АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/666/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/789/932/16 Доповідач - Храпак Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря : Коваль О.І.

та сторін - позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи Гадинківської сільської ради Гусятинського р-ну- Бісюк М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду від 14 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Гусятинської районної державної адміністрації, Гадинківська сільська рада про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1,-

ВСТАНОВИЛА:

в лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Гусятинської районної державної адміністрації, Гадинківська сільська рада про визнання відповідачами такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що згідно рішення Гусятинського районного суду від 10 грудня 2012 року в порядку спадкування за заповітом він став власником будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстрований за ним 03.04.2013 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. До 2013 року в даному будинку проживали і були зареєстровані по даний час його тітка ОСОБА_3 з дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Після 2013 року відповідачі по місцю реєстрації не проживали, оскільки переселились в інше житлове приміщення в тому ж селі. Добровільно знятися з реєстрації не бажають. Будь-яких домовленостей між ОСОБА_7 і відповідачами щодо користування житлом немає. Відповідачі не сплачують ніяких житлово-комунальних послуг. Разом з тим, факт їх реєстрації створює позивачу перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності.

Рішенням Гусятинського районного суду від 14 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Сільський голова Гадинківської сільської ради Гусятинського району Бісюк М.Д. апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Служба у справах дітей Гусятинської райдержадміністрації належним чином була повідомлена про день та час слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте не з'явилась на слухання справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не пред'являв позов про усунення перешкод в користуванні власністю, виселення відповідачів, тощо, а заявлено вимоги про визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житлом на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України. Також, позивач не довів обставин відсутності відповідачів без поважних причин понад один рік в житловому будинку, що йому належить.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Тому, згідно ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з такого.

З гідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, відповідно до рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10.12.2012 року у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_8, набув права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1.

Дане право на нерухоме майно стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.04.2013 року, індексний номер 1948281 (номер запису про право власності - 537735 від 18.03.2013 року).

Відповідачка ОСОБА_9, є тіткою позивача ОСОБА_7 та з 2001 року разом із своїми дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, переїхала проживати та зареєструвалась у зазначеному спірному житловому будинку зі згоди колишнього власника - матері ОСОБА_8, яка померла 31.05.2001 року.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Дана правова позиція, висловлена ВСУ 5 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачка ОСОБА_3 є тіткою позивача, з якою він не проживав і не вів спільного господарства, отже вона не відноситься до членів сім'ї власника у розумінні вимог ст. 64, 156 ЖК УРСР. Не заслуговують на увагу доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що вона разом із дітьми зареєстрована та проживає до цього часу у спірному житловому приміщенні, а тому вимога про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням є незаконною, оскільки відповідачі мають похідне право від власника, а з припиненням права власності особи, в даному випадку смерті матері - ОСОБА_8, втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї - ОСОБА_9 та її дітей - ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Гусятинського районного суду від 14 червня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Гусятинської районної державної адміністрації, Гадинківська сільська рада про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням задовольнити. Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак