Рішення

Іменем України

Справа № 712/5835/16-ц

Провадження № 2/712/1524/13

08 листопада 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевської О.М.

при секретарі Вдовенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Ріти Олексіївни до Черкаської міської ради про визнання протиправним розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, визнання неправомірним запису у трудовій книжці про звільнення, зобовязання видати дублікат трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у травні 2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку розрахунку при звільненні, зобов'язати видати трудову книжку. В обґрунтування вимог вказувала, що 06.11.2009 Черкаська міська рада в особі міського голови уклала з позивачем контракт, яким позивача призначено на посаду директора комунального підприємства «Комбінат громадського харчування навчальних закладів міста Черкаси». Рішенням третьої сесії Черкаської міської ради № 3-849 від 10.05.2012 «Про зміну назви та затвердження Статуту комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради», назву підприємства змінено на комунальне підприємство «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради». Розпорядженням міського голови від 26.12.2012р. № 452 (к) позивачка звільнена з посади директора вказаного підприємства. На момент звільнення з позивачкою не був проведений розрахунок, не виплачений борг по заробітній платі в сумі 62 970,47 грн., який виник з моменту укладення контракту 06.11.2009р. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.11.2013р. у справі № 712/11270/13-ц за позовом ОСОБА_1 стягнуто на її користь з комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради»заборгованість по заробітній платі в сумі 62970,47 грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в сумі 15006,38 грн., компенсацію по заробітній платі в звязку з затримкою її виплати в сумі 3184,55 грн., а також моральну шкоду в сумі 2000 грн., а всього 83161,40 грн.Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 29.10.2015р. у справі № 712/8882/15-ц за позовом ОСОБА_1 стягнуто на її користь з комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 47603,02 грн., компенсацію по заробітній платі в звязку з затримкою її виплати в сумі 19479,32 грн., всього 67083,04 грн. Вказані рішення суду не виконані, тому міська рада як засновник підприємства має нести субсидіарну відповідальність за боргами коммунального підприємства. Просив суд стягнути заборгованість на вказані суми з відповідача з покладенням на відповідача оплату судових витрат в дохід держави.

Протягом розгляду справи позовні вимоги змінювались та згідно з заявою про зміну предмета позову у серпні 2016 року позивачка просить визнати протиправним розпорядження про її звільнення, поновити її на посаді директора комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради», визнати неправомірним запис у трудовій книжці про звільнення, зобовязати відповідача видати дублікат належним чином заповненої трудової книжки, стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 62970,47 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу 107 430 грн.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, вказував, що при звільненні позивачки були порушені норми чинного законодавства, які регулюють порядок вивільнення працівників, також відповідачем при працевлаштуванні позивачки була втрачена її трудова книжка. Також вказував, що відповідачем копія розпорядження про звільнення позивачці не вручалась до даного часу, тому при зверненні до суду позивачкою не пропущений передбачений ст.233 КЗпП строк.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, заперечила порушення при звільненні позивачки норм чинного законодавства, які регулюють порядок вивільнення працівників, також вказувала, що з даним позовом позивачка звернулась з пропуском строку звернення до суду, передбаченого ст.233 КЗпП Українию. Крім того, заперечила факт передачі позивачкою відповідачу трудової книжки, яка повинна зберігатись на підприємстві за місцем роботи позивачки. Також вказувала, що згідно з статутом комунальне підприємство є самостійним господарюючим суб'єктом, за зобов'язаннями якого не відповідає міська рада. Просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Встановлено, що 06.11.2009 Черкаська міська рада (Орган управління) в особі міського голови уклала з позивачем контракт, яким позивача призначено на посаду директора комунального підприємства «Комбінат громадського харчування навчальних закладів міста Черкаси».

Згідно п. 3.1 контракту за виконання обовязків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата у розмірі подвійної мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України на час нарахування заробітної плати, за рахунок коштів підприємства.

Відповідно до п.6 цей контракт діє з моменту підписання до завершення ліквідаційної процедури підприємства та державної реєстрації в ЄДРПОУ його ліквідації.

Відповідно до п.5.3а керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління до закінчення терміну його дії у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин обовязків, покладених на нього цим контрактом.

Рішенням третьої сесії Черкаської міської ради № 3-849 від 10.05.2012 «Про зміну назви та затвердження Статуту комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради», назву підприємства змінено на комунальне підприємство «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради».

Розпорядженням міського голови від 26.12.2012р. № 452 (к) ОСОБА_1 звільнена з посади директора вказаного підприємства за п.8 ст.36 КзпП України, підставою звільнення вказано службова записка ОСОБА_4 і ОСОБА_5, п.5.3 контракту від 06.11.2009р.

Протягом усього періоду роботи на посаді директора коммунального підприємства позивачці не виплачувалась заробітна плата. На момент її звільнення з відповідачкою не був проведений розрахунок. Звернення позивачки 19.07.2013р. до секретаря міської ради з вимогою повернення трудової книжки залишено без задоволення.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.11.2013р. у справі № 712/11270/13-ц за позовом ОСОБА_1 стягнуто на її користь з комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» заборгованість по заробітній платі в сумі 62970,47 грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в сумі 15006,38 грн., компенсацію по заробітній платі в звязку з затримкою її виплати в сумі 3184,55 грн., а також моральну шкоду в сумі 2000 грн., а всього 83161,40 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 29.10.2015р. у справі № 712/8882/15-ц за позовом ОСОБА_1 стягнуто на її користь з комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 47603,02 грн., компенсацію по заробітній платі в звязку з затримкою її виплати в сумі 19479,32 грн., всього 67083,04 грн.

Рішенням Черкаської міської ради від 20.08.2015р. припинено КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради», утворено комісію з ліквідації підприємства. Виконавчі листи про стягнення з підприємства на користь позивачки заборгованості повернуті без виконання.

24.09.2015р., 28.11.2015р. позивачка зверталась до голови комісії з ліквідації підприємства з заявами про визнання вимог кредитора, яків залишені без задоволення з посиланням на відсутність на балансі підприємства майна та коштів на рахунках.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Так ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що сільський, селищний, міський голова має право призначити на посади та звільняти з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємства, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та по позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ч.1 п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, підстави, передбачені контрактом.

Із роз'яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», вбачається, що вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

За змістом ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про усунення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня свого права, а у справах про звільнений - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження належними і допустимими доказами порушення норм чинного законодавства, які регулюють порядок вивільнення працівників, при звільненні позивачки. Як вбачається з розпорядження про звільнення підставою для звільнення є п.5.3а контракту, згідно з яким органу управління надано право на звільнення керівника комунального підприємства внаслідок систематичного невиконання без поважних причин обовязків, покладених контрактом від 06.11.2009р., що узгоджується з п.8.ст.36 КЗпП України, яким передбачено, що підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Згідно пояснень відповідача, за службовою запискою посадових осіб виконавчого комітету Черкаської міської ради було встановлено, що очолюване позивачкою підприємство не дотримується вимог бюджетного законодавства, не виконує рішень міської ради та виконкому, не звітує про свою діяльність, не складає фінансові плани, не виконує статутних завдань, а продуктує лише витрати, які в процесі своєї діяльності розраховує покривати за рахунок місцевого бюджету.

Судом встановлено, що умовами контракту від 06.11.2009р. передбачено забезпечення складання керівником фінансового плану підприємства, який підлягає затвердженню Органом управління, також передбачено здійснення керівником систематичної звітності перед Органом управління щодо результатів діяльності.

В ході судового розгляду доказів виконання вказаних обовязків в період роботи у повному обсязі позивачкою не надано. Що стосується доводів позову про те, що з приводу діяльності очолюваного позивачкою підприємства Органом управління не предявлялись вимоги щодо невиконання обовязків покладених контрактом спростовуються матеріалами справи, зокрема долученими позивачкою листами від 26.01.2010р., 18.10.2012р., 13.11.2012р. щодо зауважень відповідача з приводу своєчасності та відповідності вимогам фінансових планів підприємства, також відповідно до листа начальника УПФУ в Придніпровському районі м.Черкаси від 17.11.2010р., заступника начальника ДПІ в м.Черкаси від 16.07.2010р. вбачається, що підприємству надсилались повідомлення щодо наявності заборгованості по сплаті податків та обовязкових платежів, податковой борг виник в звязку з тим, що підприємство тривалий час не звітувалось про господарську діяльність, в звязку з чим до підприємства застосовувались штрафні санкції за не подачу звітності ( а.с.83,84, 117, 118).

Суд також виходить з того, що з позовом про визнання незаконним розпорядження про звільнення у грудні 2012 року та поновлення на роботі позивачка звернулась до суду у червні 2016 з пропуском передбаченого ст.233 КЗпП України місячного строку з моменту вручення копії наказу про звільнення.

Посилання представника відповідача про те, що копію розпорядження про звільнення позивачці не вручалась до даного часу спростовується змістом позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні від 27.08.2013р., зареєстрованої судом 06.09.2013р. за вх.№ 30133 у справі № 712/11270/13-ц, додатком до якої позивачкою була долучена копія розпорядження міського голови від 26.12.2012р. № 452 (к) про її звільнення. Зокрема, у вказаній власноручно підписаній позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що після виходу з відпустки у квітні 2013 року побачила двері орендованого приміщення опечатаними управлінням економіки Черкаської міської ради. При зясуванні причин «опечатування» її повідомили про її звільнення без надання будь-яких документів, в звязку з чим позивачка звернулась до міської ради із запитом публічної інформації щодо розпорядження про її звільнення і 18.04.2013р. об 11 год. 54 хвилини отримала відповідь на свій запит з додатком розпорядження Черкаського міського голови № 452-р(к) від 26.12.2012р. «Про звільнення ОСОБА_1», тобто зазначає, що саме «18.04.2013р. дізналась (повинна була дізнатись) про порушення своїх прав вказаним розпорядженням».

Отже, вивчивши матеріали справи № 712/11270/13-ц, судом встановлено, що копія розпорядження про звільнення позивачці була вручена згідно її позовної заяви у вказаній справі 18.04.2013р., отже звернення до суду у червні 2016 року з даним позовом про поновлення на посаді у червні 2016 року здійснене більш як через три роки після спливу 18.05.2013р. передбаченого ст.233 КЗпПУкраїни.

Таким чином зібрані у справі докази та їх оцінка, вказують на відсутність підстав для задоволення позову про визнання протиправним розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, визнання неправомірним запису у трудовій книжці про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Встановлено, що на момент звільнення позивачки підприємством не була їй виплачена заборгованість по заробітній платі в період її роботи керівником комунального підприємства, тобто протягом періоду, коли за законом саме позивачка як керівник була зобовязана забезпечувати виконання законодавства про оплату праці у процесі господарської діяльності очолюваного нею підприємства, тому відсутні підстави для стягнення вказаної заборгованосмті з власника комунального підприємства, яким є територіальна громада м.Черкаси в особі Черкаської міської ради, оскільки відповідно до Статуту підприємства, затвердженого 10.05.2012р. КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради є самостійним субєктом господарювання, власником та засновником якого є територіальна громада м.Черкаси в особі Черкаської міської ради. Підприємство несе відповідальність за своїми зобовязаннями усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з чинним законодавством. Власник не несе відповідальності за зобовязаннями підприємства. Підприємство не несе відповідальності за зобовязаннями держави, власника ( п.3.5 Статуту).

Згідно з п.3.1 контракту передбачено, що за виконання покладених обовязків за контрактом керівнику нараховується зарплата за рахунок коштів підприємства.

Враховуючи викладене, не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, вказана заборгованість стягнута на користь позивачки в судовому порядку згідно її вимог з комунального підприємства «Комбінат громадського харчування навчальних закладів міста Черкаси».

В ході судового розгляду не підтверджений документально факт втрати трудової книжки з вини роботодавця, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобовязання видати дублікат трудової книжки. У випадку втрати позивачкою трудової книжки за місцем її роботи у комунальному підприємстві, остання вправі звернутись до власника або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи з заявою про видачу дубліката відповідно до п.5.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 110 від 17 серпня 1993р.

Керуючись ст. ст.10, 11, 57- 60, 212-215, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 Ріти Олексіївни до Черкаської міської ради про визнання протиправним розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, визнання неправомірним запису у трудовій книжці про звільнення, зобовязання видати дублікат трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня проголошення.

Головуючий: