Справа № 636/2353/16-ц
Провадження № 6/636/50/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючої Дьоміної О.П.

при секретарі Коваленко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві подання Чугуївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про тимчасову заборону виїзду за кордон ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

08.07.2016 року до суду надійшло дане подання, в якому Чугуївський МР ВДВС ГТУЮ в Харківській області просить тимчасово заборонити ОСОБА_1 виїзд за кордон до виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, посилаючись на те, що на виконанні у Чугуївському МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а/11704/11/2070 від 03.10.2011 року, виданого Харківським окружним адміністративним судом, про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь УПФУ в Чугуївському районі Харківської області заборгованості в сумі 1 747,80 грн.

До відділу надійшло письмове клопотання стягувача - Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області, про вжиття заходів щодо заборони боржнику виїзду за кордон шляхом направлення відповідного подання до суду.

За весь період примусового виконання виконавчих документів боржником рішення в добровільному порядку не виконувалось.

В ході проведення виконавчих дій, по виконавчому провадженню, державним виконавцем накладний арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника, арешт на його кошти, направлені запити до відповідних організацій для виявлення зареєстрованого майна на імя боржника. При цьому, боржник жодного разу до ВДВС не зявився, причин несплати боргів не пояснив.

Враховуючи вищевикладене, боржником вживаються діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Посилаючись на ст. 124 Конституції України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», п. 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів від 24.03.2008 року №261/2008, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Чугуївський МР ВДВС ГТУЮ в Харківській області просить задовольнити його подання.

Згідно ст. 377 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У судове засідання представник Чугуївського МР ВДВС ГТУЮ в Харківській області не зявився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно виконавчого листа по адміністративній справі №2-а/11704/11/2070 Харківський окружний адміністративний суд 21.09.2011 року своїм рішенням постановив стягнути з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Чугуївському районі Харківської області заборгованість у сумі 1 747,80 грн. Судове рішення набрало законної сили негайно (а.с.4).

03.02.2015 року державним виконавцем ВДВС Чугуївського МРУЮ в Харківській області Клочковим А.Є. постановою ВП №46365144 відкрите провадження по вищевказаному виконавчому листу (а.с.7). Копію постанови направлено боржнику (а.с.6).

В ході проведення державним виконавцем дій, спрямованих на виконання постанови суду, державним виконавцем 03.02.2015 року та 21.09.2015 року були зроблені запити до ВДАІ Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області про наявність зареєстрованих транспортних засобів у боржника (а.с.8,12).

Державним виконавцем були перевірені Державний реєстр іпотек, Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно постановою ВП №41825854 від 14.03.2014 року на майно ОСОБА_1 накладено арешт (а.с.9-11).

Також, ОСОБА_1, як боржник, викликався до ВДВС Чугуївського МРУЮ в Харківської області (а.с.13).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (частини 1, 3, 4 відповідної статті).

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон - до виконання зобов'язань.

Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово затримано чи вилучено паспорт.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Отже, зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Вимоги до змісту і форми подання, з яким мають право звертатися до суду державні виконавці, нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5.

Згідно п. 12.1.1 вищезазначеної інструкції подання повинно містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Згідно листа Міністерства юстиції України "Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладені на них рішенням судів" від 6 червня 2008 року №25-32/507, подання повинно відповідати вимогам, що визначені цим листом, зокрема, має містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх обов'язків.

Слід зазначити, що державним виконавцем не додано до подання жодного доказу щодо громадянства боржника, оскільки Закон передбачає тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України лише громадян України, не вказано підстав того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон має обмежений термін дії. В матеріалах справи відсутні відомості про те, чи термін дії паспорту не закінчився та чи поновлювався закордонний паспорт.

Крім того, у поданні не має відомостей про те, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні відомості про повідомлення державним виконавцем боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду відносно нього, як того вимагає п. 12.1.5 Інструкції, не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що саме обмеження боржника у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання рішення суду, буде сприяти його виконанню.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що подання про тимчасову заборону виїзду за кордон ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України "Про порядок обмеження виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Чугуївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про тимчасову заборону виїзду за кордон ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Cуддя: