Справа № 186/849/16-ц
Провадження номер № 2-о/0186/36/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої - судді Янжули С. А.

при секретарі Лиман Н.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Територіальна громада Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім'єю,

ВСТАНОВИВ :

22 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю.

В обґрунтування заяви зазначила, що 22 листопада 2015 року помер її вітчим ОСОБА_2. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (колишня Комсомольська), м.Першотравенська, Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва №8801 від 04 листопада 2005 року.

В травні 2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса Першотравенського нотаріального округу щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку вказаної квартири, що належить її вітчиму ОСОБА_2 Також, до матеріалів спадкової справи додала заяву від 16 березня 2016 року про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 на користь спадкоємиці четвертої черги, тобто неї, від її зведеної сестри ОСОБА_3 та аналогічну заяву від 14 березня 2016 року від її зведеної сестри ОСОБА_4.

27 травня 2016 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на тій підставі, що вона не являється спадкоємцем за законом, а факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю повинен встановити суд.

Сімейні стосунки між нею та ОСОБА_2 виникли приблизно в 1967 році, коли її мати ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_2 З вітчимом у них були дуже теплі, сімейні відносини.

В серпні 2009 року її мати дуже захворіла, вона переїхала проживати до них в їх квартиру, так як вони потребували її допомоги та догляду. 06 серпня 2015 року померла її мати. ОСОБА_2 став самотнім чоловіком, оскільки його доньки проживають в Архангельській області і не мають змоги доглядати його. Вона допомагала йому, купувала одяг, продукти харчування, ліки, її чоловік оплачував комунальні послуги за квартиру вітчима.

05 травня 1984 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6.

Після смерті вітчима, вона з чоловіком взяла на себе всі витрати по його похованню та догляду за місцем захоронення.

Просить суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 по день смерті останнього.

Заявниця в попереднє судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, заяву підтримала в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в попереднє судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що рішення по справі можливо винести в попередньому судовому засіданні.

Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову виноситься судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову суд при наявності для цього законних підстав виносить рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимогист.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. ст. 256, 257 ЦПК України справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, розглядаються в судовому порядку, а також встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються судовим порядком, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти.

Ці справи розглядаються судами по заявах громадян за місцем їх проживання.

Відповідно ст.1238 ЦК України охорона спадкового майна здійснюється в інтересах спадкоємців, відказоодержувачів та кредиторів спадкодавця з метою збереження його до прийняття спадщини спадкоємцями. Нотаріус за місцем відкриття спадщини, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідні органи місцевого самоврядування з власної ініціативи або за заявою спадкоємців вживають заходів щодо охорони спадкового майна.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може, за рішенням суду, одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Копією свідоцтва про шлюб VІІІ-УР №520638 від 02 лютого 1967 року підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб 02 лютого 1967 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_2.

Копією свідоцтва про народження ІІІ-УР №041336 від 20 вересня 1961 року підтверджується, що ОСОБА_7 народилася 01 вересня 1961 року. Її батьками є ОСОБА_5 та Петро.

Копією свідоцтва про шлюб ІІІ-КИ №278541 від 05 травня 1984 року підтверджується, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_6.

Копією свідоцтва про право власності на житло №8801 від 04 листопада 2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №90666943 від 25 листопада 2005 року підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 є власниками по 1/2 частки кожний, квартири АДРЕСА_2.

Копією свідоцтва про смерть І-КИ №652098 від 11 серпня 2015 року підтверджується, що ОСОБА_8 померла 06 серпня 2015 року.

Копією свідоцтва про смерть І-ИГ №844245 від 24 листопада 2015 року підтверджується, що ОСОБА_2 помер 22 листопада 2015 року.

Заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 14 березня 2016 року та 16 березня 2016 року відповідно підтверджується, що вони є доньками померлого ОСОБА_2 та відмовляються від належної їм долі спадщини за законом, що залишилася після смерті їх батька на користь спадкоємця четвертої черги - ОСОБА_1

Актом ПП "Комунальщик-1" №283 від 31 травня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_1 не зареєстрована, але проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_8 та вітчимом ОСОБА_2, вели спільне господарство з серпня 2009 року по листопад 2015 року - день смерті матері та вітчима.

Копією виписки з фінансово-особистого рахунку від 21 червня 2016 року підтверджується, що за вказаною адресою по день смерті були зареєстровані ОСОБА_8 та ОСОБА_2

Оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявниця з 2009 року проживала однією сім'єю з померлим ОСОБА_2, який являється її вітчимом, вела з ним спільне господарство, дбали один про одного, піклувалася про нього, доглядала його, несли всі витрати по його похованню та місцем захоронення, що підтверджується відповідними квитанціями та чеками, наявними в матеріалах справи, тому вважає за можливе встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2009 року по день смерті останнього - 22 листопада 2015 року, оскільки даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Ці обставини підтверджується письмовими доказами, які є в матеріалах справи.

Судові витрати слід залишити за заявницею, відповідно ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.1264,1268 ЦК України, ст.130, ст.174, п.5 ч.1 ст.234, п.1 ч.1 ст.256, 257 ЦПК України, ст.ст.74 СК України, - суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Територіальна громада Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім'єю - задовільнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця радгоспу Ворошилова, Полтавського району, Полтавської області та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, за період з серпня 2009 року по день смерті ОСОБА_2, тобто по 22 листопада 2015 року.

Судові витрати залишити за заявницею ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9ла