Категорія 61Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою представника заінтересованої особи ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2016 року в справі

за заявою ОСОБА_3 за участю заінтересованих осіб: Органу опіки і піклування Вінницької міської ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недієздатною ОСОБА_6, -

встановила:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Починаючи з 2012 року стан здоровя ОСОБА_6 різко погіршився, посилились головні болі і запаморочення, погіршився слух та зір, почастішали болі в ділянці серця.

В період з 07.08.2012 року по 10.08.2012 року мати лікувалась в неврологічному відділенні Калинівської центральної районної лікарні із діагнозом «хронічна недостатність мозкового кровообігу з цефалічним вестибулостатичним синдромом помірними когнітивними розладами».

Протягом 2014 року відбулося загострення хронічних хвороб, в звязку з чим в серпні-вересні 2014 року до ОСОБА_6 неодноразово здійснювались виклики сімейного лікаря та дільничної медсестри з приводу підвищення артеріального тиску, головокружіння, болів в ділянці серця та загальної слабкості.

Такий важкий стан матері заявника був зумовлений смертю її брата ОСОБА_7, який помер 17.06.2013 року від невиліковних хвороб. Брат підтримував ОСОБА_6 морально, телефонував їй. Коли він захворів на цироз печінки мати заявника сильно хвилювалася, а з його смертю понесла втрату близької та рідної людини, що негативно відобразилося на її здоровї.

З лютого 2015 року і по даний час ОСОБА_6 проживає у своєї дочки і сестри заявника ОСОБА_8 у м. Вінниці по вул. Добрих Сусідів, 3.

Влітку 2015 року ОСОБА_6 почала згадувати про свій будинок, що розташований за адресою: Вінницька область, Калинівський район, с. Пиків, вул. Садова, 5, після чого заявник з сестрою вирішили поїхати разом із матірю у с. Пиків, сподіваючись на покращення її загального стану за допомогою рідної оселі та свіжого повітря.

Проте будинок матері виявився замкненим. У сільській раді повідомили, що будинок зареєстрований за іншою особою ОСОБА_4, сином ОСОБА_6 і братом заявника та ОСОБА_5

ОСОБА_6 не розуміє чому її будинок замкнутий і вона не може туди потрапити, оскільки ніяких договорів вона не підписувала. Вона не знімалась з реєстрації в цьому будинку, так як іншого житла немає, таким чином на даний час ОСОБА_6 позбавлена єдиного житла.

ОСОБА_3 просила суд визнати ОСОБА_6 недієздатною.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2016 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_6 недієздатною.

В апеляційній скарзі представник заінтересованої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, заяву ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_6 недієздатною залишити без розгляду, посилаючись на наявність спору про право між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на будинок, вирішення якого залежить від встановлення недієздатності ОСОБА_6. Зазначає, що під час розгляду справи було порушено права особи, щодо якої ставиться питання про визнання її недієздатною, на участь у розгляді її справи, на правову допомогу, на апеляційне оскарження судових рішень.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, міський суд виходив із того, що згідно з висновком № 87 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 31.03.2016 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на стійке хронічне душевне захворювання у виді важкої судинної деменції з психотичними розладами. Внаслідок свого захворювання ОСОБА_6 позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Докази, що містяться в матеріалах справи та показання свідків підтверджують висновок судово-психіатричної експертизи від 31.03.2016 року.

На переконання суду, ОСОБА_6 страждає на хронічний стійкий психічний розлад. Захворювання ОСОБА_6 призводить до того, що вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного догляду, лікування та постійної сторонньої допомоги та опіки.

Розглядаючи спір, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_6 недієздатною.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що заява ОСОБА_3 про визнання недієздатною ОСОБА_6 підлягає залишенню без розгляду, оскільки під час розгляду справи у порядку окремого провадження виник спір про право на будинок, який вирішується в порядку позовного провадження.

Апелянт посилається на те, що в провадженні Калинівського районного суду знаходиться справа про визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 31.10.2014 року, вчинений ОСОБА_6, а тому визнання її недієздатною в даній справі є підставою для визнання договору дарування недійсним з підстав недієздатності особи на момент вчинення правочину.

Проте згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної рішення суду про це. Тому судова колегія вважає, що відсутні підстави, визначені ч. 6 ст. 235 ЦПК України для залишення заяви про визнання особи недієздатною без розгляду.

Крім того, відповідно до розяснень, даних в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.03.1972 року (зі змінами) «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», слід мати на увазі, що від вирішення питання щодо дієздатності громадянина залежить можливість його участі у розв'язанні інших цивільних справ. Тому заяви про визнання громадянина недієздатним підлягають розглядові окремо від інших вимог у порядку, передбаченому статтями 256-260 ЦПК ( 1502-06 ). Одночасно з спором про право цивільне питання про недієздатність громадянина може вирішуватись судом лише в тому разі, коли спір виник після смерті цього громадянина.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом були порушенні права ОСОБА_6 особисто взяти участь у розгляді справи не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки відповідно до ст. 240 ЦПК України справу про визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає з обовязковою участю представника органу опіки та піклування, на яких законом покладені обовязки із забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів осіб, щодо яких встановлюється недієздатність.

Також судова колегія вважає, що психічний стан ОСОБА_6, встановлений при її клінічному дослідженні у висновку судово-психіатричного експерта № 87 від 31.03.2016 року, не дає підстав вважати за можливий виклик її до суду за станом здоров'я.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника заінтересованої особи ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_9

Судді: (підпис) ОСОБА_10

(підпис) ОСОБА_11

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.