Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Ізмайлової Т.Л., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2012 року позивач публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі по тексту - ПАТ «ОТП Банк») звернувся до суду з позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 04 серпня 2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та підприємцем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № CМ 800/014/2005, за умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит в розмірі 131 650 дол. США.

Зазначав, що з метою забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за зазначеним договором, 04 серпня 2015 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №SR-800/133/2005 та між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_4 - договір іпотеки №РСМ-800/014/2005.

З урахуванням уточнених позовних вимог та враховуючи неналежне виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором сторона позивача просила суд стягнути солідарно із зазначених відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 621 121,23 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2013 року провадження по справу за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2013 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» 610 194, 62 грн заборгованості за кредитним договором № CМ 800/014/2005 від 04 серпня 2005 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_4

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 09 липня 2013 року скасовано ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2013 року про закриття провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_4 та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про закриття провадження у даній справі відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 09 липня 2013 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2014 року заяву представника ПАТ «ОТП Банк» Косей О.М. про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2013 року задоволено, скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2013 року та призначено справу до судового розгляду.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2015 року позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості в розмірі 621 121,23 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2015 року змінено, виклавши резолютивну частину в новій редакції.

Позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з підприємця ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № СМ 800/014/2005 від 04 серпня 2005 року в розмірі 592 200,59 грн, яка складається з 543 560,41 грн (що еквівалентно 68 008,81 дол США) - основна сума заборгованості, 37 847,84 грн (що еквівалентно 4735,42 дол США) - заборгованості по відсотках, 10792,34 грн - заборгованість по пені.

Стягнуто з підприємця ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № СМ 800/014/2005 від 04 серпня 2005 року в розмірі 28 920,64 грн, з яких 28 340,05 грн (що еквівалентно 3 545,83 дол США) - заборгованості по відсотках, 580,59 грн (що еквівалентно 1 392,56 дол США) - заборгованість по пені.

У поданій касаційній скарзі скаржник представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк», суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є обґрунтованими та позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» суд апеляційної інстанції виходив із того, що вимоги про стягнення з поручителя заборгованості по відсотках, пені, яка виникла до 15 грудня 2011 року задоволенню не підлягають на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 серпня 2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та підприємцем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №CМ 800/014/2005, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі - 131 650 дол США.

З метою забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_5 04 серпня 2005 року було укладено договір поруки №SR-800/133/2005.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору та правил ст.530 ЦК України в строк, установлений договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

У разі порушення боржником зобов'язань, забезпечених порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14.

Враховуючи зазначене правильним є висновок суду апеляційної інстанції щодо припинення поруки до зобов'язань по пені та відсоткам, які виникли до 15 грудня 2011 року. Як і висновок про те, що правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Доводи сторони скаржника, що судом апеляційної інстанції неправильно визначено суму, яка підлягає солідарному стягненню із відповідачів з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, є безпідставними, з огляду на відсутність доказів зазначеного.

Згідно положень ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі, надав їм належну правову оцінку, правомірно застосував норму права, яка застосовується до даних правовідносин, обґрунтовано та законно дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «ОТП Банк».

Касаційна скарга висновків суду апеляційної інстанції не спростовує.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дає підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

Т.Л.Ізмайлова

В.О.Савченко