Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/3829/16 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А..,

Суддів Бєлки В.Ю.,

Воробйової І.А.,

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунальної установи «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» про порушення соціального права інваліда війни на позачергове зубопротезування, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, а згодом з уточненим позовом, в якому просить визнати незаконними дії відповідача про відмову йому надати направлення на лікування зубів в установу охорони здоров'я України, що надає третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу, для проведення позачергового безкоштовного незнімного зубопротезування порожнини рота із металокерамічного матеріалу шляхом дентальної імплантації з нарощуванням кісткової тканини для імплантації, як такі, що не відповідають вимогам норм ст.ст. 6-8, 35-3 та 38 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров'я» та порушує його безспірне право (позбавляє його безспірного права) ветерана війни - інваліда війни, на повне позачергове безкоштовне зубопротезування порожнини рота із металокерамічного матеріалу, передбаченого ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2011 року по цивільній справі № 2-1587/2011 року; визнати його право на позачергове безкоштовне повне зубне протезування порожнини рота; стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн. На обґрунтування позову зазначив, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2011 року, з урахуванням ухвали суду від 30 листопада 2011 року, відповідача зобов'язано провести йому безкоштовне зубопротезування із металокерамічного матеріалу, однак до теперішнього часу рішення суду виконано так і не було. В результаті незадовільних дій відповідача, направлених на виконання рішення суду, у нього погіршився стан здоров'я, та він зазнає в зв'язку з цим фізичних та душевних страждань, тому з урахуванням стану ротової порожнини він потребує третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги, для проведення позачергового безкоштовного незнімного зубопротезування порожнини рота із металокерамічного матеріалу шляхом дентальної імплантації з нарощуванням кісткової тканини для імплантації.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2016 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, позивач звернувся до суду з позовом про визначення незаконними дії відповідача про відмову йому надати направлення на лікування зубів в установу охорони здоров'я України, що надає третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу, для проведення позачергового безкоштовного незнімного зубопротезування порожнини рота із металокерамічного матеріалу шляхом дентальної імплантації з нарощуванням кісткової тканини для імплантації, як такі, що не відповідають вимогам норм ст.ст. 6-8, 35-3 та 38 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров'я» та порушує його безспірне право (позбавляє його безспірного права) ветерана війни - інваліда війни, на повне позачергове безкоштовне зубопротезування порожнини рота із металокерамічного матеріалу, передбаченого ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.07. 2011 року по цивільній справі № 2-1587/2011 року; визнати його право на позачергове безкоштовне повне зубне протезування порожнини рота; стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн.

Відповідач зазначив, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.07. 2011 року, з урахуванням ухвали суду від 30.11. 2011 року, відповідача зобов'язано провести йому безкоштовне зубопротезування із металокерамічного матеріалу, однак до теперішнього часу рішення суду виконано так і не було. В результаті незадовільних дій відповідача, направлених на виконання рішення суду, у нього погіршився стан здоров'я, та він зазнає в зв'язку з цим фізичних та душевних страждань, тому з урахуванням стану ротової порожнини він потребує третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги, для проведення позачергового безкоштовного незнімного зубопротезування порожнини рота із металокерамічного матеріалу шляхом дентальної імплантації з нарощуванням кісткової тканини для імплантації.

Судом першої інстанції з'ясовано, що після винесення Мелітопольським міськрайонним судом рішення від 05.07.2011 року щодо зобов'язання відповідача провести позивачу повне безкоштовне першочергове зубопротезування порожнини роту з металокерамічного матеріалу, вони звернулись до УПСЗН Мелітопольської міської ради з проханням розглянути питання що виділення додаткових коштів на пільгове зубопротезування позивача. В подальшому саме за ініціативою відповідача була винесена ухвала суду, згідно якої встановлено матеріал, яким необхідно провести дане зубопротезування. З метою виконання рішення суду, була розпочата підготовка порожнини рота позивача до протезування та позивач направлявся на клініко-експертну комісію Управління охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації, яка встановила, що на момент огляду протезування порожнини рота позивача будь-яким видом постійної ортопедичної конструкції, утому числі металокерамічної, неможливе.

Однак позивач всупереч наявним рішенням суду відмовився від такого протезування, забажавши отримати безкоштовне повне незнімне протезування порожнин роту на імплантах, незважаючи на те, що відповідач не має ліцензії на даний вид діяльності, підготовленого персоналу та медико- стоматологічного обладнання, про що було зафіксовано як у медичних документах, так в акті державного виконавця від 15.01. 2014 року, за результатом якого було закінчено виконавче провадження та дана постанова позивачем оскаржена не була. Крім того, за результатами розгляду подання органів державної виконавчої служби рішенням СЕ Мелітопольського МВ ГУМВС України було закрито кримінальне провадження в зв'язку з відсутністю в діях посадових осіб відповідача будь-яких ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України за невиконання судового рішення.

ДУ «Інститут стоматології НАМИ України», куди за зверненням відповідача був направлений позивач, та як встановлене зі слів позивача його лікування було перервано в зв'язку відсутністю фінансування вважає, що це усвідомлює і сам позивач, оскільки в зв'язку з порушенням його права він звернувся до ДУ «Інститут стоматології НАМИ України» з відповідним позовом.

За клопотанням позивача була проведена судова експертиза щодо порушення дій відповідача, однак не знайшла свого підтвердження. Позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, однак в задоволенні позову в цій частині йому було відмовлено в зв'язку з його недоведеністю.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.07. 2011 року позов ОСОБА_3 до Комунальної установи «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» Мелітопольської міської ради Запорізької області про порушення соціальних прав учасника бойових дій, проведення безкоштовного зубопротезування та стягнення шкоди задоволено частково. Зобов'язано Комунальну установу «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» провести безкоштовне зубопротезування. Стягнуто з Комунальної установи «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» 44 грн. 40 коп. суму сплаченої за покриття залізних коронок золотим налітом.

30 листопада 2011 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області заяви Комунальної установи «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» та ОСОБА_3 про роз'яснення рішення суду, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Комунальної установи «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» Мелітопольської міської ради про порушення соціальних прав учасника бойових дій, проведення безкоштовного зубопротезування та стягнення шкоди, задоволено. Роз'яснено рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 05 .07.2011 року, вважавши, що за цим рішенням зобов'язано Комунальну установу «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» провести ОСОБА_3 безкоштовне повне протезування порожнини роту із металокерамічного матеріалу.

Дане рішення суду набрало законної сили та 21.11.2011 року за вказаним рішенням було відкрито виконавче провадження та розпочато примусове виконання рішення суду.

Під час судового розгляду встановлено, що виконання даного рішення суду триває.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду (постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не- майнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4).

Згідно п.5 постанови вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювана шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювана шкоди.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (порушення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 1 статті 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільну справу на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно статей 57, 59 ЦПК України, доказами у справі є які-небудь фактичні данні, на підставі яких базуються вимоги, заперечення сторін, і інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновками судових експертів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими доказами.

З метою підтвердження обставин, викладених позивачем в позовній заяві та за його клопотанням була призначена судова комплексна медично-стоматологічна експертиза, на вирішення якої покладено встановлення обставин вчинення відповідачем шкоди його здоров'ю та причинного зв'язку між вчиненою шкодою та психічним станом позивача.

За даними висновку експерта № 124, 28/к від 05.02.2016 року встановлено, що в наданій в розпорядження комісії медичній документації, на момент звернення 10.11. 2011 року пацієнта ОСОБА_3 за стоматологічною допомогою, стан щелеп, зубів та ясен не відображено. Посилання на факт звернення пацієнта в цей день міститься у висновку клініко-експертної комісії від 17.04.2012 року № 1. На підставі наказу УОЗ ЗОДА від 11.04.2012 року №270 «Про створення клініко-експертної комісії за фахом стоматологія щодо обстеження ОСОБА_3.», 17.04.2012 року проведено повне стоматологічне обстеження ОСОБА_3 щодо можливості протезування та особливості конструкції зубного протезу з металокерамічного матеріалу.

До початку проведення пацієнту ОСОБА_3 заходів, щодо підготовки до протезування, 17.04.2012 року пацієнта було обстежено спеціалістами клініко-експертної комісії із залученням провідних стоматологів Запорізької області та спеціалістів Департаменту охорони здоров'я. За результатами аналізу рентгенологічного обстеження верхньої та нижньої щелепи, клінічного обстеження порожнини рота, відбитків щелеп, стану твердих тканин зубів, пародонту, скоронево-щелепного суглобу, стан жувальних м'язів, комісія встановила, що у пацієнта множинні хронічні запальні процеси в периапікальних тканинах зубів (16,13,11,21,25,37,34,33,43). Часткова адентія зубів на нижній щелепі II клас по Кенеді. Часткова адентія зубів на верхній щелепі III клас по Кенеді. Патологічне стирання зубів, змішана форма. В області молярів відзначається рухомість зубів II, III ступінь. Висота прикусу занижена на 10 мм. Пальпація жувальних м'язів болісна справа, рухи нижньої щелепи скачкоподібні, переривні, дисфункція скронево-нижньощелепного суглобу справа, деформація оклюзійних поверхонь зубів, хронічний запальний процес тканин пародонту II ступінь. Діагноз: часткова адентія II клас по Кенеді - нижня щелепа, III клас по Кенеді - верхня щелепа. Патологічне стирання зубів, змішана форма. Генералізована форма пародонтиту середнього ступеню важкості. Дисфункція скронево-нижньо-щелепного суглоба справа.

30 вересня 2015 року у приміщенні поліклініки НИМЦ «Університетська клініка» Запорізького державного медичного університету м. Запоріжжя, пацієнта ОСОБА_3 було оглянуто членами клініко-експертної комісії та поставлено діагноз: Хронічний періодонтит 13, 34 зубів. Часткова вторинна адентія нижньої щелепи, II клас по Кенеді, верхньої щелепи - III клас по Кенеді. Вторинні деформації зубних рядів. Дисфункція скронево-нижньощелепного суглобу другого ступеню важкості.

В матеріалах справи наявні відомості про те, що «ОСОБА_3, звернувся в ортопедичне відділення 10 листопада 2010 року до КУ «Мелітопольська міська стоматологія на поліклініка» з метою надання йому допомоги з протезування. Як учасник бойових дії він має право на першочергове протезування. Під час огляду пацієнта було встановлено діагноз: «Дефект твердих тканин зубів. Патологічне стирання». Визначена потреба протезуванні 6 коронок. Пацієнт був згоден на протезування, був призначений час день наступного відвідування лікаря. У визначений час пацієнт на прийом до лікаря н з'явився».

Наступного разу пацієнта було обстежено комісією, призначеною наказом головне го лікаря (№18), за результатами якого було сформульовано діагноз: «Вторинна часткова адентія, порушення жувальної ефективності 24%. Глибокий прикус, патологічнестирання зубів на фронтальній ділянці. Пародонтоз І ст.». Рекомендовано санацію порожнини рота. Складено план лікування і протезування, який може бути скорегований після зняття коронок.

Тобто, пацієнту було запропоновано перелік заходів щодо лікування та протезування порожнини рота, проте ОСОБА_3 не погодився із запропонованим характером стоматологічної допомоги, звернувшись із вимогою надання йому медичної допомоги з конкретного матеріалу (металокераміки), в конкретний спосіб (нез'ємний із застосування імплантату) та на безоплатній основі.

Відсутність згоди пацієнта на запропонований лікувальним закладом план лікування з одного боку, та тривале узгодження технічних моментів (за чий рахунок проводиться лікування, в який спосіб та з яких матеріалів найбільш раціонально виконати лікування та протезування в даному клінічному випадку) надання ОСОБА_3, стоматологічної допомоги призвели до того, що лікування пацієнту фактично було розпочато із суттєвою затримкою (санація порожнини рота як підготовчий етап подальшого протезування розпочата 11.05.2012 року).

Будь які патологічні процеси порожнини рота без якісної медичної допомоги мають схильність до поступового прогресування. Зважаючи на вищевказану затримку у наданні пацієнту стоматологічної допомоги, наявні у ОСОБА_3 патологічні процеси (їх характер та вираженість) змінилися, і відповідно, достовірно встановити строк, який був необхідний для протезування пацієнта станом на 10.11.2010 року, на теперішній час встановити не можливо.

На момент огляду пацієнта 30.09.2015 року певні лікувальні заходи можна виконати одразу:

- видалення 12 та 34 зубів;

- відновлення 13 зубу литою куксовою вкладкою;

- виготовлення на верхню щелепу тимчасової довгострокової незнімної пластмасової капи, виготовлення на нижню щелепу довгострокової незнімної пластмасової капи та змінного протезу-капи.

Але проведення ортопедичного лікування - протезування на верхній щелепі незнімною конструкцією зубних протезів, відновлення дефектів зубного ряду нижньої щелепи комбінованою (незнімна та знімна) конструкцією зубного протеза, можливе лише після нормалізації положення нижньої щелепи, відновлення висоти нижнього відділу обличчя та перебудови міотатичного рефлексу.

Встановлення конкретних строків лікування в медицині взагалі не завжди можливо. Навіть при первинному зверненні пацієнта 10.11.2010 року у плані лікування було зазначено, що його буде скореговане виходячи з фактичної клінічної ситуації після зняття коронок. А з плином часу, за рахунок прогресування патологічних процесів з одного боку і корекції їх лікуванням з іншого, терміни надання медичної допомоги можуть суттєво коливатися, тривалість кожного етапу визначається з огляду на досягнення очікуваного клінічного ефекту.

Затримка надання медичної допомоги пацієнту ОСОБА_3 в КУ «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» мала місце в період часу з 10.11.2010 року до 11.05.2012 року та була викликана (згідно наданих матеріалів справи) - неявкою пацієнта у зазначений час до лікувального закладу, незгода пацієнта із способом (та матеріалами) надання йому медичної допомоги, вирішення питання фінансування необхідних робіт, тривала переписка пацієнта та адміністрації клініки з метою уточнення технічних моментів надання йому допомоги, у тому числі, із органами суду, бажання пацієнта отримувати медичну допомогу в інших лікувальних заходах тощо. Таким чином, надання медичної допомоги пацієнту передбачає:

- обстеження пацієнта;

- складання плану лікування, протезування;

- погодження плану із пацієнтом (отримання добровільної інформованої згоди),

- регулярне (із встановленою періодичністю) відвідування пацієнтом лікувального закладу;

- надання пацієнту лікарями повного обсягу медичної допомоги виходячи із складеного та погодженого плану лікування, із можливою корекцією строків та етапів лікування (протезування) виходячи з динаміки клінічної картини, та результативності лікувальних заходів.

В даному випадку пацієнту стоматологічна допомога надавалася нерегулярно та не в повному обсязі, проте причини цього не були власне медичними.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляє психічний розлад у вигляді легкого розладу особистості внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія змішаного генезу - посттравматична (контузія 1985), судинна - гіпертонічна хвороба, церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія).

Виявлений психічний розлад не пов'язаний з невиконаним протезуванням. Соматична патологія на яку вказує підекспертний, а саме хронічні геморой, коліт, холецисто - панкреатит за даними представленої медичної документації відмічається з 2000-х років не пов'язана з ситуацією, що цікавить суд.

Враховуючи вищеописані індивідуально-психологічні відмінності особистості підекспертного, ситуація зі станом зубів та порожнини рота пацієнта ОСОБА_3 викликає у нього адекватні душевні переживання, які в свою чергу не досягають ступеню, який би обмежував його у діяльності як особистості.

Питання щодо фізичних та естетичних страждань не входить до компетенції експертів психолога та психіатра.

У консультативному висновку спеціаліста головного позаштатного стоматолога Департаменту охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації від 23.06.2014 року зазначено: пацієнту ОСОБА_3 рекомендовано «відновлення оклюзійного співвідношення зубних рядів шляхом поетапного відновлення прикусу тимчасовими пластмасовими протезами або капами з наступним виготовленням постійних металокерамічних протезів. Відновлення кінцевого дефекту нижньої щелепи знімним протезом, ВІД! якого заявник відмовився. За наявності вузького альвеолярного гребня, відсутності перехідної складки, недостатності висоти кістки тіла нижньої шелепи усунення кінцевого дефекту нижньої щелепи за допомогою імплантів не можливе. У випадку отримання позитивного результату після проведення костно-пластичних операцій по збільшенню об'єму кістки, можливе встановлення імплантів. Що в умовах бюджетних лікувальних закладів області не проводиться».

Виходячи з того, що КУ «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» є бюджетним лікувальним закладом Запорізької області, проведення у ній всіх необхідних заходів із повним нез'ємним зубопротезуванням порожнини рота з металокерамічного матеріалу на імплантах - проведено бути не може.

Згідно листа Міністерства охорони здоров'я України від 02 червня 2016 року № 3.12-58/327-16 та згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї» визначено перелік категорії громадян України, які відповідно до чинного законодавства мають право на пільгове зубне протезування. Зазначеним у переліку категоріям громадян за медичними показаннями зубні, зубощелепні та лицьові протези виготовляються безкоштовно (за винятком протезування із дорогоцінних металів, кераміки, металокераміки, цільнолитих, металопластмаси, нітрит-титанового покриття, бюгельного протезування, імплантатів).

Виготовлення зубних протезів із золота та інших дорогоцінних металів (крім срібного припою), кераміки, металокераміки цільнолитих, металопластмаси, нітрит-титаного покриття, бюгельного протезування, імплантатів проводиться повністю за рахунок замовника, за винятком протезування суцільнолитими конструкціями з облицюванням пластмасою або керамікою за медичними показаннями, підтвердженими висновками МСЕК та ЛКК.

Як зазначено у п.5. цих висновків в межах Запорізької області підприємств, установ чи організацій, які могли б провести безоплатне повне нез'ємне зубопротезуванні порожнини рота з металокерамічного матеріалу на імплантатах - немає.

23.06.2014 року було проведене засідання клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації, щодо направлення ОСОБА_3 до закладу третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги. У своєму висновку комісія визначила для надання високоспеціалізованої медичної допомоги та вирішення питання проведення раціонального протезування направити ОСОБА_3 консультативної поліклініки та клініки ДУ «Інститут стоматології НАМИ України».

За даними «Медичної карти стоматологічного хворого № 3621»:

10.11.2014 року пацієнту ОСОБА_3 передано направлення та документи необхідні для консультації в ДУ «Інститут стоматології НАМИ України».

Згідно довідки відділу хірургічної стоматології на ім'я ОСОБА_3 пацієнту рекомендована реабілітація з використанням методу дентальної імплантації та проведем

кісткової пластики с наступним раціональним протезуванням нез'ємними ортопедичними конструкціями.

01.10.2015 року пацієнт звернувся зі скаргами на разцементування частини капи, що лишилася на нижній щелепі. Об'єктивно: відсутня частина капи в ділянці 33, 34, 35, 36, 37 зубів. Зуби підготовлені під протезування металокерамікою в ДУ «Інститут стоматології НАМИ України». Проведена фіксація частини капи на тимчасовий цемент.

Отже, було пацієнта направлено до конкретного медичного закладу, що має у своєму розпорядженні необхідне кадрове та матеріально-технічне забезпечення для надання пацієнту ОСОБА_3 стоматологічної допомоги в обсязі високоспеціалізованої.

В медицині фактично не існує поняття «медична необхідність». Надання медичної допомоги організовано за територіальним принципом та за рівнями (І-ІІІ). Допомога на III рівні надається в обсязі високоспеціалізованої - тобто, на максимальному доступному у країні рівні. Установою, що надає стоматологічну допомогу III рівня (ДУ «Інститут стоматології НАМИ України») пацієнту ОСОБА_3 рекомендовано реабілітація з використанням методу дентальної імплантації після проведення кісткової пластики раціональне протезуванням нез'ємними ортопедичними конструкціями. Отже, медичною установою даний метод рекомендовано як доцільний та такий, що відповідає медичним потребам пацієнта ОСОБА_3 З зазначеної необхідності проведення кісткової пластики випливає дійсна відсутність можливості протезування методом дентальної імплантації, що неодноразово зазначено спеціалістами Запорізької області. За даними клініко-експертної комісії (наказ ДОЗ ЗОДА від 25.09.2015 року №950), зважаючи на значну горизонтальну атрофію відростка нижньої щелепи, проведення внутрішньокісткової гвинтової імплантації є неможливим.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати:- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; - чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; - компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; - достатність поданих експертові об'єктів дослідження;- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; - узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; - обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

При проведенні судової комплексної медично-стоматологічної експертизи № 124, 8/к від 05.02.2016 року судовими експертами були додержані всі вимоги чинного законодавства, в межах їх компетенції та повноважень, на підставі інформації та документів, наявних на час проведення експертизи, відповіді на поставлені питання викладені повно та відповідають іншим фактичним даним, дослідницька частина узгоджена з підсумковою частиною висновку, висновок експертизи обґрунтований та узгоджений з іншими матеріалами справи, тому зазначений висновок експертизи є об'єктивним, достовірним та правдивим, і повинен бути покладений в основу рішення. До того ж позивач не скористався своїм правом у разі не погодження з висновком експертизи, провести рецензію на неї.

Згідно ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, розглядаючи скаргу відповідача на дії та постанову державного виконавця по ній справі, судом було встановлено, що державний виконавець встановила, що Комунальна установа «Мелітопольська міська стоматологічна поліклініка» не має ліцензії на протезування металокерамікою з нез'ємними імплантами, не має підготовленого персоналу та медико-стоматологічного обладнання, що на думку суду є поважною причиною виконання судового рішення та у даному випадку боржник не відмовлявся проводити протезування, ним була проведена певна робота щодо підготовки порожнини рота до протезування, що відображено в медичній картці хворого ОСОБА_3

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Таке розуміння зва не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи (Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004).

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод Європейського суду з прав людини як джерела права.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Судом встановлено, та підтверджено зібраними по справі доказами, зокрема поясненням позивача, представника відповідача, письмовими доказами (численні листи, запити, відповіді з приводу виконання вищевказаного рішення суду), наданими відповідачем, відомостями експертного висновку № 124, 28/к від 05 лютого 2016 року, що затримка у провадженні була спричинена поведінкою позивача, а не були власне медичними.

Крім того, хоча, суд повторює, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання, що і було зроблено відповідачем та направлено (передано іншому компетентному органу для виконання) позивача з урахуванням його стану здоров'я до ДУ «Інститут стоматології НАМИ України» та спростовує вимогу позивача щодо не направлення відповідачем його на лікування зубів в установу охорони здоров'я України, що надає третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу, для проведення позачергового безкоштовного незнімного зубопротезування порожнини рота із металокерамічного матеріалу шляхом дентальної імплантації з нарощуванням кісткової тканини для імплантації.

Також з'ясовано , що відповідач в силу норм діючого законодавства не є розпорядником бюджетних коштів та не вирішує питання фінансування лікувальних та протезувальних заходів в інших установах держави та не вповноважений домагатися від держави внесення змін до бюджетного законодавства.

Суд першої інстанції також прийняв до уваги, та вважає прийнятним та допустимим доказом на підтвердження відсутності в діях посадових осіб відповідача ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України щодо невиконання рішення суду та закриття кримінального провадження.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання його права на позачергове безкоштовне повне зубне протезування порожнини рота, оскільки дане право гарантовано йому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та не підлягає дублюванню.

Неприйнятними суд обґрунтовано вважав посилання представника відповідача в частині того, що вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди вже була предметом розгляду, оскільки вирішуючи дане питання в рішенні Мелітопольського міськрайонного суду від 05.07.2011 року, позивачу було відмовлено в задоволенні даних вимог в зв'язку з недостатністю доказів, які підтверджували обставини того, що позивачу дійсно було завдано моральну шкоду, крім того позивач обґрунтовує позов іншими підставами.

Таким чином з огляду на конституційним принцип верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, враховуючи висновки експертизи, суд дійшов до вірного висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Докази та обставини, ні які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2016 рокуу цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: