Ухвала

іменем україни

22 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Завгородньої І.М., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Харківської області в інтересах особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_3 до комунального закладу «Люботинський навчально-виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа інтернат І-ІІІ ступенів) Харківської обласної ради про зобов'язання проведення перерахунку одноразової допомоги та її сплати, за касаційною скаргою заступника прокурора Харківської області на рішення апеляційного суду Харківської області від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року заступник прокурора Харківської області, діючи в інтересах особи із числа дітей, позбавлених батьківського піклування - ОСОБА_3, звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що прокуратурою Харківської області встановлено, що у комунальному закладі «Люботинський навчально-виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів)» Харківської обласної ради (перейменований на комунальний заклад «Люботинська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів «Дивосвіт» Харківської обласної ради) навчалася ОСОБА_3, а наразі є випускником вказаної вище школи-інтернату, проте при її випуску відповідачем всупереч вимог ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» була нарахована та виплачена їй одноразова грошова допомога у розмірі 59,20 грн., замість шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку - 7 308 грн.

Ураховуючи наведене, прокурор просив зобов'язати відповідача донарахувати і виплатити ОСОБА_3, з урахуванням виплачених їй 59,20 грн., одноразову грошову допомогу в розмірі 7 248,80 грн.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 30 липня 2015 року позов задоволено. Зобов'язано комунальний заклад «Люботинський навчально-виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів)» Харківської обласної ради провести перерахунок та виплатити одноразову грошову допомогу на користь ОСОБА_3 у розмірі 7 248,80 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Харківської області, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування, у тому числі ОСОБА_3, при випуску з навчального закладу повинна бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що відповідач не приймає самостійного рішення щодо розрахунку по виплаті одноразової допомоги.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, а її батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16 квітня 2008 року з актового запису про народження ОСОБА_3 виключено запис про ОСОБА_4 як про батька.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2008 року ОСОБА_5 позбавлена батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6

ОСОБА_3 наказом від 09 липня 2008 року була зарахована до списку вихованців 6 класу до Люботинської загальноосвітньої школи - інтернат для дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування.

Наказом від 30 серпня 2014 року ОСОБА_3 була відрахована з цього навчального закладу у зв'язку із закінченням 11 класу.

Згідно з довідкою Харківського професійного ліцею швейного і хутрового виробництва ОСОБА_3 поступила на навчання в Харківський професійний ліцей швейного і хутрового виробництва.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 30 ЦПК України).

За змістом ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами. Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Разом з тим, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на момент звернення до суду з даним позовом була повнолітня, що судами залишено поза увагою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 46 ЦПК України, якщо особа, яка має цивільну процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених вимог, суд залишає заяву без розгляду.

Для врегулювання спору до судового розгляду суд з'ясовує: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач, чи не бажають сторони укласти мирову угоду або передати справу на розгляд третейського суду (ч. 3 ст. 130 ЦПК України).

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. 3 цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Проте, суд першої інстанції не виконав своїх процесуальних обов'язків та не сприяв залученню повнолітньої ОСОБА_3 до участі у справі, отже не розглянув спір по суті.

Разом з тим, апеляційний суд позбавлений права усунути вказані вище порушення суду першої інстанції в силу вимог процесуального закону.

Таким чином, суд першої інстанції у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України на вказані вище положення закону уваги не звернув, доводів та заперечень сторін не перевірив, не встановив усіх фактичних обставин справи, не дотримався вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не вирішив питання про залучення ОСОБА_3 до участі у справі та не розглянув спір по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене, судами неправильним застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 388 ЦПК України ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з тим, під час нового розгляду справи місцевому суду необхідно звернути увагу на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення з відповідача одноразової вихідної допомоги випускнику комунального закладу «Люботинський навчально-виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів)» Харківської обласної ради (перейменований на комунальний заклад «Люботинська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів «Дивосвіт» Харківської обласної рад).

Підставою позову прокурором визначено положення ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 наведеного вище Закону заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Частиною 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (ч. 2 ст. 9 цього Закону).

Враховуючи викладене, суду необхідно перевірити, чи не належать спори між випускниками навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, із цими навчальними закладами з приводу визнання протиправними дій, зобов'язання донарахувати та виплатити недоотриману одноразову грошову допомогу, виплата якої гарантована державою та покладена на навчальний заклад, до юрисдикції адміністративних судів.

Крім того, враховуючи те, що на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2016 року задоволено клопотання заступника прокурора Харківської області про відстрочення сплати судового збору до закінчення касаційного провадження, судовий збір підлягає стягненню з прокуратури Харківської області в дохід держави.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 30 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 08 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Стягнути з прокуратури Харківської області 292,32 грн. судового збору за подання касаційної скарги у дохід держави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: І.М. Завгородня

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська