Справа № 405/1856/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

за участю секретаря: Волошиної І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Інтек Групп» про стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з грудня 2014 року він перебував в трудових відносинах з ТОВ «Інтек Групп». 07.05.2015 року його було викликано до військкомату і в той же день призвано на військову службу та направлено до військової частини НОМЕР_1 у м. Дніпропетровськ, при цьому заяву про звільнення адміністрації ТОВ «Інтек Групп» він не подавав. В останнє заробітну плату від відповідача отримував на картковий рахунок № НОМЕР_2 . Тобто, як вказав позивач, за станом на день його звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку із заробітної плати.

З урахуванням викладених обставин, позивач з даним позовом звернувся до суду. В подальшому позивач надав заяву про уточнення позову, відповідно до якої просив стягнути з відповідача середній заробіток за період затримання виплати з серпня 2015 року по день ухвалення рішення.

Представник позивача у судове засідання з`явився, надав уточнений позов та пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, надав пояснення, згідно з якими позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просив відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наданої представником відповідача копії трудової книжки позивача, серії НОМЕР_3 , виданої 15.10.2013 року, позивача 15.10.2013 року було прийнято до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтек Групп» на посаду слюсаря електромонтажника. 05.05. 2015 року.

Згідно з наказом № 51-ОС від 05.05. 2015 року позивача звільнено за п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з призовом на військову службу до Збройних Сил України. Як вбачається з пояснень представника позивача, звільнення позивача з посади він вважає незаконним.

З 22.05.2015 року позивач дійсно проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 (а.с. 5).

Представником відповідача, під час розгляду справи факт перебування позивача на військовій службі з 22.05.2015 року не оспорювався.

Згідно з ч. 3 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є: призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" внесено такі зміни: громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".

Крім того, згідно зі статтею 119 Кодексу законів про працю України визначено, що працівникам, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, гарантується збереження місця роботи, посади і середнього заробітку.

Згідно з наданою представником відповідача довідкою від 26.05.2016 року № ІГ000000003, позивач дійсно працював в ТОВ «Інтек Групп» з 15.10.2013 року по 05.05.2015 року та на день його звільнення мав невиплачену заробітну плату, тобто за відповідачем рахувалася заборгованість із заробітної плати за попередні періоди роботи, яка остаточно була погашена відповідачем 13 липня 2015 року, з чим під час розгляду справи представник позивача погодився.

Відповідно до позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку з серпня 2015 року.

Водночас судом з`ясовано, що позивач вимогу про поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу не ставить.

Представнику позивача у судовому засіданні від 05.07.2016 року було роз`яснено положення ст. 16 ЦК України, проте представник позивача наполягав саме на вимогах про стягнення середнього заробітку за період затримання виплати з серпня 2015 року по день ухвалення рішення.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоуправління, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст. 11 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Таким чином, оскільки позивачем заявлено вимогу щодо стягнення середнього заробітку лише з серпня 2015 року, а існуючу заборгованість із заробітної плати, яка рахувалася за відповідачем ще до звільнення позивача, відповідачем остаточно було погашено 13.07.2015 року, проти чого представник позивача під час розгляду справ не заперечував, а також з урахуванням з`ясованих обставин справи, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 212-215, 218 ЦПК України

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Інтек Групп» про стягнення середнього заробітку відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко