Провадження № 6/756/1/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Ніжегородцевій О.О..,

розглянувши відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Юридична корпорація «Принцип», про скасування рішення третейського суду,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при ЮК «Принцип» від 16.08.2013 року та ухвали цього третейського суду 02.05.2014 року (описку в даті винесення цієї ухвали виправлено ухвалою Постійно діючого третейського суду при ЮК «Принцип» від 01.12.2015 року) у справі № С3-08-16/2013 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалась на те, що приходиться дружиною померлого ОСОБА_4, який є боржником у справі № С3-08-16/2013 за заявою ОСОБА_2, що розглядалася постійно діючим третейським судом при ЮК «Принцип». Ні вона, ні її покійний чоловік не отримували повісток від третейського суду з приводу розгляду вказаної справи, проте третейський суд вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_4 та ОСОБА_1, незважаючи на те, що участі у справі вони не брали, належним чином про час та місце розгляду справи не повідомлялися. Про існування рішення третейського суду вона дізналася з листа нотаріуса нотаріального округу м. Дзержинський Московської області Єгорова В.М. від 12.05.2014 року за № 173/237.

Оскільки фактично розглянута третейським судом справа є справою у спорі щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, ОСОБА_4 не підписував відзив на позовну заяву та договір про відступлення права вимоги, а вона не є резидентом України, ОСОБА_1 просить суд скасувати оспорюванні рішення та ухвалу третейського суду.

Представник ОСОБА_1у судове засідання не прибув, подавши заяву про відкладення розгляду справи, однак його неявка відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, пославшись на її безпідставність.

Неявка у судове засідання інших учасників також відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України не є перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, а також матеріали справи третейського суду, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 24.12.2001 року між ТОВ «Мак Девід» та ОСОБА_4 укладено договір про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги, за умовами якого ОСОБА_4 отримав від товариства позику у сумі 204 000 доларів США строком на 11 років, для придбання житлового будинку чи квартири в м. Москва чи Московській області та здійснення будівельних, ремонтних та оздоблювальних робіт у придбаній квартирі.

26.04.2008 року між ТОВ «Мак Девід» та ОСОБА_2, ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_2 набуває права кредитора за договором про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 24.12.2001 року. ОСОБА_2 набуває права вимагати від боржника ОСОБА_4 повернення грошових коштів у національній валюті України в розмірі, еквівалентному 196 000 доларів США по курсу НБУ на день повернення таких грошових коштів, не пізніше 23.12.2012 року. У пункті 10 договору про відступлення права вимоги міститься третейське застереження, відповідно до якого усі спори, що виникають між сторонами з приводу виконання цього договору, вирішуються в Постійнодіючому третейському суді при ЮК «Принцип» (м. Київ).

17.04.2013 року ОСОБА_2 звернувся до Постійно діючого третейського суду при ЮК «Принцип» із позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

За змістом висновку експерта ДНДЕКЦ при МВС України від 29.06.2016 року за № 26 підписи від імені ОСОБА_4 в документах наданих на порівняння ОСОБА_1 під час судового розгляду та підписи в графі «ОСОБА_4.» в «Отзиве на искорвое заявление ОСОБА_2 о взыскании 1 566 628 украинских гривен» - виконані однією особою.

Ухвалою голови Постійно діючого третейського суду при ЮК «Принцип» від 20.05.2013 року доручено розгляд справи № СЗ-08-16/2013 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості третейському судді Толкачову М.В. При цьому, попереднього сторони справи ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у своїх заявах надали свою згоду на розгляд справи у кількісному складі одного третейського судді, персональне призначення якого доручили голові третейського суду.

ОСОБА_4 подав до Постійно діючого третейського суду при ЮК «Принцип» відзив на позовну заяву від 17.05.2013 року в якому просив розглядати справу у його відсутність та відмовити в позові з тих підстав, що не має можливості повернути позику.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при ЮК «Принцип» від 16.08.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1 566 628 грн. 00 коп. заборгованості та 15 666 грн. 28 коп. третейського збору.

Ухвалою Постійно діючого третейського суду при ЮК «Принцип» від 02.05.2014 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки в даті постановлення цієї ухвали від 01.12.2015 року, замінено вибулу сторону - боржника ОСОБА_4 на його правонаступників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в межах отриманої спадщини.

Відповідно до положень ст. 389-1 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

За правилами ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ст. 5 Закону юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Положеннями ст. 6 Закону визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України, та справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Згідно із ст. 12 Закону третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

Третейська угода укладається у письмовій формі.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

За приписами ст. 15 Закону України "Про третейські суди" обмін документами та письмовими матеріалами між сторонами, а також між сторонами і третейським судом чи третейськими суддями здійснюється у порядку, погодженому сторонами, і за вказаними ними адресами.

Якщо сторони не дійшли згоди з цих питань або у разі невизначеності цих питань у регламенті третейського суду, документи та інші письмові матеріали направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.

Під час розгляду справи не установлено обставин, які відповідно до законує підставою для скасування рішення третейського суду.

При цьому, судом відхиляються доводи ОСОБА_1 про непідсудність справи третейському суду у спорі між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з огляду на наявність третейського застереження у п. 10 договору про відступлення права вимоги, яке є третейською угодою у розумінні ст. 15 Закону України «Про третейські суди», спір, який виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з приводу повернення суми позики, підлягає розгляду у третейському суді, а саме в Постійно діючому третейському суді при ЮК «Принцип» (м. Київ).

Також безпідставним є твердження заявниці про те, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Мак Девід», з яким ОСОБА_4 уклав договір безпроцентної позики, є кредитною установою.

Крім того, ОСОБА_4 незважаючи на те, що є громадянином Російської Федерації, у своєму відзиві на позовну заяву від 17.05.2013 року, прямо вказав, що він є резидентом України, оскільки на території України має істотні економічні інтереси та не заперечує проти розгляду позову ОСОБА_2 у третейському суді у складі одного третейського судді, призначення якого доручив Голові Третейського суду, а тому перешкод для вирішення спору третейським судом не було.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_4 не знав про розгляд справи третейським судом та не підписував відзиву на позовну заяву спростовуються висновком експерта ДНДЕКЦ при МВС України від 29.06.2016 року за № 26, який є належним та допустимим доказом. Таким чином, наявність відзиву на позовну заяву підписану особисто ОСОБА_4 свідчить про його обізнаність про час та місце розгляду справи третейським судом.

Висновки спеціаліста Дослідного центру «Експерт-Захист» від 04.06.2014 року, та висновок експерта № 757 Консалтингового центру «Незалежна Експертиза» від 29.05.2014 року викликають сумнів у суду та не приймаються судом до уваги під час вирішення справи, оскільки суперечать зібраним по справі доказам, зокрема, висновку експерта ДНДЕКЦ при МВС України від 29.06.2016 року, а також були проведені на замовлення ОСОБА_1, особи які їх проводили не попереджались про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Крім того, посилання заявника на те, що ОСОБА_4 не підписував договір про відступлення права вимоги від 26.04.2008 року не може бути підставою для скасування рішення третейського суду відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України з огляду на те, що на час розгляду заяви відсутнє рішення суду про визнання недійсною третейської угоди з цих підстав.

Доводи про не повноважний склад третейського суду при вирішенні питання про заміну сторони не мають значення при розв'язанні спору, оскільки виникли внаслідок допущення описки в даті винесення ухвали, яку виправлено ухвалою Постійно діючого третейського суду при ЮК «Принцип» від 01.12.2015 року.

Отже, склад третейського суду, яким прийнято рішення від 16.08.2013 року та ухвала від 02.05.2014 року у справі № СЗ-08-16/2013, відповідав вимогам закону.

Також ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд заяви ОСОБА_2 про заміну вибулої сторони за адресою її проживання: АДРЕСА_1. Відповідно до листа АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» від 20.05.2014 року № 288 поштова кореспонденція не була доставлена заявнику, оскільки за вказаною адресою двері ніхто не відчинив.

Таким чином, у відповідності до положень ст. 15 Закону України «Про третейські суди» ОСОБА_1 вважається такою, що отримала поштове повідомлення про час та місце розгляду заяви про заміну вибулої сторони.

Питання про заміну вибулої сторони, а саме боржника ОСОБА_4 у зв'язку з його смертю, на його спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вирішено третейським судом в порядку, передбаченому ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», з'ясувавши хто з осіб є правонаступниками вибулої сторони, дослідивши документи, що підтверджують таке правонаступництво та не повинен був встановлювати чи є такі особи резидентами України, оскільки при вирішенні питання про заміну вибулої сторони розгляд справи по суті не здійснюється, а вирішуються лише питання, пов'язані з виконання рішення третейського суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду.

Керуючись ст. ст. 389-1, 389-5, 389-6 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Юридична корпорація «Принцип», про скасування рішення третейського суду - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя