РІШЕННЯ

Іменем України

04.07.2016 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.,

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1до Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні приміщенням та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1звернулась до суду з позовом в подальшому доповненою заявою про уточнення позовних вимог до Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні приміщенням та визнання права власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він являється мешканцем будинку №10 на вул. Театральній у м. Львові, та поміж тим постійно користується і використовує для своїх потреб окремо стояче нежитлове приміщенням, що розташоване на прибудинковій території будинку №59 на вул. Володимира Великого у м. Львові. Постійно вирішує проблеми побутового характеру, ремонтує дане приміщення.

В судове засідання позивач не з'явився, однак подав заяву якою уточнені позовні вимоги підтримав, які просить задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та у його задоволенні просить відмовити у звязку із безпідставністю такого.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що відповідно до наявної довідки форми №2, виданої ЛКП "Айсберг", з місця проживання про склад сімї і прописки ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі №6-«А», що у будинку №10, по вул. Театральній, що у м. Львові.

На письмове звернення позивача ЛКП «Магістральне» надано відповідь №197 від 04.07.2016 року з якої вбачається, що нежитлові приміщення розташовані на прибудинковій території будинку №59 по вул. Володимира Великого у м. Львові на балансі ЛКП «Магістральне» такі не перебувають, а тому вживати будь-які дії щодо видачі дозволів, погоджень тощо щодо приміщень немає підстав. Одночасно інформовано, що комунальне підприємство також не вправі вживати дії щодо надання дозволів на проведення ремонтних робіт у вказаному приміщенні позивач використовуєте для власних господарських потреб.

Судом встановлено, що позивач відкрито користується і використовує для своїх потреб окремо стояче нежитлове приміщення (окрему річ) розташоване на прибудинковій території будинку №59 на вул. Володимира Великого у м. Львові. Постійно вирішує проблеми побутового характеру експлуатації таких проводить поточні ремонти.

У відповідності до п. 1 ст. 328 ЦК України, право власностінабувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що нежитлові приміщення по вул. Володимира Великого, 59 у м. Львові знаходяться в межах прибудинкової території вищевказаного будинку, який відповідно є на балансі та обслуговування ЛКП «Магістральне».

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії плану-схеми нежитлових приміщень такі є одноповерхові, загальною площею 29, 3 кв.м.

В матеріалах справи наявні долучені позивачем копії квитанцій про закупівлю будівельних матеріалів, які були придбані позивачем з метою належного утримання спірних нежитлових приміщень, що підтверджують, що останній брав участь в їх утриманні.

Суд, оцінюючи в своїй сукупності наведені вище письмові докази вважає встановленою ту обставину, що ОСОБА_1 з часу користування 2002 року відкрито, безперервно і добросовісно володів спірним нежитловим приміщенням і тому суд вважає, що володіння позивачем спірним приміщенням було добросовісним.

Безперервність і відкритість володіння спірним майном підтверджується описаними вище письмовими доказами, зокрема, щодо закупівлі будівельних матеріалів та іншими письмовими доказами у справі.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 1 січня 2001 року.

Тобто, в даному випадку має місце факт відкритого, безперервного і добросовісного володіння позивачами спірним майном, а саме нежитловими приміщеннями по вул. Володимира Великого 59, що у м. Львові понад 10 років.

Як вбачається з розяснень, що їх дав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.9 своєї постанови №5 від 07.02.2014 року відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

З огляду на це, суд не бере до уваги доводів представника відповідача про те, що спірне приміщення належить на праві власності Львівській міській раді, як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки як вбачається і зі змісту самої правової норми, так із розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ положення ст.344 ЦК України застосовуються при заволодінні саме чужим майном, тобто майном, яке належить на праві власності іншій особі чи особам.

В даному ж випадку умови ст.344 ЦК України, а саме добросовісності, відкритості та безперервності володіння спірним чужим майном дотримані.

Керуючись ст. ст. 33, 47, 124 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 158, 209, 212, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, на підставі п. 1 ст. 328, ст.344 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 право власності на нежитлові приміщення, які розташовані на прибудинковій території будинку №59 на вул. Володимира Великого у м. Львові загальною площею 29,3 кв.м.. Частка: 1/1.

Апеляційна скарга на рішення Франківського районного суду м. Львова може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ванівський Ю.М.