Справа № 344/3405/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1404/2016
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Пнівчук О.В.,Мелінишин Г.П.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Львівського РСП Украероруху (далі ДП ОПРУ в особі Львівського РСП Украероруху) про визнання незаконною відмови у продовженні виплати строкової грошової допомоги у звязку із продовженням інвалідності другої групи, зобов»язання виплачувати щомісячну строкову грошову допомогу в розмірі 1815 грн. на термін встановленої інвалідності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 18 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 травня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з»ясування судом обставин у справі та неправильне застосування норм матеріального права. Апелянт зокрема вказує на те, що з 04.04.1989 року працював на посаді інженера з радіолокації та радіонавігації Івано-Франківської бази ЕРТОЗ.

30.11.2010 року був звільнений з посади з підстав виявленої невідповідності займаній посаді за станом здоров»я за п.2 ст.40 КЗпП. Згідно наказу ДП ОПР України Львівського РСП Украероруху № 432/к від 25.11.2010 року позивача звільнено з виплатою щомісячної грошової допомоги в сумі 1815 грн. на термін встановлення 2 групи інвалідності по 01.11.11р. згідно п.2.4.2 Положення.

Тобто, згідно умов колективного договору Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в редакції 2010 року йому з часу звільнення з роботи 30.11.2010 року по 31.12.2015 року виплачувалася щомісячна грошова допомога у зв»язку з отриманням 2 групи інвалідності. Така допомога виплачувалася протягом всього часу на підставі довідки МСЕК про підтвердження групи інвалідності.

Проте після звернення із заявою у 2016 році, підприємство відмовило в проведенні виплат у зв»язку із виключенням з колективного договору пункту, який передбачав таку виплату.

На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що обов»язок відповідача щодо виплати грошової допомоги у зв»язку з отриманням інвалідності 2 групи на термін її встановлення, виник на підставі колективного договору, що діяв на момент його звільнення - 30.11.2010 року, тому таке право не може обмежуватися положеннями колективного договору в редакціях 2013-2016 років. Таке обмеження суперечить ст.ст.10,13,18 КЗпП та ст.ст.5,8 ЦКУ та ст.58 Конституції України, оскільки колективний договір є локальним актом, що регулює відносини між підприємством та працівником і внесені зміни до нього не можуть скасовувати вже виникле право.

З наведених підстав, апелянт просив суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову із зобов»язанням відповідача виплачувати з 01.01.2016 року щомісячну грошову допомогу в розмірі 1815 грн. на термін встановлення інвалідності.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила її задоволити.

Представник відповідача скаргу не визнав, просив її відхилити,оскільки суд належно та повно дослідив обставини у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що з 04.04.1989 року ОСОБА_2 працював на посаді інженера з радіолокації та радіонавігації Івано-Франківської бази ЕРТОЗ, який в процесі реорганізації приєднаний до Державного підприємства України з обслуговування повітряного руху України Украерорух та в подальшому перейменований на Івано-Франківську службу обслуговування повітряного руху Львівського РСП ДП ОПР Украерорух.

Наказом ДП ОПР України Львівського РСП Украероруху за № 432/к від 25.11.2010 року позивача звільнено із займаної посади із виплатою: вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (ст. 44 КЗпП України); компенсації за 25 календарних днів невикористаної щорічної відпустки.

Окрім зазначених виплат позивачу вирішено виплатити: одноразову грошову допомогу згідно п.2.3. Програми соціального захисту працівників Украероруху (додаток 17 до п.6.25 колективного договору) та виплачувати з 01.12.2010 року щомісячно грошову допомогу в сумі 1 815 грн. на термін встановлення 2-ої групи інвалідності, по 01.11.2011 року згідно п. 2.4.2 Положення (додаток 17 до п.6.25 колективного договору), (а.с.10).

Згідно п.6.25 Колективного договору між адміністрацією та профспілками Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в редакції 2010 року,розділ «Соціальний захист» на підприємстві діє «Прогарама соціального захисту працівників» (Додаток 17) у випадках, зокрема, погіршення стану здоров»я , яке не дозволяє йому виконувати службові обов»язки.

Згідно п.2.4. Програми соціального захисту працівників Украероруху передбачено розділ » Грошова допомога на визначений термін».

Згідно п.2.4.2. цього розділу, при отриманні інвалідності 2 групи та звільненні з Ук раероруху щомісячно один мінімальний посадовий оклад на момент події на термін призначення пенсії по інвалідності .

Вищевказану щомісячну грошову допомогу в сумі 1 815 грн. відповідач виплачував ОСОБА_2 впродовж 2011-2015 років на підставі довідок МСЕК про підтвердження ОСОБА_2 інвалідності по загальному захворюванню 2-ої групи за відповідні періоди згідно п.6.25 Колективного договору та п.2.4.2 Додатку 17 до п.6.25 Програми соціального захисту працівників Украероруху (а.с.9,11-14), зазначену обставину підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача.

Згідно довідки МСЕК від 13.01.2016 року ОСОБА_2 підтверджено 2 групу інвалідності за загальним захворюванням строком до 13.01.2019 року (а.с.16), на підставі якої позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження виплати щомісячної строкової грошової допомоги, у звязку з продовженням інвалідності.

Проте, комісією з питань програми соціального захисту працівників Львівського РСП Украероруху ОСОБА_3 відмовлено у продовженні виплати такої допомоги.

Згідно протоколу засідання комісії від 21.01.2016 року причиною відмови стало те, що програма соціального захисту (додаток 17 п.6.25 до Колективного договору) в редакціях колективних договорів на 2013-2016 роки не передбачає встановлення грошової допомоги на визначений строк, у звязку з отриманням інвалідності звільненим працівникам (а.с.8).

Наведена обставина стала підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у повній мірі виконав перед позивачем свої зобовязання, передбачені у Колективному договорі в редакціях за 2010-2012 роки. Оскільки в подальшому у колективний договір були внесені зміни, зокрема виключено положення щодо щомісячних виплат грошової допомоги у звязку з інвалідністю та звільненням, то підстави для продовження таких виплат відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що наведеним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що згідно ст.80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Із позовної справи вбачається, що у березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Львівського регіонального структурного підрозділу Украероруху, за адресою - м.Львів, вул Любінська, 217. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, з огляду на те, що оскаржувані дії вчинено структурним підрозділом Украероруху, вимоги фактично заявлено до нього.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та підтвердив в судовому засіданні представник відповідача, Львівський регіональний структурний підрозділ ДП Украерорух не є юридичною особою та не може виступати відповідачем в суді, тобто позов ОСОБА_2 заявлено до неналежного відповідача.

Зважаючи на те, що на стадії апеляційного провадження, колегія суддів не наділена повноваженнями щодо залучення до участі в справі належного відповідача, як і скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд, то відповідно до положень ст. 303 ЦПК України щодо перевірки апеляційним судом законності та обґрунтованості рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що постановлене рішення не може залишатися в силі та підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з наведених підстав.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313,314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 18 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Львівського Регіонального структурного підрозділу ДП Украерорух про визнання незаконною відмови у продовженні виплати строкової грошової допомоги у звязку із продовженням інвалідності другої групи, зобов»язання виплачувати щомісячну строкову грошову допомогу в розмірі 1815 грн. на термін встановленої інвалідності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Пнівчук О.В.

ОСОБА_4