АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 681/459/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1377/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів: Купельського А.В., Фанди В.П.,

секретар - Лапко Ю.В.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання частини приміщення жилим, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,

встановила :

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та просив визнати частину приміщення першого поверху площею 204 кв.м., що розташоване в м.Полонне, по вул. Л.Українки, 113-А жилим; зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди в користуванні приміщенням по вул. Л.Українки, 113-А, в м.Полонне, де він проживає, зобов'язавши відповідача відновити електропостачання, систему опалення, водопостачання, зняти решітку із вхідних дверей, поставити міжкімнатні двері.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 5 травня 2001 року по 2010 рік він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах у 1999 році ними було придбано приміщення «Поділля» в м.Полонне, по вул. Л.Українки, 113А, право власності на яке оформлено на ОСОБА_4 Частину вказаного приміщення, а саме перший поверх площею 204 кв.м, було переобладнано в жиле приміщення. Після розірвання шлюбу відповідач переїхала проживати в інший будинок, а він залишився проживати у даному жилому приміщенні. Однак ОСОБА_4 чинить перешкоди у користуванні житлом, зокрема припинила водопостачання, електропостачання, відключила опалення, демонтувала міжкімнатні двері, встановила на вхідних дверях решітку.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року ОСОБА_3 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що він проживає в даній квартирі і сплачує особисто комунальні послуги. Позивачка після переїзду в інше помешкання, як власниця приміщення, ________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія:43

написала заяви в комунальні підприємства про відключення усіх комунікацій (газ, воду, світло), у звязку з чим відповідача позбавлено належного користування жилим приміщенням. Зазначив, що судом даний факт не враховано, та порушено норми житлового законодавства.

Апелянт ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявилися.

Представник апелянта ОСОБА_3- ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про визнання нежитлового приміщення жилим не є належним способом захисту порушеного права. Норми цивільного та житлового законодавства не надають право бувшому члену сімї власника приміщення вимагати від власника усувати перешкоди в користуванні жилим приміщенням, зокрема зобовязувати забезпечувати його комунальними послугами тощо.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що з 05.05.2001 року сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі.

29 вересня 1999 року ОСОБА_4 придбала у власність частину нежитлового приміщення, яке знаходиться в м.Полонне Хмельницької області по вул.Л.Українки, 113А, загальною площею 309,6кв.м.

Частина вказаного об'єкту була переобладнана у квартиру та з 28.07.2003 року за ОСОБА_4 зареєстровано нежиле приміщення з вбудованою квартирою, а саме: офісні та допоміжні приміщення 109,5кв.м, житлові приміщення 115кв.м., підвальні приміщення 94,6кв.м.

В 2010 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвали шлюб, після чого відповідачка переїхала проживати в інше житло, а позивач залишився проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є особистою приватною власністю ОСОБА_4

Вказані обставини не оспорюються сторонами та підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу, відповідно до якої плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Після припинення сімейних відносин між позивачем та відповідачкою у 2010 році, ОСОБА_3 як колишній член сім`ї власника користувався зазначеною квартирою.

Відповідно до повідомлень Полонського підприємства водопровідно-каналізіційного господарства №36 від 16.02.2016 року, та № 110 від 25.05.2016 року остання плата за послуги з водопостачання та водовідведення абонентом ОСОБА_4 на житлове приміщення за адресою м.Полонне, вул. Л.Українки, 113-А, здійснена 01.10.2011 року. Нарахування плати за послуги з водопостачання та водовідведення на житлове приміщення за зазначеною адресою припинено з березня 2016 року за заявою споживача.

Постачання електроенергії до вказаного житла було припинено 12.07.2011 року у зв'язку з заборгованістю, яка була погашена в серпні 2013 року, після чого звернення від споживача, яким рахується ОСОБА_4 про відновлення електропостачання не надходило, а 29.01.2016 року постачання електроенергії до жилого приміщення за заявою ОСОБА_4 повністю припинено, що підтверджується повідомленнями Полонського РЕМ ПАТ «Хмельницькобленерго» від 17.02.2016 року № 72 та від 18.05.2016 року № 198.

За даними повідомлення Полонської дільниці ПАТ «Хмельницькгаз» № 245 від 23.05.2016 року договір про надання послуг з газопостачання із власником житла за адресою м.Полонне, по вул. Л.Українки, 113-А з 2010 року по даний час не укладався; з 27.12.2010 року за заявою ОСОБА_4 газопостачання припинено. Станом на 01.04.2016 року особовий рахунок ОСОБА_4 по вказаному об'єкту закритий, газопостачання припинено, газові прилади і лічильник демонтовані згідно заяви абонента.

04.05.2016 року на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.1999 року та декларації про готовність обєкта до експлуатації за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення по вул.Л.України, 113А в м.Полонне Хмельницької області.

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1,2 ст. 319 ЦК України).

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.7 ст.317 ЦК України).

Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян (ст.6 ЖК України).

Оскільки спірне приміщення з 04.05.2016 року зареєстроване як нежитлове приміщення, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача відновити в помешканні електропостачання, систему опалення, водопостачання, зняти решітку із вхідних дверей, встановити міжкімнатні двері.

Відповідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України.

Вказана норма не передбачає способу захисту цивільного права та інтересу шляхом визнання приміщення жилим, та вирішення такого питання згідно норм житлового

законодавства не належить до компетенції суду, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання приміщення жилим.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова