Справа № 542/291/16-ц
Провадження № 2/542/248/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Гавриленко Т.Г.,

при секретарі - Янко Л.О.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи служби у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області- Медведєвої Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Октябрського району м. Полтави, служба у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Октябрського району м. Полтави, служба у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини, мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, покладених на нього ст. 150 СК України, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, вихованням дитини не займається.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що не бачив дитину на протязі семи років, подарунків на день народження та свята не робив, життям та розвитком не цікавився, виконавча служба за наявності доходів стягувала аліменти.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Октябрського району м. Полтави, надав заяву 02.1-14/742 від 04.05.2016 року про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судовому засіданні при вирішення питання проти позбавлення батьківських прав заперечувала.

Вислухавши думку позивача, відповідача, представника третьої особи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.06.2006 року, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 6).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 26.02.2010 року. Після розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 05.07.2012 року, прізвище позивачки ОСОБА_1 (а.с. 9).

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_1 від 23.05.2016 року вбачається, що малолітня ОСОБА_4 проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1, вітчимом ОСОБА_7, братом ОСОБА_8, дідом ОСОБА_6 та бабою ОСОБА_9 (а.с. 50).

Згідно повідомлення Полтавського спеціалізованого навчально-виховного комплексу № 26 «Перші кроки» Полтавської міської ради ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ученицею цього навчального закладу (а.с. 14).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування, виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради від 14.06.2016 року ОСОБА_2 недоцільно позбавляти батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4, оскільки батько бере участь у матеріальному утриманні дочки, але через неприязні стосунки з матір'ю дитини не має можливості спілкуватися з дитиною, спільно проводити вільний час, вихідні та канікули (а.с. 51, 52). Даний висновок не є обов'язковим для суду, так як не отримав свого підтвердження наданими в судовому засіданні поясненнями відповідача.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності зі ст. 151 СК України, батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства.

Згідно зі ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток.

У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

Судом встановлено, що батько ОСОБА_4 разом з дочкою не проживає, не піклується про неї, матеріально не забезпечує та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Дитина проживає разом з матір'ю, батько в судовому засіданні підтвердив, що вже давно дочку не відвідував, кошти чи будь-які речі не передавав, жодної уваги не приділяв, таким чином суд вважає, що батько життям дитини не цікавиться, а твердження, вказані ним під час розгляду справи, про намір піклуватися про дитину не відповідають дійсності.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Таким чином, з'ясувавши мету звернення позивача до суду, юридичну природу виниклих правовідносин, всебічно і повно оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, встановивши, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає за необхідне та правильне задовольнити вимоги ОСОБА_1 та застосувати надзвичайний захід впливу - позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 551 грн. 20 коп. належить стягнути з відповідача по справі на користь позивача.

Стосовно повернення позивачці витрат на правову допомогу при складанні позовної заяви, суд вважає, що в цій частині слід відмовити, оскільки в матеріалах справи немає доказів того, що приватний підприємець ОСОБА_10 має право займатися адвокатською діяльністю.

Керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 164, 166, 180, 183 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Октябрського району м. Полтави, служба у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір в розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Т.Г. Гавриленко