Справа № 297/1101/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон, а саме до Угорщини, сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2 на 3 роки. Крім того, позивач просила надати їй дозвіл оформляти необхідні документи для тимчасового виїзду сина за межі України без згоди батька ОСОБА_2.

Позов мотивований тим, що шлюб позивача з відповідачем ОСОБА_2 було розірвано 15 березня 2005 року, про що зроблено актовий запис № 34. Ще до укладення шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем. Зазначає, що відповідач жодним чином не допомагає в утриманні сина, не цікавиться його життям та здоровям, не навідується до нього та не бере ніякої участі у вихованні дитини. Син повністю перебуває виключно на утриманні та вихованні позивача. Позивач зазначає, що в неї виникла можливість поїхати з сином до Угорщини та забезпечити йому там навчання, а для отримання проїзного документу дитини для виїзду за кордон потрібне нотаріально засвідчене клопотання обох батьків. Вона неодноразово намагалася звязатися з відповідачем щоб отримати дозвіл на виїзд за кордон дитини, однак він уникає позивача. Позивач вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та перешкоджає його всебічному розвитку та оздоровленню. У звязку з цим, ОСОБА_1 просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а. с. 29).

Відповідач ОСОБА_2, який про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду справи від нього не надходило (а. с. 28).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 15 березня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ФМ № 045099 від 15.05.2005 року (а. с. 6).

Сторони мають спільну дитину: неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 157087 від 28.10.2003 року (а. с. 8). Дитина проживає разом з позивачем за адресою: м. Берегово, пр. Геологів, 48/6, що підтверджується довідкою про склад сімї від 13.05.2016 року (а. с. 7).

Як вбачається з позовної заяви, відповідач ОСОБА_2, будучи батьком неповнолітнього ОСОБА_3, не піклується про розвиток дитини, не займається його вихованням, не надає матеріальної допомоги та уникає позивача, що унеможливлює отримання від нього дозволу на виїзд за кордон дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється на термін три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Пунктом 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Відповідно до п. 3, п. п. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач ОСОБА_2, будучи батьком ОСОБА_3, дозвіл на його виїзд за кордон не надає, суд вважає, надати позивачу ОСОБА_1 дозвіл на оформлення всіх необхідних документів для виїзду за кордон неповнолітнього ОСОБА_3 тавиїзд останнього за кордон, а саме до Угорщини, без згоди та супроводу батька строком на 3 роки, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 150, 155 СК України, п. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п. 3, п. п. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року, п. 18 Постанови КМУ від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», ст. ст. 57-60, 88, 208, 292, 294 ЦПК України,

рішив:

Позов задоволити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення всіх необхідних документів для тимчасового виїзду за межі України неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд за кордон до Угорщини неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, в супроводі матері ОСОБА_1, строком на 3 (три) роки, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя ОСОБА_4.