОСОБА_4, як поручитель відповідно до положень ст. ст. 526, 543, 1050, 1054 ЦК України, умов договору поруки від 04 січня 2011 року має відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3 у повному обсязі, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_4, як солідарного боржника 556682 грн. 68 коп. боргу ОСОБА_3 за договором позики від 04.01.2011 року підлягають задоволенню.

Позивачем обґрунтовані вимоги про стягнення з відповідачів, як солідарних боржників, заборгованість за процентами за період з 01.07.2014 року по 31.05.2015 року, по пені за несплачені відсотки за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року, по пені по несплаченій позиці за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року, відповідно до наданого розрахунку, який відповідає умов договору позики від 04 січня 2011 року. Враховуючи, що суду не надано доказів виконання зобов'язання ОСОБА_3 згідно договору позики від 04 січня 2011 року, тому відповідно до вимог ст. ст. 526, 543, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку заборгованості в сумі 65201 грн. 05 коп. по процентам за період з 01 липня 2014 року по 31 травня 2015 року, 24247 грн. 60 коп. пені по несплачених відсотках за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року, 70503 грн. 14 коп. пені по несплаченій позики за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року, а всього 159951 грн. 79 коп., підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 543, 553-555, 598, 610, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

Вирішив :

.

Суддя К.В. Мороз