Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2016 Справа №607/13522/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Стельмащука П.Я.

- секретаря Бойко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, який згодом уточнив, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позикив розмірі 3885 доларів США, з яких: 3600 доларів США основного боргу, 285 доларів США 3% річних за користування позикою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.02.2013 року між сторонами був укладений договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачу грошову позику в сумі 3600 доларів США з терміном повернення до 01.06.2013 року. У встановлений строк відповідач позичені кошти не повернув. З урахуванням того, що кошти йому повернуто не було, просить стягнути з відповідача основну суму боргу та 3% річних, а токож судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2в судове засідання не з»явився, однак подав суду заяву про визнання ним позову, просив розгляд справи проводити без його участі.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

Згідно договору позики, укладеного 21.02.2013року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1, строком до 01.06.2013року, кошти в розмірі 3600 доларів США

Станом на день розгляду справи борг відповідачем позивачу не повернуто. Дана обставина визнана відповідачем.

У відповідності до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до вимог ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України, передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановленні договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За нормами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із вимогами ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів в підтвердження сплати позики, а тому позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з відповідача 3885 доларів США, з яких: 3600 доларів США основного боргу, 285 доларів США 3% річних за користування позикою.

В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 1221,61грн. судового збору

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 59, 60, 88, 213, 215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України та ст.ст. 525, 526, 527, 530, 545, 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 3885 доларів США, з яких: 3600 доларів США основного боргу, 285 доларів США 3% річних за користування позикою .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1221,61 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук