Провадження № 2/521/63/16 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" червня 2016 р. Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря Бурдейного В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про відшкодування збитків, які заподіяні державі, -
В С Т А Н О В И В:
До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся Одеський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (наразі військовий прокурор Одеського гарнізону) в інтересах Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (далі КЕВ м. Одеси) з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, які заподіяні державі, у розмірі 107 936 грн. 05 коп.
Свої позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх службових обов`язків, ОСОБА_1 , маючи реальну можливість виконати вказані обов`язки належним чином, не доставив отримане у військовій частині НОМЕР_1 військове майно до КЕВ м. Одеси та передав 7 возимих комплектів №3 (КАМАЗ-5320, МАЗ-500 та 5 інших комплектів), 8 контейнерів та 18 ящиків, завантажених до автомобілю КАМАЗ, без вручення супровідного листа водію автомобіля та без оформлення будь-яких інших документів, підприємцю ОСОБА_3 .
Внаслідок припущеної ОСОБА_1 недбалості у КЕВ міста Одеси виникла нестача 29 агрегатів 1 категорії з числа отриманих у військовій частині НОМЕР_1 возимих комплектів №3, вартість яких станом на листопад 2007 року складала 107936,05 грн.
10 жовтня 2011 року військовою прокуратурою Одеського гарнізону відносно механіка гаражу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси Лупша Г.Д. була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України.
15 листопада 2011 року в ході попереднього розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_1 , захисником останнього було заявлене клопотання про закриття кримінальної справи на підставі ст. 1 п. «г», ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року №3680-УІ, п.4 ч.І ст.6, ст. 282, 296 КПК України, у зв`язку із чим кримінальна справа була закрита.
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси в рахунок відшкодування збитків, завданих державі в сумі 107 936 (сто сім тисяч дев`ятсот тридцять шість)грн.. 05коп.
Прокурор, представники Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Відповідач позовні вимоги не визнав, оскільки по-перше, він не вважає себе матеріально відповідальною особою, по-друге, він виконував вказівки начальника гаражу КЕВ м. Одеси ОСОБА_2 щодо передачі частини отриманих у військовій частині НОМЕР_1 возимих комплектів №3, завантажених до автомобілю КАМАЗ, підприємцю ОСОБА_3 , які в подальшому у КЕВ м. Одеси доставлені не були.
Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами громадянин ОСОБА_1 з червня 1989 року працював у КЕВ м. Одеси на посаді механіка гаража.
Згідно наказу начальника КЕВ м.Одеси №104 від 20.11.2007р. ОСОБА_1 відряджено на чотири календарних дні з 20 по 23 листопада 2007р. з виїздом до с.Дублівка Черкаської області в/ч-3193 та 20 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав в КЕВ м. Одеси довіреність серії ЯЛФ №391861 від 09.11.2007 на одержання у військовій частині НОМЕР_1 зазначених в наряді матеріальних засобів 12 возимих комплектів №3, після чого вибув до військової частини НОМЕР_1 для отримання майна та його доставки до КЕВ м. Одеси.
Все отримане ОСОБА_1 21-22 листопада 2007 року у військовій частині НОМЕР_1 за зазначеними вище нарядами автомобільне майно було завантажене до 2 вантажних автомобілів МАЗ та КАМАЗ. При цьому до автомобіля МАЗ були завантажені 5 возимих комплектів №3, 6 контейнерів та 18 ящиків, а до автомобіля КАМАЗ - 7 возимих комплектів №3, 8 контейнерів та 18 ящиків.
22 листопада 2007 року ОСОБА_1 повідомив начальника гаража КЕВ м. Одеси ОСОБА_2 про отримання автомобільного майна за нарядом №73/нз від 01.11.2007р. та його завантаження до автомобілів, після чого ОСОБА_2 дав ОСОБА_1 вказівку направити автомобіль КАМАЗ з завантаженим до нього військовим майном у супроводі приватного підприємця ОСОБА_3 , який був присутній на території військової частини НОМЕР_1 під час видачі майна, до міста Києва для довантаження автомобілю будівельними матеріалами.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що у відомостях про отримане майно були відмітки, що деякі деталі та агрегати були вилучені та викреслені та напроти цих викреслень стояли печатки, про що він повідомив начальника гаражу ОСОБА_2 , на що той відповів, щоб ОСОБА_1 брав все, що йому дали і віз в КЕВ м.Одеси, а потім вони розберуться. Ніякого акту про недостачу ОСОБА_1 не складав та звірку отриманого не проводив, оскільки як не знав, що це необхідно робити, так як з ним ніхто інструктаж не проводив. Вказане підтвердив і третя особа ОСОБА_4 .
Крім того, виходячи з досліджених доказів суд впевнився в тому, що недбало ставлячись до виконання своїх службових обов`язків, нехтуючи наведеними вимогами законодавства, ОСОБА_1 , маючи реальну можливість виконати вказані обов`язки належним чином, не доставив отримане у військовій частині НОМЕР_2 військове майно до КЕВ м. Одеси та передав 7 возимих комплектів №3 (КАМАЗ-5320, МАЗ-500 та 5 інших комплектів), 8 контейнерів та 18 ящиків, завантажених до автомобілю КАМАЗ, без вручення супровідного листа водію автомобіля та без оформлення будь-яких інших документів, підприємцю ОСОБА_3 , який транспортував отримане військове майно до свого складу у смт. Гостомель Київської області, де його розвантажив.
Майно, завантажене до автомобілю МАЗ, ОСОБА_1 23 листопада 2007 року доставив до гаражу КЕВ м. Одеси та передав на відповідальне зберігання ОСОБА_2 .
Внаслідок припущеної ОСОБА_1 недбалості в КЕВ міста Одеси виникла нестача 29 агрегатів 1 категорії з числа отриманих у військовій частині НОМЕР_1 возимих комплектів №3, а саме: двигуни 53-1700010 - 2 шт., коробки передач 53А-1700010 - 2 шт., задні мости 53- 2400012 - 2 шт., рульові управління 53-3400013 - 2 шт., двигуни 3ІЛ-130 - 2 шт., коробки передач ЗІЛ-130 - 2 шт., задні мости ЗІЛ-130 - 2 шт., рульове управління ЗІЛ-13О - 1 шт., двигун з коробкою передач в зборі 236НЕ-24 10003064 - 1 шт., коробки передач 236П- 1700010 - 2 шт., задній міст 500-3401005 - 1 шт., рульове управління 500-3401005 - 1 шт., гідропідсилювач 500-3405010 - 1 шт., двигун 740-1000400 - 1 шт., коробка передач 15-1700025 1 шт., задній міст 5320-2400010 - 1 шт., середній міст 5320-250010 - 1 шт., передня вісь 5320-3000012 в зборі - 1 шт., рульове управління 5320-3400020 - 1 шт. та паливні насоси високого тиску 331111007 - 2 шт., вартість яких станом на листопад 2007 року складала 107 936,03 грн.
Згідно довідки про проведення документальної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КЕВ міста Одеси щодо визначення вартості запасних частин від 27.10.2011 року, нестача вищезазначеного автомобільного майна станом на листопад 2007 року становить 107936,05 грн.
Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 10 жовтня 2011 року порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України відносно механіка гаражу КЕВ м.Одеси службовця ЗСУ Лупша Г.Д.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2011р., яка набрала законної сили, по справі №1-1522/2042/11 у відношенні ОСОБА_1 застосовано ст. 1 п. «г», ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року №3680-УІ, кримінальну справу у відношенні нього закрито. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності.
Вказаною постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 халатно відносячись до виконання своїх службових обов`язків внаслідок недбалого відношення до них, маючи реальну можливість виконувати вказані зобов`язання належним чином, діючи в порушення вимог ст.139 КЗпП України, п.п.37,38,40 «Вказівками по обліку озброєння, техніки, майна та інших матеріальних засобів Збройних силах СРСР», затвердженого наказом Міністра оборони СРСР 1979р. №260 який діяв по теперішній час, п.п. 3.1.9, 5.2.12, 5.2.13 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних сил України», затвердженого наказом Міністра Збройних сил України від 16.07.1999р. №300 а також посадовою інструкцією механіка гаража, затвердженою начальником КЕВ м,Одеси 22.11.2007р., знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 в с.Дубієвка Черкаської області, допустив посадову недбалість а саме - не здійснив якісний прийом вказаного автомобільного майна, що завдало державі збитків на загальну суму 107 936,05 грн., яка в 250 та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто призвело до настання тяжких наслідків.
Постанова Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2011 по справі №1-1522/2042/11 набрала законної сили.

Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна», покладаючи на відповідача обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 14, п. 15 Інструкції з інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів та документів, розрахунків та інших статей балансу, затвердженої наказом головного управління Державного казначейства України від 30.10.1998р. №90, нестача цінностей відноситься на рахунок винних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу Законів про працю, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Частиною 1 ст. 134 КЗпП передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

-між працівником і підприємством, установою, організацією укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

-шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Згідно роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992р., матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається також у випадках, коли шкоду заподіяно діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 одержав майно на складі військової частини на підставі наряду на отримання майна, посвідчення особи та разовою довіреністю. Також між відповідачем та КЕВ м. Одеси 01.04.2003р. укладено договір про повну індивідуальну відповідальність №11.

Згідно висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи від 01.02.2016р. №7249/02 підпис від імені ОСОБА_1 у договорі про повну матеріальну відповідальність №11 від 01.04.2003р., розміщений на зворотному боці в розділі «подписи сторон договора» у графі «работник» виконано не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

Однак відповідач вказаний договір не оскаржував та він не був визнаний недійсним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він був присутній коли ОСОБА_1 отримував розкомплектовані комплекти, він допоміг організувати погрузку комплектів і тоді він йому сказав, щоб ОСОБА_1 їх не приймав та пояснив, що в даному випадку необхідно скласти відповідний акт, який повинні підписати особа, що відпускає товар та особа, яка його приймає.
Відповідно до п.п. 5.2.12., 5.2.13. «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1999 року №300 ОСОБА_1 став відповідальним за збереження прийнятих ним матеріальних засобів, які повинен був доставити до КЕВ міста Одеси та здати на склад.

Згідно з положеннями ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей та з вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Таким чином, амністія не звільняє відповідача від відповідальності та від обов`язку відшкодувати заподіяні злочином збитки, спричинені винною особою, а звільняє лише від покарання.
За таких підстав суд вважає позовні вимоги Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (наразі військовий прокурор Одеського гарнізону) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, які заподіяні державі в розмірі 107 936 (сто сім тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 05 копійокобгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.22, 1166 ЦК України, ст. ст. 130, 134. 135-1, 135-3 Кодексу законів про працю України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про відшкодування збитків, які заподіяні державі задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси в рахунок відшкодування збитків, завданих державі в сумі 107 936 (сто сім тисяч дев`ятсот тридцять шість)грн.. 05коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк зі дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН