Справа № 2-2529/2011
У Х В А Л А

21 квітня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві подання державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло подання державного виконавця міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України, оскільки на примусовому виконанні у міському відділі ДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з боржника аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, станом на 01.04.2016 року заборгованість по виконавчому листу становить 18978 грн., боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

В судове засідання державний виконавець не зявився, в поданні викладено письмове клопотання щодо розгляду даної справи без участі державного виконавця.

Оглянувши подання, додані до нього документи, матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.06.2011 року по справі № 2-2529/2011 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.04.2011 року до досягнення повноліття, 24.06.2011 стягувачу було видано виконавчий лист по даній справі для предявлення до примусового виконання.

21.07.2011 року державним виконавцем міського відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа по даній справі.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконавче провадження підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: в т.ч. виконавчі листи судів, судові накази, накази господарських судів, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 цього Закону, державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно зі ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Як передбачено ст.12 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, свобода пересування може бути обмежена у випадках, передбачених законом.

За ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів /посадових осіб/ вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.2 цієї статті, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд вважає, що ст.377-1 ЦПК України має застосовуватися на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства, та рішень інших органів /посадових осіб/.

В обгрунтування подання державний виконавець посилається на те, що боржник ухиляється від виконання боргових зобовязань.

В листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» викладено правову позицію стосовно того, що на момент звернення до суду з таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження; а поняття «ухилення від виконання зобовязань» варто розуміти як будь-які свідомі діяння /дії чи бездіяльність/ боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок повністю або частково у нього є реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

У звязку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно довідки-розрахунку по аліментах, станом на 01.04.2016 року сума заборгованості становить 18978 грн., з цієї довідки вбачається, що боржником аліменти сплачуються періодично: в червні 2013 року -200 грн.,в вересні 2013 року -1150 грн., в листопаді 2013 року -110 грн., в березні 2014 року -4000 грн., станом на 17.03.2013 року заборгованість по аліментах відсутня.

Крім того, з доданих до подання документів слідує, що боржник зявився за викликом державного виконавця до міського відділу ДВС, в своїх письмових поясненнях вказував на те, що не працює, зобовязується сплачувати аліменти.

В звязку з погашенням боржником заборгованості по аліментах в 2013 році, постановою державного виконавця від 18.06.2013 року майно боржника було звільнено з-під арешту.

В процесі здійснення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що на імя боржника відкрито рахунки в банківських установах, на його імя зареєстровано транспортний засіб, відомості про місце роботи ОСОБА_5 відсутні.

А тому суд вважає, що державний виконавець може для задоволення вимог стягувача накласти арешт на майно та кошти боржника, тобто, державним виконавцем не використано всі можливості, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для вирішення питання щодо стягнення заборгованості по аліментах з боржника.

Достатніх доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань по сплаті аліментів, маючи для цього реальні можливості, суду не надано.

Оскільки задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання, а достатніх доказів щодо цього суду не надано, то суд вважає подання необґрунтованим.

Враховуючи все наведене та керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.377-1 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня постановлення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6