Справа № 308/280/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.06.2016 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Світлик О.М.,
при секретарі судового засідання Гайданка Г.В.
представнику позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.10.2012 року присуджено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 397185 гривень та 3219 гривень судового збору.
Зазначає, що вказаним судовим рішенням встановлено, що відповідно до розписки ОСОБА_3 від 23.03.2011 року останній зобовязувався повернути позивачці позику у сумі 1000000 чеських крон. Відповідно дане зобовязання було переведено у суму боргу в гривневому еквіваленті.
Виконавче провадження по виконанню вищевказаного судового рішення знаходиться у районному відділі ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, але до сьогоднішнього дня сума заборгованості відповідачем навіть частково не погашена, а вимоги державних виконавців ігноруються.
Вказує, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.10.2012 року встановлено, що ОСОБА_3 взяв у позику від ОСОБА_2 один мільйон чеських крон, що на час винесення судового рішення у гривневому еквіваленті складало 397185 гривень. Але через зловживання відповідача виконання вказаного судового рішення утруднюється.
Також зазначає, що на сьогоднішній день курс чеської крони виріс більше, ніж вдвічі. Станом на 18.12.2015 р. одна чеська крона становить 0,96 гривні. Тобто станом на цю дату сума боргу відповідача перед позивачкою складає 960000 гривень.
Отже різниця між встановленою судом сумою заборгованості в гривневому еквіваленті та сумою заборгованості невиконаного зобовязання, або ж курсова різниця, станом на день подання даного позову становить 562 815 гривень.
Вказує, що згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зазначає, що індекс інфляції за даними Державної служби статистики України становить:
Сума боргу станом на 18.12.2015 р. складає 967724 гривень (404 909 грн. згідно рішення суду від 09.10.2012 р. та 562815 грн. - курсова різниця).
Сума інфляційних відповідно до вказаних індексів інфляції складає 655149,15 грн.
З огляду на вищевикладене, просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 1305059, 31 гривень, з яких 562 815 гривень - курсова різниця, 655 149, 15 гривень - інфляційних, 87 095, 16 гривень - 3 % річних, а також понесені нею судові витрати.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Представник позивача просила здійснювати заочний розгляд справи.
Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти прийняття заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Дубрівка, 236, Ужгородського району, винен отримані позику в розмірі 1000000 (один мільйон) чеських крон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительці с. Калини, вул. Б. Хмельницького, 7, Тячівського району, яку він одержав 2008 року, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією розписки від 23.03.2011 року, підписаною ОСОБА_3 В розписці також зобовязується повернути вказану позику до кінця 2011 року.
Як вбачається з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.10.2012 року у справі №712/9648/12 з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 397185 гривень, що еквівалентна 1000000 чеських крон, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4505,06 гривень та 3219 гривень судового збору.
Вказаним судовим рішенням встановлено, що згідно з розпискою ОСОБА_3 від 23.03.2011 року останній зобовязувався повернути позивачці позику у сумі 1000000 чеських крон. Відповідно дане зобовязання було переведено у суму боргу в гривневому еквіваленті та вважається договором позики у розумінні ст. ст. 1046, 1047 ЦК України.
За положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Судом також встановлено, що виконавче провадження по виконанню вищевказаного судового рішення знаходиться у районному відділі ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, але до сьогоднішнього дня виконавчий документ в добровільному порядку не виконано, що вбачається з повідомлення Рахівського районного відділі ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 01.06.2016 року за № 06-47/3554.
Водночас, предметом договору позики є іноземна валюта. Стаття 192 ЦК України визначає, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. В абзаці 4 п. 1ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що іноземна валюта - це іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України.
Статтею 524 ЦК України встановлено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Частиною 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Судом встановлено, що на сьогоднішній день курс чеської крони виріс більше, ніж вдвічі. Станом на 18.12.2015 р. одна чеська крона становить 0,96 гривні. Тобто станом на цю дату сума боргу відповідача перед позивачем складає 960000 гривень. Отже різниця між встановленою судом сумою заборгованості в гривневому еквіваленті та сумою заборгованості невиконаного зобовязання, або ж курсова різниця, станом на день подання даного позову становить 562815 гривень.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
За ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається па рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою визначено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Зокрема, за ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Індекс інфляції за даними Державної служби статистики України становить:
Таким чином, сума боргу станом на 18.12.2015 р. складає 967724 гривень (404 909 грн. згідно з рішенням суду від 09.10.2012 р. та 562815 грн. - курсова різниця).
Сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції, згідно з встановленими вказаних індексами інфляції складає 655149,15 грн.
За наведених вище обставин, подана позивачем розписка від 23.03.2011 року підтверджує укладення договору позики. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України при не встановленні строку виконання боржником зобов'язання, такий визначається моментом пред'явлення вимоги, яку кредитор має право пред'являти у будь-який час, а зобов'язання повинне бути виконано боржником у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Оскільки така вимога заявлена позивачем до відповідача шляхом подання позовної заяви, однак, станом на день розгляду справи не була відповідачем виконана, майнові права позивача як позикодавця порушені відповідачем та підлягають захисту в порядку цивільного судочинства шляхом задоволення позовних вимог. Також у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в розмірі 6890,00 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.
На підставі ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 14 червня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 17 червня 2016 року.
Керуючись ст. ст. 192, 526, 533, 610, 625, 629, 1046-1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 233, 294, 296 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, суму заборгованості у розмірі 1305059 (один мільйон триста пять тисяч пятдесят девять) гривень 31 копійка, з яких:
562815 гривень - курсова різниця;
655149,15 гривень - сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції;
а також судовий збір в розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.М. Світлик