У Х В А Л А

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 08 лютого 2008 року ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у розмірі 186 345 грн. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором банк того ж дня уклав з публічним акціонерним товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 окремі договори поруки. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позичальник та його поручителі, незважаючи на вимоги, не погасили.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути солідарно зі ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у розмірі 199 524 грн. 29 коп. та стягнути солідарно зі ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент-Банк» 200 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року рішення районного суду скасовано. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто: солідарно зі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 191 765 грн. 37 коп.; солідарно зі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 191 765 грн. 37 коп.; солідарно зі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 191 765 грн. 37 коп.; солідарно зі ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 200 грн. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року, що набрало законної сили, із позичальника та його поручителів вже стягнуто кредитну заборгованість, а доказів надіслання поручителям вимог про дострокове стягнення заборгованості не надано.

Скасовуючи рішення районного суду та частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із доведеності наявності непогашеної кредитної заборгованості та того, що зазначене вище судове рішення, ухвалене у іншій справі, про стягнення кредитної заборгованості з відповідачів було скасовано, позовну заяву повернуто банку. Також зазначив, що строк вимог до поручителів не пропущено. Суд зменшив розмір неустойки (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 08 лютого 2008 року ОСОБА_3 уклав із ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір, відповідно до умов якого отримав кредитні кошти у розмірі 186 345 грн.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором банк того ж дня уклав з, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 окремі договори поруки, а з ПАТ «Акцент-Банк» - договір поруки з відповідальністю у 200 грн.

Пред'являючи позов, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позичальник та його поручителі, незважаючи на вимоги, не погасили.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції про відмову в позові та частково задовольняючи позов, дійшов передчасного висновку про правильність наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості, оскільки у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не перевірив тверджень відповідачів про реалізацію 14 січня 2010 року з прилюдних торгів предмета застави, зокрема автомобіля марки Рено-Магнум за ціною 108 500 грн. 99 коп., та не встановив, чи була врахована ця сума при розрахунку кредитної заборгованості.

При цьому апеляційний суд передчасно виходив із розміру заборгованості, встановленого заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року, оскільки зазначене рішення суду скасоване, позов повернуто банку. У зв'язку з цим суд повинен був дослідити розмір заборгованості на відповідність вимог закону у умов договору.

Отже, суд апеляційної інстанції не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції, відтак, передчасно стягнув з відповідачів кредитну заборгованість.

Крім того, задовольняючи позов до ПАТ «Акцент-Банк» апеляційний суд не врахував того, що відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

У абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст. 17) або ГПК України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 п. 15 зазначеної постанови Пленуму роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Суд апеляційної інстанції наведеного не врахував та належним чином не дав оцінки можливості розгляду спору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська