Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2016 Справа №607/13097/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Стельмащука П.Я.

- секретаря Гудими Н.І.

- за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, який згодом уточнила, до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди, а саме просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 2756,83грн., інфляційні втрати в розмірі 757,84грн., 3% річних 34,33грн., з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» просить стягнути суму заподіяних матеріальних збитків в розмірі 43072,72грн., суму інфляційних втрат в розмірі 13700грн., 3 % річних 620,55грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів 10 000грн. в рахунок заподіяної моральної шкоди, вартість висновку експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1000грн. та судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 листопада 2014 року о 06.00 год. в м.Тернополі на перехресті вулиць Злуки-Галицька, з вини відповідача ОСОБА_2, який керував транспортним засобом, марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1, було спричинено дорожньо-транспортну пригоду, що призвело до пошкодження її транспортного засобу - марки АUDI А4, д.н.з. НОМЕР_2. Вину відповідача ОСОБА_2у скоєнні ДТП встановлено постановою Тернопільського міськрайонного суду від 11.12.2014 року. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість заподіяного матеріального збитку, внаслідок скоєння ДТП, становить 52765,83 грн. Після скоєння вищезгаданого ДТП, вона звернулась до відповідачів із пропозицією в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки, спричинені скоєнням ДТП. Проте, на момент подачі даного позову до суду, позивач не отримав від відповідачів будь-якого відшкодування спричинених збитків, а тому змушена звернутися до Тернопільського міськрайонного суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Окрім матеріальних збитків їй завдано моральних збитків, що призвело до її душевного страждання, їй велося шукати додаткові кошти для ремонту автомобіля, що в свою чергу призвело до її моральних переживань та переживань членів її сім»ї, а також призвело до того, що тривалий час їй та її близьким довелося користуватися громадським транспортом, що, в міру характеру роботи її та її чоловіка, досить негативно вплинуло на їхнє життя. Таким чином, розмір завданої, внаслідок ДТП, моральної шкоди вона оцінює в сумі 10000 грн.

В судове засідання позивач та її представник ОСОБА_3 не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов, з врахуванням уточнених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подавши суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, заперечивши щодо задоволення позову. Також, попередньо надав письмові заперечення в яких зазначив, що згідно п. 30.1., ст. 30 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: «Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди». Відповідно до Звіту № 453 від 05.01.2015 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля НОМЕР_3 складає 218449,76грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля НОМЕР_3, тому проводити відновлювальні роботи економічно не доцільно, а вартість матеріального збитку (ринкова вартість) автомобіля НОМЕР_3 складає 64 777,28 грн. Отже, автомобіль НОМЕР_3 є фізично знищеним, оскільки ринкова вартість транспортного засобу перевищує вартість відновлюваного ремонту, а тому розрахунок страхового відшкодування проводиться згідно ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та становить 6 927,28 грн. (64 777,28 грн. - ринкова вартість до ДТП, 56 900 грн. - ринкова вартість у пошкодженому стані, 950 грн. - франшиза згідно Поліса). АТ «СГ «ТАС» (приватне) до відкриття провадження по справі здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у повному обсязі у розмірі 6 927,28 грн., згідно поданої заяви на виплату страхового відшкодування від 19.12.2014 року, та повідомило листом від 02.03.2015 року, про виплату, однак позивач їх не забирав в результаті кошти були повернуті «ПриватБанком» до АТ «СГ «ТАС» (приватне).Позивач вимагає відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., однак згідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, після звернення позивача в установленому законом порядку.Позивач у своїй позовній заяві просить відшкодувати 14 457,84 збитків інфляції, 654,87 грн. 3% річних. Безпідставним та нормативно необґрунтованим, на думку відповідача, є посилання позивача на зобов'язання сплати АТ «СГ «ТАС» (приватне) 3% річних та інфляційних витрат, так як перебіг строку нарахування пені відповідно до Договору та ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настає з дня прострочки, тобто настання зобов'язання виплатити суму страхового відшкодування.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2014 року у справі №607/20153/14-п, встановлено, що ОСОБА_2, 28.11.2014р., о 06.00 год. в м. Тернополі на перехресті вулиць Злуки-Галицька, керуючи транспортним засобом, марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1, порушив вимоги п.п.1.4, 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, а саме виконуючи поворот ліворуч з вул.Злуки на вул.Галицька не надав дорогу, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, який рухався у зустрічному напрямку.Згідно вказаної постанови ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді сплати штрафу в дохід держави у розмірі 340грн.

За нормами ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особа або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2, застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/0149350 від 22.05.2014року. Ліміт відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди 50000,00 грн., за заподіяння шкоди життю і здоровю 100000,00 грн. , франшиза 950,00 грн.

ОСОБА_5 є власником автомобіля НОМЕР_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ВОС № 048418, виданого 28.08.2008р., І-ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області.

Згідно звіту про оцінку автомобіля НОМЕР_3, складеного 05.01.2015року ТзОВ «Український експертний центр «Експерт-сервіс авто», вартість відновлюваного ремонту автомобіля НОМЕР_3, визначена за витратним підходом складає 218449,76грн., ринкова вартість автомобіля НОМЕР_3, визначена за порівняльним підходом складає 64777,28грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП, станом на момент оцінки складає 64777,28грн.

03.03.2015р. СПД ФО експертом - автотоварознавцем ОСОБА_6 складено висновок за №30/15 про те, що матеріальні збитки нанесені власнику автомобіля НОМЕР_4, внаслідок ДТП, становлять 52765,83 грн. Згідно п.1.4. даного висновку ринкова вартість досліджуваного автомобіля НОМЕР_3, з врахуванням тривалості його експлуатації, пробігу, комплектації та комплектності, технічного та презентабельного стану, станом на момент огляду, без врахування пошкоджень отриманих у ДТП дорівнює 215439,34 грн.

Згідно страхового акта №39531/44/15 від 02.03.2015р. сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті, становить 6927,28 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність частково задовольнити позов з наступних мотивів.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталась за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Оцінюючи звіт про оцінку автомобіля НОМЕР_3, складеного 05.01.2015року ТзОВ «Український експертний центр «Експерт-сервіс авто» та висновок експертного автотоварознавчого дослідження експерта автотоварознавця ОСОБА_6 №30/15 від 03.03.2015р., в яких визначено різні суми матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивача в результаті ДТП, суд вважає, що слід прийняти до уваги розмір збитку визначеного у висновку експертного автотоварознавчого дослідження експерта автотоварознавця ОСОБА_6 №30/15 від 03.03.2015р., оскільки він науково обґрунтований, зроблений на підставі оцінки фактичних обставин, враховано ціни, які діють в м. Тернополі, а в звіті про оцінку автомобіля НОМЕР_3, складеного 05.01.2015 року ТзОВ «Український експертний центр «Експерт-сервіс авто» значно завищено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

А тому, враховуючи наведене з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» слід стягнути 42122,72грн. страхового відшкодування.

При розрахунку суми відшкодування суд виходив з того, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2, застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/0149350 від 22.05.2014року. Ліміт відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди 50000 грн., франшиза 950грн. Відповідачем, згідно страхового акта №39531/44/15 від 02.03.2015р. нарахована сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті в розмірі становить 6 927,28грн., яку суд врахував при визначенні суми, що підлягає стягненню. Оскільки, вищезазначеним полісом визначено розмір франшизи 950грн., дана сума не підлягає стягненню із страховика (50000 грн. страхова сума на одного потерпілого згідно страхового полісу 6927,28грн. нарахована сума страхового відшкодування 950грн.франшиза = 42122,72грн.).

Відповідно до ч.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Після настання ДТП, позивач ОСОБА_1 (ОСОБА_5) ОСОБА_7 подала страховику ПАТ «Страхова група «ТАС» заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз»яснено, що положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Статтею 992 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов»язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Пункт 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказує на те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобовязань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобовязальними. У випадку порушення зобовязання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону № 1961-IV).

Оскільки позивач звернулась до відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування 19.12.2014р., а відповідно до ч.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, останній день виконання зобовязання минув 19.03.2015р., а тому розрахунок проведений із наступного дня, який слідував за днем виконання зобовязань.

Отже, з наведеного слідує, що страховиком не виплачено належне страхове відшкодування позивачу ОСОБА_1, чим порушено право позивача на відшкодування шкоди, а тому з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» слід стягнути інфляційні в розмірі 6657,20 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 463,93грн.

Воаховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що із приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь позивача слід стягнути 42122,72грн. страхового відшкодування, інфляційні в розмірі 6657,20 грн. (сукупний індекс інфляції за період з 20.03.2015р. по 31.07.2015р. становить 1,158) та 3% річних від простроченої суми в розмірі 463,93грн. (0,03 х 42122,72грн. : 365 х 134 = 463,93грн.).

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», суд вважає їх необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст.26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров"ю.

Згідно статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 9 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, часта зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив: 37. Суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 у справі «Антипенко проти Російської Федерації» (Аntipenkov v.Russia), скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 у справі «Пшеничний проти Російської Федерації» (Рshenichnyу v.Russia), скарга № 30422 / 03, § 35 1; рішення у справі «Гарабаев проти Російської Федерації (Grabayev v.Russia), скарга № 38411/02, § 113, ЕСНR 2007VІІ (витяги) 2 а також Постанова Європейського Суду від 1 червня 2006 р .) у справі «Грідін проти Російської Федерації» (Gridin v.Russia), скарга № 4171/04, § 20 березня).

Як вбачається з практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь - якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 завдано шкоду позивачу у зв»язку із протиправністю його діянь, наявний причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача та встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, відтак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 1000грн.

Також, з ОСОБА_2 слід було б стягнути 3715,83грн. (52765,83грн. матеріальні збитки - 6927,28грн. сума страхового відшкодування, яка сплачується страховиком добровільно 42122,72грн. сума стягнута судом зі страховика). Однак, позивач просить стягнути із ОСОБА_2 лише 2765,83грн., а тому суд стягує дану суму, в межах заявлених вимог.

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати повязані з проведенням судових експертиз.

Оскільки висновок експертного автотоварознавчого дослідження експерта автотоварознавця ОСОБА_6 №30/15 від 03.03.2015р. позивачем проведений не за ухвалою суду, відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, тому позовні вимоги в частині стягнення вартості проведеного експертного дослідження в сумі 1000грн. не підлягають до задоволення.

Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

А тому, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь позивача 492,44 грн. судового збору, із ОСОБА_2 на користь позивача 52,01грн. судового збору (27,65грн. за матеріальну шкоду, 24,36грн. за моральну шкоду), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.526, 979, 1167 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 49243,85грн., з яких: 42122,72 матеріальної шкоди, інфляційні в розмірі 6657,20грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 463,93грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2765,83грн. матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000грн.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 492,44 грн. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 52,01грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук