Єдиний унікальний номер 235/1629/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1343/2016
Головуючий у 1 інстанції Хмельова С.М. Єдиний унікальний номер 235/1629/16-ц
Доповідач Постолова В.Г. Номер провадження 22-ц/775/1343/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Постолової В.Г.

суддів: Санікової О.С., Тимченко О.О.

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства « Агро Ресурс» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства « Агро Ресурс» про розірвання договору оренди землі

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилалася на те, що вона є власником в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,180 га кадастровий номер :02:000:1298, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2015 року.

28 липня 2008 року між ОСОБА_2 та закритим акціонерним товариством «Агроресурс», найменування якого було змінено на Приватне акціонерне товариство «Агро Ресурс» був укладений договір оренди землі б/н, який зареєстрований у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства « Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 28 липня 2008 року № 93.

Договір було укладено строком на 9 років.

1 серпня 2008 року земельна ділянка була передана відповідачу згідно акту приймання-передачі земельної ділянки.

Відповідно до абзацу третього частини першої ст. 24 Закону України « Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів , додержання стандартів, норм і правил при користуванні земельною ділянкою.

Згідно п.28 договору оренди землі позивач має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки та збереження родючості грунтів.

Втім, відповідач за весь період користування земельною ділянкою з 2008 року не виконав і не надав орендодавцю проект землеустрою, що забезпечує еколого- економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь.

Позивачка вважає, що відповідачем не дотримується порядок сівозміни на земельній ділянці, яка передана йому в користування, що призводить до зниження якісних характеристик ґрунту і є порушенням умов договору оренди землі. Орендарем кожного року проводяться весняно- польові роботи на ділянці та вирощуються різні види культур, які виснажують землю. Чергування сільськогосподарських культур і парів відповідачем не здійснюється , а отже земля виснажується і на наступний рік знову використовується для вирощування культур. Така сільськогосподарська діяльність орендаря призводить до зниження родючості землі.

Позивачка зверталася до орендаря з приводу нераціонального використання земельної ділянки та виснаження грунтів, однак відповідач продовжує використовувати землю в такому режимі.

Крім того, орендарем несвоєчасно сплачується орендна плата за договором оренди землі.

Пунктом 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься один раз на рік , до 15 листопада. Так, за 2014 рік затримка по сплаті орендної плати склала більше 3-х місяців та була внесена в березні 2015 року, за 2015 рік орендна плата отримана нею 17 лютого 2016 року.

19.10.2015 року позивачка звернулася до ПрАТ « Агро Ресурс» з заявою в якій вона повідомила, що є спадкоємицею земельної ділянки та не має наміру здавати її в оренду відповідачу , просила не проводити ніяких робіт на її земельній ділянці.

У відповіді від 18.11.2015 року орендар повідомив позивачку про відсутність підстав для припинення весняно- польових робіт, проте жодних пояснень з приводу несвоєчасної сплати орендної плати не надав.

16 лютого 2016 року орендодавцем у присутності свідків було складено акт про порушення умов договору оренди землі б/н від 27.08.2007 року та зафіксовано факт несвоєчасної плати орендної плати.

Позивачка не бажає продовжувати договірні відносини з відповідачем , оскільки ним допущено нераціональне використання земельної ділянки і не збереження родючості ґрунту, що може призвести до знищення (погіршення) обєкту оренди та також допущені факти несвоєчасного внесення орендної плати за договором, що порушує права та інтереси позивачки.

Просила розірвати договір оренди б/н, укладений між ОСОБА_2 та відповідачем 28 липня 2008 року та зобов*язати відповідача повернути їй земельну ділянку та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2016 року позовні вимоги задоволені. Розірвано договір оренди б/н від 28 липня 2008 року , що укладений між ОСОБА_2 та приватним акціонерним товариством « АгроРесурс» та скасовано його державну реєстрацію.

Зобов*язано приватне акціонерне товариство « АгроРесурс» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,180 га кадастровий номер :02:000:1298, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області , Стягнуто з приватного акціонерного товариства « АгроРесурс» судовий збір на користь ОСОБА_1 в сумі 1102,42 грн.

В апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство « Агро Ресурс» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на його незаконність та необгрунтованність.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції підтримала скаргу та просила її задовольнити.

Позивачка та її представник не з*явилася до суду апеляційної інстанції, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до розписки.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача , пояснення представника відповідача , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає , що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідач за весь період користування земельною ділянкою (з 2007) року не виконав і не надав орендодавцю проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь, твердження позивачки про нераціональне використання земельної ділянки та виснаження грунтів відповідачем не спростовано, мала місце систематична несвоєчасна сплата орендної плати за 2014 та 2015 роки , та на даний час змінився власник земельної ділянки .

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки їх зроблено у зв*язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ч.1 п. 4 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Апеляційний суд вважає, що зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає із наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Агроресурс» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі , при цьому орендодавець передав у володіння і користування орендареві належну йому на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,180 га, кадастровий номер :02:000:1298 строком на 9 років, а орендар зобовязовувався використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та сплачувати орендну плату один раз на рік , до 15 листопада кожного року .

Вказаний договір оренди землі 28 липня 2008 року було зареєстровано у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства « Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 93.

Відповідно акту приймання передачі земельної ділянки від 1.08.2008 року земельна ділянка передана орендарю.

29 вересня 2014 року ОСОБА_2 помер.

Після смерті ОСОБА_2 вказану земельну ділянку успадкувала позивачка , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 8.09.2015 року.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачка просила розірвати договір оренди землі б/н від 28 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та приватним акціонерним товариством « Агро Ресурс» з підстав незбереження орендарем родючості грунтів, недотримання сівозміни та чергування культур на ділянці та несвоєчасного внесення орендної плати.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із чч. 1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно із ч. ч. 3,4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором .

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 24 Закону України « Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; своєчасного внесення орендної плати.

Умови п. 28 укладеного між сторонами договору оренди землі також містять право орендодавця вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів.

Згідно ч. 4 ст. 22 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель.

Пунктом 18 Перехідних положень Земельного Кодексу України передбачено, що на період до 1 січня 2015 року вимоги ч.4 ст. 22 цього Кодексу поширюються лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 гектарів.

Площа орендованої ПрАТ «Агро Ресурс» земельної ділянки у ОСОБА_2 становить 5,180 га .

Порядок розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, затверджено лише постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2011 року № 1134, що набрала чинності 11 листопада 2011 року, тобто після укладення між сторонами договору оренди.

Матеріали справи містять копію проекту землеустрою еколого-економічного обґрунтування сівозмін і впорядкування угідь на земельних ділянках ПрАТ « Агро Ресурс» на території Краснянської сільської ради Червоноармійського району Донецької області « , розробленого Державним підприємством « Донецький науково- дослідний і проектний інститут землеустрою № 33-23240 в 2012 році .

Проект затверджений державною експертизою Державного Агентства Земельних Ресурсів України 13 березня 2012 року № 67-12. Вказаним проектом передбачена сівозміна : чорна пара -озима пшениця-соняшник , план переходу до прийнятих сівозмін з визначенням плану посіву культур по роках ротації за період з 2009-2014 років та польовою сівозміною (а.с.78 зв.), виконання якого узгоджується з пояснювальною запискою начальника виробничої ділянки «Красне» ОСОБА_3

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому як вбачається з вказаних вимог закону обов'язок з доказування покладено не лише на відповідача, а й на позивача, який повинен довести обґрунтованість заявлених позовних вимог належними доказами.

Доказів, які б підтверджували позовні вимоги позивачки стосовно незбереження орендарем родючості грунтів , недотримання сівозміни та чергування культур на ділянці, виснаження землі нею не надано.

З урахуванням викладеного, а також, враховуючи, що умови договору оренди не містять обовязку орендаря надавати орендодавцю проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, висновки суду першої інстанції про те, що відповідач за весь період користування земельною ділянкою ( з 2007 року ),тоді як договір було укладено у 2008 році, не виконав і не надав орендодавцю проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування сівозміни та впорядкування угідь є помилковими та ґрунтуються на не правильному застосуванні норм матеріального права, а також не відповідають обставинам справи.

Відповідно до п . «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є: систематична несплата орендної плати.

Відповідно до п. 11 договору оренди землі орендна плата вноситься у такі строки один раз на рік, до 15 листопада.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що у 2014 та 2015 роках мала місце несвоєчасна оплата орендної плати за спірним договором оренди,так орендна плата за 2014 рік була отримана позивачкою в березні 2015 року, а за 2015 рік - 17 лютого 2016 року .

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що та обставина, що орендар затримав виплату орендної плати за 2014-2015 рік не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги і зазначаючи однією з підстав також і зміну власника земельної ділянки суд не врахував вимоги ст. 11 ЦПК України , фактично вийшов за межі позовних вимог, оскільки з цих підстав позивачка не ставила питання про розірвання договору оренди землі.

За вказаних обставин , апеляційний суд вважає, за необхідне скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволені позову .

Керуючись ст. ст.303,307,309,316 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства « Агро Ресурс» задовольнити .

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2016 року скасувати .

В задоволені позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства « Агро Ресурс» про розірвання договору оренди землі відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: