РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 р. Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі Слюсаревій О.В.

за участю адвоката-Безрук Л.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача-Беденка П.Є.

відповідачів-Ткаченка О.В., ОСОБА_2

представника 3 особи- Мазур О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, 3 особа-КП «Харківське міське БТІ» про визнання недійсним технічного паспорту на житловий будинок, відновлення становища житлового будинку шляхом демонтажу прибудов,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, 3 особа- КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним технічного паспорту № 40253 від 04.07.2013 р. на житловий буд. 4 по вул.Маковського у м.Харкові, зобовязати відповідачів здійснити демонтаж самовільних перебудов та прибудов, відновити стан будинку у відповідності до технічного паспорту в редакції 1963 р. В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він є власником 185/600 частин житлового будинку, а користування сумісною власністю с відповідачами здійснюється за спільною домовленістю. Так, в користуванні позивача перебуває житлове приміщення 1-4 пл. 16 кв.м., відповідач ОСОБА_3 користується житловими прим. 1-2 пл. 7,1 кв.м. і 1-3 пл. 6,1 кв.м.( без вікна). В іншій половині будинку ОСОБА_2 проживає в прим. 2-3, а ОСОБА_4 користується прим. 2-1, 2-2, 2-4. Позивач зазначає, що його приміщення знаходиться за жилими приміщеннями, якими користується ОСОБА_3 і через які можливо потрапити до кімнати 1-4. Оскільки ОСОБА_1 в будинку не проживає і має інше постійне місце мешкання та реєстрації, до будинку навідується вкрай рідко, без його згоди ОСОБА_3 розпочав перепланування їх спірної половини, демонтував перегородки між своїми кімнатами, здійснив прибудову, замінив вхідні двери та замки , перешкоджаючи позивачеві вільно користуватися власністю. Згідно нового технічного паспорту, відповідач користується житловими приміщеннями більшої площі, з урахуванням прибудови. Інші співвідповідачі до своєї частини будинку також побудували прибудови, що перешкоджає позивачу провести реальний виділ идеальної долі. Вважає, що відповідачі зобовязані усунути порушення прав ОСОБА_1, як власника, шляхом демонтажу і відновлення становища, яке існувало до порушення прав та знести всі прибудови. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував, вказуючи, що після оформлення спадкових прав на частину будинку в 1992 р, він і позивач не проживали і не користувалися будинком. Приміщення 1-4 не вимагало ремонту, тому ОСОБА_3 самостійно визначив, що їм буде користуватися він, влаштувавши склад, а інші приміщення, які потребували ремонтних робіт, ОСОБА_1 залишив відповідачу .При цьому позивач відразу повідомив, що не має наміру вкладати в будинок будь-які грошові кошти. У 2006 р., відповідач, маючи намір оселитися у будинку виявив, що частина будинку , а саме приміщення 1-1 (сіни) пл 8,6 кв.м., ганок завалились, тому як тривалий час не підтримувався технічний стан будинку і, як наслідок, у сусідів-Ткаченко С.М. і ОСОБА_4 утворилися тріщини на веранді і кухні, тріснув фундамент. Перегородку між приміщеннями 1-2 і 1-3 розібрали за згодою позивача ще в 1995 р, підлога провалилася і для проживання будинок був непридатний. Більше року відповідач купував і завозив будівельні матеріали, дерев'яну веранду розібрав і на тому ж місці, в межах тієї ж площі, на якій знаходивcя ганок і сіни, зробив прибудову, в якій нині розташована кухня і санвузол (прим. 1-5 і 1-6). Відповідач пояснив, що оскільки АГВ в будинку не було, він уклав договори з комунальними службами, придбав котел, провів каналізацію, зробив колодязь, розробив проектну документацію і з 2013 р став опалювати будинок, в тому числі і приміщення позивача, проте ОСОБА_1 ніколи не запропонував будь-якої допомоги, не бажає нести витрати і вважає, що може користуватися власністю безоплатно, за рахунок інших власників.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, стверджуючи, що проживає в будинку з 1961 р. , займає разом з ОСОБА_4 одну половину, а інша належить ОСОБА_1 і ОСОБА_3 У зв'язку з тим, що тривалий час ОСОБА_3 не користувалися приміщеннями, дерев'яна прибудова, де розташовувалася кухня ( сіни за планом) і веранда зруйнувалася в 90 роках, тріснув фундамент, що спричинило порушення цілісності будинку і стіни частини будинку, якою користувалися ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , дали значні тріщини в житлових кімнатах , сталося коротке замикання. Через неможливість поновити стіни, в 2004 р. ОСОБА_2 вимушений був зробити невелику прибудову літ. а3 , влаштувати кухню ( тамбур за планом) пл. 5,8 кв.м. до житлової кімнати. Позивач навідувався один раз на рік, ніяких дій щодо підтримання стану будинку не вчиняв, декілька разів привозив ріелтора, хоча згоду на продаж будинку ,який є єдиним місцем проживання, відповідачі не надавали.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи сповіщена своєчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник 3 особи- КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» заперечував проти позову в частині визнання недійсним технічного паспорта, оскільки він не є правовстановлюючим документом та стверджував, що технічний паспорт оформлений відповідно до інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, незалежно від наявності самовільних прибудов, відображає стан будинку на час виходу техніка, містить всі переобладнання, які маються, зміни в плануванні, нові жилі та надвірні споруди, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані докази, приходить до наступного.

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 належить на праві власності по 185/600 частин житлового будинку 4 по вул. Маковського в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом, відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.01.1992 р. Згідно інформації КП «Харківське міське БТІ», ОСОБА_2 належить 23/300 частини будинку, така частина належить і ОСОБА_5 ( нині померлої), ОСОБА_6-23/300+23/300 ( нині померлої).

Позивачем надано технічний паспорт на житловий будинок №4 по вул. Маковського в м.Харкові, виготовлений КП «Харківське міське БТІ» у січні 1963 р. і технічний паспорт на будинок станом на 04.07.2013 р. із зазначенням самовільно збудованих прибудов і переобладнань деяких приміщень.

Згідно з п. 3.1 « Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затв. Наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127 зі змінами та доповненнями, технічній інвентаризації підлягають об'єкти (згідно з розділом 2) всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди, а також вбудовані та окремо розташовані захисні споруди.

Виявлені в установленому порядку самочинно збудовані будинки або прибудови до будинків, господарські будівлі (прибудови), торговельні, господарські кіоски та павільйони, металеві гаражі, підлягають технічній інвентаризації з включенням їх у планові та інші матеріали. У разі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка. Наявність самочинного будівництва не є перешкодою для видачі виготовлених матеріалів замовникові.

Таким чином, при виготовленні , на замовлення відповідача, технічного паспорту на будинок станом на 04.07.2013 р., КП «Харківське міське БТІ» діяло відповідно до зазначеної інструкції.

За правилами ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту статей 11,15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють яз закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Таким чином, складений техніком КП «Харківське міське БТІ» технічний паспорт на житловий будинок є лише фіксацією будівель і споруд, що маються на земельній ділянці і було виявлено під час виходу техніка на місто, тому оскарження як дій факту складання технічного паспорта, який не встановлює будь-яких обовязків, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачем був обраний неналежний спосіб захисту своїх прав з огляду на те, що жодним із встановлених чинним законодавством способів не передбачений спосіб захисту своїх прав, що був обраний ОСОБА_1

Предявляючи вимоги про зобовязання відповідачів здійснити демонтаж самовільно зведених перебудов і прибудов та відновити частину будинку у відповідності до технічного паспорту в редакції 1963 р., ОСОБА_1 посилався на те, що самочинні прибудови та переобладнання в житлових приміщеннях перешкоджають йому провести реальний виділ своєї ідеальної частки в натурі. Такі ствердження позивача суперечать наданим доказам.

У 2014 р., ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про виділ в натурі частки в житловому будинку, визначенні порядку користування земельною ділянкою та стягнення з ОСОБА_3 ? частини ринкової вартості знесеної прибудови до житлового будинку № 4 по вул.Маковського у м. Харкові. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 18.11.2015 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено і встановлено, що за висновком проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 18.05.2015 р. виділ часток співвласників в натурі, зокрема частки ОСОБА_1 технічно неможливий без розподілу всього домоволодіння, а не через наявність самочинних прибудов, а варіантів виділу в натурі ідеальної частки ОСОБА_1 не існує, тому як виділ ідеальної частки з незначним відступом від її розміру технічно неможливий. В рішенні також дана належна оцінка доводам позивача про те, що відповідачами здійснені самовільні прибудови та переобладнання.

Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з вказаного рішення суду, ОСОБА_3 не зносив прибудову, тому як вона з часом зруйнувалася ( прибудова деревяна, 1950 р. ). З метою збереження цілісності будинку, на місці зруйнованої прибудови , за власні кошти, відповідачем збудована прибудова літ. «а3», проведено ремонт, водо-та газопостачання, обкладене цеглою житлове приміщення 1-3. Прибудова не змінює розміру часток співвласників, а протиправна поведінка відповідача та шкода, спричинена відповідачем через зведення прибудови , в судовому засіданні не доведена.

З огляду на викладене, вимоги ОСОБА_1 про демонтаж прибудов, у тому числі прибудов ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

ОСОБА_1, як власник частини будинку, зобовязаний згідно ст. 360 ЦК України

брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом( ст. 322 ЦК України).

В судовому засіданні позивач не заперечував того факту, що ніяких витрат по утриманню майна, підтриманню його у належному технічному стані, він не несе.

Відповідачі стверджували, що через байдуже ставлення позивача до своєї власності, була зруйнована не тільки частина будинку, що перебуває у спільній власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3, а також інша частина будинку, тому ОСОБА_2, ОСОБА_4 вимушені були для опалювання своєї частини та можливості користуватися жилим приміщенням, побудувати прибудову літ. а5 ( прим. 3-1 пл. 5,8 кв.м.), літ. а4 ( прим. 2-5 пл. 13,4 кв.м. ) відповідно. Перегородка між приміщеннями 1-2 пл. 7,1 кв.м. і прим. 1-3 пл. 6,1 кв.м., як і перегородка між аналогічними прим. 2-2 пл. 7,4 кв.м. і 2-4 пл. 5,9 кв.м., як свідчать відповідачі , знесені ще у 1995 р., про що позивачу було відомо і таке переобладнання ніяким чином не порушує його прав .

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.319 , 321, 322, 358, 360 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, 3 особа-КП «Харківське міське БТІ» про визнання недійсним технічного паспорту на житловий будинок, відновлення становища житлового будинку шляхом демонтажу прибудов,- відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя