Справа №592/5281/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Князєв В. Б.
Номер провадження 22-ц/788/1465/16 Суддя-доповідач - Рибалка В. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 липня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3

про визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 2 846 грн. 74 коп. понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 липня 2016 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 травня 2016 року шлюб між ними було розірвано. ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 загальною площею 119,08 кв.м. Жодних домовленостей між сторонами по справі щодо розміру часток в спільному сумісному майні немає, шлюбний договір не укладався.

Сторони належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарзі про те, що суд першої інстанції порушуючи норми процесуального права ухвалив рішення за відсутності відповідача є безпідставними. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був повідомлений про час і місце розгляду справи, заяв до суду про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Таким чином, суд розглянув вказану цивільну справу не порушуючи норм процесуального законодавства.

Ствердження представника відповідача про те, що судом не було досліджено правовстановлюючий документ на квартиру, а копія свідоцтва про право власності від 23 січня 2015 року не є допустимим доказом є необґрунтованими. В матеріалах справи є копія Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 119,08 кв. м., власником якої є відповідач. Вказаний доказ є належним, оскільки відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Зі змісту копії вказаного Свідоцтво про право власності на нерухоме майно вбачається, що квартира належить ОСОБА_3

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції, застосувавши норми Сімейного Кодексу України вийшов за межі позовних вимог є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вказана квартира була придбана сторонами за час шлюбу, а тому позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено, з додержанням вимог матеріального та процесуального права

У зв'язку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: