Справа № 2-985/09
Провадження № 4-с/477/8/16
У Х В А Л А

14 липня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю: представника скаржника ОСОБА_1,

державного виконавця ОСОБА_2

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про повернення виконавчого документу,

в с т а н о в и в:

23 червня 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі Банк) звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Жовтневого районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2

Вказувало на те, що 14 червня 2016 року отримало від державного виконавця постанову від 31 травня 2016 року про повернення виконавчого листа №2-985/09, виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області, про стягнення на його користь з громадянина ОСОБА_3 кредитного боргу в загальній сумі 8147 грн. 80 коп.

Посилаючись на те, що постановляючи вказану постанову державний виконавець ухилився від виконання своїх обов'язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», не виконав всіх необхідних та можливих дій про стягнення боргу та встановленню місця проживання боржника, тому просило суд визнати неправомірними дії державного виконавця відділу щодо повернення виконавчого листа на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того просило зобовязати державного виконавця скасувати цю постанову та зобовязати відновити виконавче провадження.

В судовому засіданні представник скаржника просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець Киричук В.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, вказуючи, що нею були проведені всі необхідні дії по встановленню місця проживання боржник та виявленню його майна і коштів, але він за місцем реєстрації не проживає та майна або ж коштів не має.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника та державного виконавця, перевіривши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, встановив наступні правовідносини під час виконавчого провадження та прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Це ж право учасника виконавчого провадження передбачено і ст. 82 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2009 року позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення з ОСОБА_3 кредитного боргу був задоволений і з нього на користь Банку було стягнуто борг за договором кредиту в сумі 8147 грн. 80 коп.

18 лютого 2010 року Жовтневим районним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист №2-985/09 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначеного боргу.

Як вбачається із цього виконавчого листа, потім він неодноразово повертався державним виконавцем на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»

Останній раз відповідно до постанови державного виконавця від 31 травня 2016 року.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до положень ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема:

- у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника) (п. 5 ч. 1).

Для з'ясування майнового стану боржника та виявлення грошових коштів, належних останньому, державним виконавцем були здійснені запити до бази даних щодо наявності у нього транспортних засобів, до реєстрів прав на нерухоме майно та до реєстру майна, яке перебуває під обтяженням, до Пенсійний фонд України та Державної податкової служби України.

Згідно отриманих відповідей було з'ясовано про відсутність майна та коштів у боржника на яке за законом можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

Виходом за адресою, зазначеної у виконавчому листі місця проживання боржника с. Галицинове, вул. Гречишникова, 10 Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області, встановлено, що боржник за цією адресою не проживає, про що державним виконавцем був складений акт.

Між тим, у цьому акті не зазначено з яких саме джерел або яким чином був встановлений факт непроживання боржника за вказаною адресою, хоча представник скаржника підтвердив, що ними також перевірялося місце проживання боржника і шляхом опитування зясовано, що він там не мешкає.

Однак, не встановивши фактичного місця проживання чи перебування боржника та знаходження за цим місцем належного йому майна,державний виконавець Жовтневого районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 своєю постановою від 31 травня 2016 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку 8147 грн. 80 коп. боргу повернула на підставі п. 5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, державним виконавцем, під час виконавчого провадження, тільки констатовано факт непроживання боржника за місцем реєстрації, але дій та заходів по встановленню місця його фактичного проживання чи перебування не вчинено. Тобто державний виконавець, дійсно, вчинила не всі необхідні заходи для примусового виконання рішення суду про стягнення боргу з боржника ОСОБА_3

Таким чином скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В той же час, в своїй скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить зобов'язати виконавчу службу відновити виконавче провадження за вказаним виконавчим листом, але суд вважає, що це надлишкова вимога, оскільки скасування постанови про повернення виконавчого документу автоматично передбачає відновлення виконавчого провадження.

В зв'язку з цим, керуючись статтями 383-387 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Жовтневого районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 31 травня 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-985/09 від 18 лютого 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»боргу в сумі 8147 грн. 80 коп неправомірними.

Зобов'язати державного виконавця Жовтневого районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 скасувати постанову від 31 травня 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-985/09 від 18 лютого 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»боргу в сумі 8147 грн. 80 коп.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області на протязі п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Р.В Козаченко