ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/298/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Комаревцевої Л.В.,

за участю секретарів - Іващенко Є.В., Борисова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ПАТ "Інноваційно-промисловий банк" звернулось до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 5 738 019,79 доларів США, що станом на 29.10.2013 року становить 45 863 986 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.12.2008 року між ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Інноваційно-промисловий банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №161-2008, згідно з умовами якого банк відкрив відновлювальну кредитну лінію на поточні потреби з надання окремими частинами з лімітом кредитування у сумі З 000 000 доларів США з 26.12.2008 року по 26.12.2009 року. Згідно з п. 1.2 та п. 4.1 кредитного договору за фактичне використання кредиту позичальник повинен був сплачувати 15 процентів річних в строк до 05 числа кожного місяця.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 26.12.2008 року між ВАТ «Інноваційно-промисловий банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договори поруки, відповідно до умов яких поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поручались перед банком за виконання боржником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №161-2008 від 26.12.2008 року.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим, збільшивши позовні вимоги позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 524 562 грн. 15 коп., з яких: 470 815 грн. 28 коп. - сума заборгованості за кредитом, 47 569 грн. 64 коп. - сума заборгованості за відсотками, 6 150 грн. 23 коп. - комісія.

ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» виконав умови кредитного договору та надав ОСОБА_2 зазначені грошові кошти у повному обсязі. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідачів перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2, поручителями якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, умов кредитного договору від 26.12.2008 року, а саме: через порушення строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків.

Ухвалою суду від 26.03.2015 року, яка внесена до журналу судового засідання від 26.03.2015 року, за власною ініціативою суду, на підставі ст.37 ЦПК України, ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» було замінено на його правонаступника ПАТ "Дельта Банк".

Ухвалою суду від 30.05.2016 року, яка внесена до журналу судового засідання від 30.05.2016 року, за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 до участі у розгляді справи залучено у якості третьої особи без самостійних вимог Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою суду від 04.07.2016 року, яка внесена до журналу судового засідання від 04.07.2016 року, за клопотанням представника третьої особи ОСОБА_6, до участі у розгляді справи залучено у якості третьої особи без самостійних вимог Національний банк України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надав до суду письмові заперечення, також, окремо подав до суду заяву щодо застосування строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з"явився, однак подав до суду письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з нього відмовити у зв"язку із припиненням поруки.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав наданих суду письмових та усних заперечень.

Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_6 надала до суду письмові пояснення на позов.

Представник третьої особи Національного банку України Колосюк С.Л. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав, викладених в позовній заяві.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що між 26.12.2008 року між ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Інноваційно-промисловий банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №161-2008, згідно з умовами якого банк відкрив відновлювальну кредитну лінію на поточні потреби з надання окремими частинами з лімітом кредитування у сумі 3 000 000 доларів США з 26.12.2008 року по 26.12.2009 року. Згідно з п. 1.2 та п. 4.1 кредитного договору за фактичне використання кредиту позичальник повинен був сплачувати 15 процентів річних в строк до 05 числа кожного місяця.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав умови згаданого кредитного договору та надав відповідачу ОСОБА_2 у кредит зазначені грошові кошти.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгував позивачу станом на 29.10.2013 року кошти у сумі 5 738 019,79 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 45 863 986 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 2 952 099,00 доларів США, несплачених процентів у сумі 1 419 467,22 доларів США, пені у сумі 1 366 452,82 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рамках згаданого кредитного договору від 26.12.2008 року було укладено договори поруки від 26.12.2008 року.

Відповідно до п.п. 1.1. п.1 та п.п. 2.1 п.2 цих ж договорів, поручитель добровільно бере на себе зобов"язання перед кредитором відповідати по зобов"язаннях позичальника, що виникають з умов кредитного договору №161-2008 від 26.12.2008 року. У випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов"язань по предмету кредитного договору, поручитель нарівні з позичальником несе солідарну відповідальність перед кредитором за кредитом з врахуванням нарахованих на нього процентів, неустойки, відшкодування шкоди.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Водночас, ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 10 ЦПК України зазначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» встановлено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок строку позовної давності у відповідності до ст. 261 ЦК України збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. У випадку порушення боржником строків чергових платежів, передбачених договором, у відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання зобов'язання має право заявити у суді вимогу о достроковому поверненні тої частини займу (разом з нарахованими відсотками - ст. 1048 ЦК України), яка підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора в суд платежі підлягають стягненню в межах позовної давності по кожному із платежів (правовий висновок зроблено Верховним Судом України на спільному засіданні судових палат по цивільним та господарським справам 6.11.2013 року за справою № 6-1 ІбцсІЗ про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно з частинами третьою, четвертою ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Однак, позивачем у письмових поясненнях від 25.05.2016 року правильно зазначено, що договором про внесення змін від 31.08.2010 року до кредитного договору №161-2008 від 26.12.2008 року встановлено строк виконання зобов"язання до 30.09.2010 року, але між банком та позичальником укладалась низка договорів про внесення змін до вказаного кредитного договору, зокрема: 15.11.2010 року, 31.01.2011 року, 28.02.2011 року та 31.03.2011 року, тобто позичальником вчинялись дії, що свідчать про визнання ним боргу.

На підставі викладеного, заява ОСОБА_2 щодо застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки строк позовної давності переривався.

В той же час, судом встановлено, що пунктами 2.3 та 2.4 кредитного договору №161-2008 від 26.12.2008 року встановлено, що в забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором банком буде прийнято в заставу нерухоме майно - земельні ділянки, належні позичальнику, загальною площею 5,0000 га, розташованих за адресою: Київська область, Обухівський р-н, смт. Козин, з укладенням договору іпотеки по 30.12.2008 року (включно) та порука.

Судом також, встановлено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 30.08.2013 року у справі №1016/1939/12 частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_9 про звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №161-2008 від 26.12.2008 рок звернуто стягнення на нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме:

- відповідно до Договору іпотеки від 30.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, реєстровий № 2293 - на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 6, 0007 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, Бишівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що належить ОСОБА_9;

- відповідно до Договору іпотеки від 30.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, реєстровий № 2295 - на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 6, 3394 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, Фастівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, що належить ОСОБА_9;

- відповідно до Договору іпотеки від 30.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, реєстровий №2291 - на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 4, 5544 га, Київська область, Макарівський район, Фастівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3,що належить ОСОБА_9;

- відповідно до Договору іпотеки від 30.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий № 9679 - на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 2,5000 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський р-н, смт. Козин, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4, яка належить ОСОБА_2

На виконання вказаного рішення суду 09.12.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейком М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» є правонаступником всіх прав та обов"язків ВАТ «Інноваційно-промисловий банк».

Між ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» та ПАТ "Дельта Банк" 22.05.2014 року укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк», своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №161-2008 від 26.12.2008 року, укладеного між ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» та ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). А згідно зі ст. 514 цього Кодексу уступка вимоги є однією з підстав заміни сторони у цивільно-правовому зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №161-2008 від 26.12.2008 року.

За змістом ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

В листі Верховного суду України від 01.02.2015 р. вказано, що одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в будь-якому випадку є неправильним.

Хоча кредитор не позбавлений можливості використати право на альтернативне задоволення свої вимог (частково - за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, частково - шляхом стягнення заборгованості), задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов'язання. Позовні вимоги в такому випадку мають бути розраховані з урахуванням сум заборгованості, що погашено шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте, суду не надано доказів того, що позивачем вжито всіх необхідних заходів для задоволення його вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, позивач, наполягаючи на позовних вимогах, не надав детального розрахунку заборгованості, незважаючи на те, що суд неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи можливість надати його суду, а з розрахунку, який наявний в матеріалах справи, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості та його складові, механізм нарахування боргу, з якого періоду відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, яка загальна сума заборгованості, та яка сума заборгованості з урахуванням рішенням Макарівського районного суду Київської області від 30.08.2013 року, чи є зазначена у позовних вимогах сума заборгованості загальною чи вона є різницею між загальним боргом та тим, що стягнуто за рішенням Макарівського районного суду Київської області від 30.08.2013 року.

В судовому засідання представник позивача вказав, що детального розрахунку заборгованості не має, однак обов'язок доказування тих обставин на які сторона посилається як на підставу своїх вимог лежить саме на ній.

Також клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи сторонами заявлено не було, а відтак суду неможливо встановити правильність нарахування боргових зобов'язань.

З вищезазначених підстав, відповідно, не може бути задоволена вимога про стягнення заборгованості за поданим позовом з поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Крім того, за правилами ч.4 ст.559 ЦК України, у разі, якщо строк припинення поруки не визначено у договорі поруки, то порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Позивачем не надано суду доказів пред'явлення вимоги поручителям протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання - з 29.10.2010р. Також суд зазначає, що додаткові угоди до кредитного договору, які підписувалися після настання строку виконання основного зобов'язання, укладалися без згоди та повідомлення про це поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення вимог позивача. Суд виходить з того, що наданих представником позивача письмових доказів, які знаходяться в матеріалах справи, не достатньо для висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5 738 019,79 доларів США, що станом на 29.10.2013 року становить 45 863 986 грн. 00 коп.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються лише на припущеннях та є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

За викладених обставин, позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про стягнення заборгованості за кредитним договором слід залишити без задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 554, 559, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, ст.ст. 11, 15, 60, 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА