Справа № 125/1850/14-ц Провадження № 22-ц/772/2368/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

За участю секретаря: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07 червня 2016 року за поданням Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визначення частки у спільному майні подружжя, в порядку виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Петрол» про стягнення заборгованості за кредитним договором у формі овердрафт, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області звернувся до Барського районного суду з поданням про визначення частки у спільному майні подружжя, яке обґрунтував тим, що на примусовому виконанні у заявника знаходиться виконавчий лист № 128/4125/13-ц, виданий 10.06.2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області на підставі рішення даного суду від 10.04.2014 року по справі № 128/4125/13-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ТОВ «Приват-Петрол» про стягнення заборгованості за договором № 23-ОКЛ/12 про надання кредиту в формі овердрафт.

В ході проведених державним виконавцем дій було встановлено, що дружина ОСОБА_2 ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Каращенко) Л.В. за час шлюбу у 2013 році, набула у власність ряд обєктів нерухомості в тому числі майновий комплекс автозаправочної станції (АЗС), що знаходиться в с. Лука-Барська, вул. Молодіжна, 1-А, Барського району Вінницької області.

Оскільки боржник відмовляється виконувати свої зобовязання за вищезазначеним виконавчим листом, то Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області на підставі ст. 60 СК України, ст. 368 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» просить суд визначити частку ОСОБА_2 у спільному майні подружжя, а саме: в майновому комплексі автозаправної станції (АЗС), що знаходиться в с. Лука-Барська по вул. Молодіжна, 1-А, Барського району Вінницької області в розмірі 1/2 частки.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2014 року справу передано за підсудністю Вінницькому районному суду ( т.1 а.с.53-54).

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07 червня 2016 року у задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення подання в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав що судом першої інстанції не взято до уваги, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30.09.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 02 грудня 2015 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особистою власністю автозаправної станції (АЗС) , що розташована по вул. Молодіжна, 1а у с. Лука-Барська Барського району, а тому висновки суду про неможливість визначити частку майна ОСОБА_2 у зазначеному майні є необгрунтованими.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи (стягувача) ПАТ «Альфа -Банк» - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з підстав, зазначених в ній, просив суд її задовільнити.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги не заперечувала.

Заінтересована особа ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечила, просила суд її відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_2 ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заперечила, просила суд її відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо належності ОСОБА_2 1/2 частини у спільному майні подружжя є спірним, а тому з даних правовідносин вбачається спір про право і визначення частки боржника може бути вирішено тільки в порядку позовного провадження.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавчий лист № 128/4125/13-ц, виданий Вінницьким районним судом Вінницької області 10.06.2014 року на підставі рішення суду від 10.04.2014 року по справі № 128/4125/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ТОВ «Приват-Петрол» на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором № 23-ОКЛ/12 в розмірі 5 012 499,90 грн., а також судових витрат в розмірі 3 441,00 грн. ( т.1 а.с. 3).

13 червня 2014 року Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43690411, згідно якої боржнику ОСОБА_2 надано строк для самостійного виконання рішення суду до 20.06.2014 року ( т.1 а.с. 4). Також 13.06.2014 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно ОСОБА_2 ( т.1 а.с. 5).

В ході проведення виконавчих дій встановлено майно, зареєстроване за ОСОБА_2: комору та квартиру АДРЕСА_1, будинок в с. Степашки по вул. Леніна, 59, Гайсинського району Вінницької області.

Також було виявлено транспортні засоби: автомобіль марки «Nissan -X -Trail» , д.н.з. АВ 8757ВІ; автомобіль НОМЕР_1,, автомобіль НОМЕР_2.

09 вересня 2012 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Каращенко) Л.В., який рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 31 жовтня 2013 року був визнаний недійсним (т.1 а.с. 75).

За час перебування у недійсному шлюбі ними було придбано нерухоме майно, зокрема, майновий комплекс автозаправної станції (АЗС), що знаходиться в с. Лука-Барська, вул. Молодіжна, 1-А, Барського району Вінницької області на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.2013 року, який був зареєстрований за ОСОБА_3 (т.1 а.с. 130).

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

На підставі ч. 1 ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до положень ч.2 ст. 45 Сімейного Кодексу України, якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Розмір часток кожного з них визначається відповідно до їхньої участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами.

Визначення часток у праві спільної часткової власності регламентовано ст. 357 ЦК, згідно з якою частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30.09.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 02 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особистою власністю цілого обєкта (100%) - автозаправної станції (АЗС) , що розташована по вул. Молодіжна, 1а у с. Лука-Барська Барського району (т.2 а.с. 129-135) відмовлено.

Згідно з ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом першої інстанції не встановлено фактів , які б свідчили про те, що частки ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у спірному майні є нерівними.

Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області обґрунтовував свої подання тим, що відповідне майно перебуває у спільній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, презюмуючи спільну сумісну власність подружжя.

Проте, по справі встановлено, що таке майно належить боржнику разом з ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності , з підстав, що шлюб визнано недійсним.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України суд вирішує питання про визначення частки майна боржника незалежно від правових підстав її виникнення та правового режиму цього майна (спільна сумісна чи спільна часткова власність).

Не є виходом за межі вимог та самостійною зміною судом підстав подання застосування положень про спільну часткову власність, а не про спільну сумісну.

Суд першої інстанції порушивши норми матеріального права, неповно зясувавши обставини справи, від яких залежить правильне вирішення даного питання, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст. 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07 червня 2016 року скасувати, а вирішення питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_8

Судді: /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

Згідно з оригіналом: