Справа № 285/1563/16-ц
провадження у справі № 2/0285/1009/16
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………........ОСОБА_1

при секретарі……..ОСОБА_2

з участю сторін:

позивачки…………………………Ельзятієвої Л.С.

відповідача…….... ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_5

про стягнення аліментів,

зустрічним позовом ОСОБА_5

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошові сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що їх спільна дитина повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість.

17.06.2016 року відповідач подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_4, позивача по справі, про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, мотивуючи тим, що під час спільного проживання однією сімю, без реєстрації шлюбу, в них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_6, яка проживає з позивачем, та син ОСОБА_7, який проживає з ним. Оскільки хлопчик повністю знаходиться на його утриманні, а ОСОБА_4, його мати, ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, просить стягувати з неї аліменти в твердій грошові сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття сина.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_4 підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні та категорично відмовилась щодо врегулювання спору мирним шляхом. Зустрічний позов визнала частково, зазначивши, що сума занадто для неї велика.

Відповідач-позивач ОСОБА_5 позовні вимоги визнав часково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 100 грн., мотивуючи тим, що ніде не працює. Свій зустрічний позов підтримав повністю, просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180-182 СК України).

Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження.

Діти проживають окремо, донька ОСОБА_6 з матірю ОСОБА_4, а син ОСОБА_7 з батьком ОСОБА_5, що підтверджується довідками про склад сімї від 01.06.2016 року та актом обстеження депутата Новоград-Волинської міської ради сьомого скликання від 14.06.2016 року. Домовленості про утримання спільних дітей сторони не досягли.

Обидві сторони по справі є здоровими молодими особами працездатного віку; офіційно не працюють, але при цьому не перебувають на обліку в центрі зайнятості з приводу пошуку роботи; і батько і мати не приймають участі у вихованні своїх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8, які проживають у кожного з них, та не створюють всіх необхідних умов для їх розвитку і життя, відтак вони спроможні сплачувати аліменти на їх утримання.

Обовязок по утриманню неповнолітньої дитини не може бути покладений виключно на одного з батьків.

На думку суду, як первісні, так і зустрічні позовні вимоги завищені, а тому з огляду на визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (дітям віком від 6 до 18 років 1531 грн.); розміру середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за травень 2016 року вона становила 3946 грн.), обоє позови підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи потребу кожної сторони у фінансовій допомозі один від одного; їх можливість працевлаштуватись; наявність у ОСОБА_4 ще на утриманні двох неповнолітніх дітей 2004 та ІНФОРМАЦІЯ_3, суд приходить до висновку, що сторони взмозі сплачувати аліменти на користь один одного на утримання своїх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, що відповідатиме як інтересам останніх, так і матеріальному становищу та стану здоровя платників аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості

Сторонами не доведена можливість сплати кожним з них аліментів у визначених у позовах розмірах.

Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання спільних дітей сторін.

Також суд стягує з обох сторін в дохід держави судовий збір по 551,20 грн. з кожного.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 141, 180-184, 191 СК України, - суд

ВИРІШИВ:

Первісний та зустрічний позови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 02 червня 2016 року до повноліття доньки.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_5, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 12 липня 2016 року до повноліття сина.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь держави по 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. судового збору з кожного.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Головуючий суддя О.О. Літвин