Справа № 727/2008/16-ц
Провадження № 2/727/903/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі : головуючого судді Волошина С.О.

при секретарі Кушнірюк Ю.Г.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради.

В позові посилається на те, що вона з 27 лютого 2000 року по 26 січня 2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Фактичні шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені в 2001 році, під час сьомого місяця вагітності.

З народження доньки відповідач практично не виконував свій батьківський обов'язок з утримання доньки, матеріальну допомогу з моменту народження дитини надав лише батько відповідача.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України вразі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. ст. 180 та 185 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дітей, що викладені особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Зобов'язання батьків утримувати дітей до повноліття та брати участь у додаткових витратах на дітей - є обов'язком батьків, а не правом.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що вразі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідач є здоровою, працездатною людиною, їй не відомо де відповідач працює, однак відомо, що доходи він отримує.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до Закону «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв становить: з 01 січня 2016 пo 30 квітня - 1455 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1531 грн., з 01 грудня - 1637 грн.

Враховуючи те, що відповідач працює неофіційно має мінливий дохід, вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій формі в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття, тобто приблизно 1/2 частки прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Практично, з моменту народження дитини, відповідач не турбується про доньку, не цікавиться її життям та станом здоров'я, за 14 років він бачився з донькою можливо десять разів.

У вихованні доньки в матеріальній та моральній підтримці їй допомагає її батько ОСОБА_6 та батько відповідача ОСОБА_7.

Відповідач жодного разу з власної ініціативи не навідувався до доньки. Не вітав її, ні з Днем народженням, ні з іншими святами.

Крім того, вона ніколи не перешкоджала їхньому спілкуванню, а навпаки, просила відповідача, щоб він телефонував до доньки, брав до себе на канікули, на що він казав, що немає часу та можливостей брати її до себе та й взагалі йому немає про що розмовляти із донькою. Більш того, донедавна вона, щоб донька відчувала себе люблячою обома батька, сама купувала подарунки для доньки на різні свята та казала їй, що це передав їй тато.

У відповідача, на скільки їй відомо, є інша сім'я та четверо дітей, з якими вони проживають в Київській області, та йому, з його слів, соромно перед знайомими, що у нього є донька від першого шлюбу.

Вони з донькою проживають в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1, де для доньки вона створила прекрасні умови для проживання, виховання та всестороннього гармонійного розвитку. У доньки є своя кімната, яка облаштована меблями, необхідним обладнанням, технікою, створенні всі умови для навчання та розвитку.

Донька всесторонньо розвивається, окрім загальноосвітніх закладів де успішно навчається, також відвідує ряд закладів, гуртків, студій.

ОСОБА_4 практично самоусунувся від виховання доньки та не бачить її, не спілкується, не дбає про її духовний та фізичний розвиток.

Так, донька ОСОБА_5 навчається у 8-Б класі Чернівецької гімназії № 3, що підтверджується довідкою № 71/02-11 від 11.02.2016 року та характеристикою на доньку, відповідно до даної характеристики вихованням доньки займається вона, ОСОБА_1, а відповідача в школі не бачили жодного разу.

З 2008 року по 2012 рік донька навчалася в спеціалізованій початковій школі № 26 та відповідно до довідки № 277/02-11 від 16.06.2015 року за період навчання в початковій школі піклування про дитину спостерігалося зі сторони матері ОСОБА_1, протягом чотирьох років батько жодного разу не з'являвся на батьківських зборах та не цікавився успіхами доньки.

Відповідно до характеристики виданої керівником вокально-хореграфічного ансамблю «Квіти Буковини» донька, ОСОБА_5 відвідує вокально-хореграфічний ансамбль «Квіти Буковини» польського культурно-освітнього центру при гімназії № 3 м. Чернівці з 2009 року та за період відвідування ансамблю вихованням дівчинки замається вона, ОСОБА_1, відвідує батьківські збори ансамблю, концерти, допомагає у пошиттю костюмів, протягом навчального процесу в період з 2009-2015 рр. в навчальний заклад приходила тільки мама, батька не бачили.

Також з 2009 року донька займається в спортивному клубі «Дзаммай» Чернівецької обласної організації Всеукраїнської громадської організації федерації карате-до «Сін-Сьобу» та відповідно до характеристики наданої даною організацією вона, ОСОБА_1, постійно надає достатньо уваги вихованню доньки, відвідує батьківські збори, змагання, завжди цікавиться успіхами доньки, мотивує її до подальших занять. Протягом навчального процесу в період з 2009 року по 2015 рік до спортивного клубу приходила тільки мати, батька не бачили.

В поясненнях доньки, які дані нею на ім'я голови комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради від 16.02.2016 року, вона просить позбавити батька ОСОБА_4, батьківських прав відносно неї та вказує причини чому саме вона прийняла таке рішення.

Також відповідач не виконує свій обов'язок, щодо створення умов відпочинку доньки. Вже який рік вона з донькою не може виїхати на відпочинок на море та оздоровити доньку закордоном, де відпочинок значно якісніший, оскільки ОСОБА_4 не надає їй дозвіл на тимчасовий виїзд доньки за межі України. Крім того, доньці постійно пропонують брати участь в різноманітних змаганнях та конкурсах закордоном, але через те, що відповідач не надає дозвіл на виїзд доньки, вони змушені постійно відмовлятись від будь-яких поїздок за межі України. Таке ставлення батька до інтересів доньки глибоко її травмує та перешкоджає її гармонійному розвитку.

Вона, ОСОБА_1, є фізичною-особою підприємцем та отримує стабільні доходи. На обліку в психіатричної лікарні не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, однією із підстав позбавлення судом батьківських прав є ухилення батьком від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 44 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Хант проти України" (заява № 31111/04) від 06.12.2006 року передбачено, що позбавлення батьківських прав є виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків.

Відповідно до ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні, а згідно до ст. 164 СК України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів доньки, вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення батьківських прав відповідача, ОСОБА_4, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач вже майже рік уникає будь-якої розмови з нею відносно виховання доньки, надання дозволу на виїзд дитини закордон на змагання, прийняття участі у міжнародних конкурсах та на оздоровлення доньки. На її прохання із відповідачем розмовляв його батько ОСОБА_7 та попередив відповідача, що у разі, якщо він не буде виконувати свої батьківські обов'язки, вона подасть до суду позов про позбавлення його батьківських прав, на що останній, зі слів свекра, відповів, що не заперечує, однак не буде з'являтись до суду.

Просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій формі в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Чернівецької міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання та надіслав на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи за станом здоров'я, у підтвердження чого надав копію довідки лікаря. Однак, суд вважає за можливе розглянути справ у відсутності відповідача, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 цього кодексу України.

Згідно ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи те, що розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням відповідача та те, що з дня відкриття провадження (23.03.2016р.) минуло понад два місяці, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідач висловив свою думку стовно позовних вимог у письмових запереченнях на позов (а.с. 68-73) та у письмових поясненнях (а.с. 124-132).

Згідно письмових заперечень відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

З моменту народження дитини і по сьогоднішній день він цікавиться життям своєї доньки, станом її здоров'я, використовуючи для цього доступні для нього способи. Надає матеріальну допомогу на утримання дитини через свого батька, цей факт позивач визнає в своїй позовній заяві.

Законних підстав для позбавлення його батьківських прав немає, інформація надана позивачем є неправдивою.

Заходів впливу до нього опікунська рада не застосовувала, тому що для цього не було підстав. На даний час позивач хоче позбавити його батьківських прав, що на його думку є крайнім заходом.

Він проживає в Київській області, у нього є інша сім'я, на утриманні знаходиться четверо дітей, одна дитина є інвалідом з народження та потребує постійної сторонньої допомоги.

Він не працює, доходів немає та доглядає за дитиною-інвалідом. Виходячи з його матеріального становища він спроможний виплачувати аліменти в розмір 250 грн. на місяць.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона я є мамою ОСОБА_9, яка протягом дев'яти років є подругою ОСОБА_5. За весь час товаришування дітей вона спілкується з ОСОБА_1. Неодноразово при спілкуванні із дівчинкою вона чула, що батько не дає згоди на виїзд дитини за кордон, для участі в міжнародних змаганнях та конкурсах і навіть для оздоровлення дитини в дитячому таборі, який знаходиться за межами України. Їй відомо, що вихованням дівчинки займається лише мати, а батька за ввесь період навчання їхніх дітей разом жодного разу не бачила.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що є дружиною батька ОСОБА_1 та дідуся ОСОБА_5. ОСОБА_4 покинув свою дружину із ненародженою донькою на сьомому місяці вагітності. Він ніколи не приймав участі у вихованні доньки ОСОБА_5, дівчинка ніколи не почувала себе донькою свого батька та бачила його лічені рази і то по декілька годин, після побачень завжди приходила засмучена. ОСОБА_4 ніколи не цікавився життям доньки, відмовляється від спілкування із нею та, на скільки їй відомо, не відповідає на телефонні дзвінки. На прохання матері дівчинки дати дозвіл на виїзд за кордон на змагання, конкурси чи відпочинок ОСОБА_4 завжди відмовляється без будь-яких пояснень. Вихованням дівчинки займається тільки її мати.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона товаришувала з батьками відповідача. Знає ОСОБА_4 як гарну людину. Після смерті матері відповідача вона з ОСОБА_4 підтримує дружні стосунки. ОСОБА_4 бачила на поминках його матері в 2010 році та в подальшому у 2014 році, обидва рази він був з донькою ОСОБА_5.

В телефонній розмові відповідач розповідав, що спілкується з дитиною ОСОБА_5 і переживає за неї. В травні 2015 року між нею і відповідачем була телефонна розмова в якій він повідомив, що не дав дозвіл на виїзд дитини за кордон тому, що його обманюють. Сказали, що їдуть в Краков на екскурсію, а в дійсності дитина мала їхати не на екскурсію, а в табір відпочинку.

ОСОБА_4 ще раз телефонував їй у травні 2015 р. та казав, що мав розмову з ОСОБА_1 і вона пояснила, що такий батько їм не потрібний і позбавить його батьківських прав.

Їй відомо, що батько відповідача телефонував ОСОБА_4 і казав, щоб той надав дозвіл на виїзд дитини за кордон, і просив її, щоб вона переконала відповідача дати таку згоду, багато хто телефонував з Чернівців і намагалися переконати відповідача, але він принципово відмовив. Не бажаючи спілкуватися з нею на цю тему він не брав слухавку і вона спілкувалась з його дружиною. Дружина сказала, що він своє рішення, стовно дозволу на виїзд дитини за кордон, не змінить.

Зі слів відповідача їй відомо, що він надавав матеріальну допомогу дочці ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_12. пояснила, що ОСОБА_4 є її двоюрідним братом. Їхні сім'ї були дуже близькі і вони росли разом.

Знає відповідача як поганого батька і маніпулятора, який завжди знає як вивернути ситуацію на свою користь.

ОСОБА_4 рідко приїздив в м. Чернівці, а саме в період похорон його матері та останній раз два роки тому. Відповідач приходив до неї з ОСОБА_5, дівчинка гралася з її сином, а ОСОБА_4 розмовляв з нею. Він завжди нав'язує свою думку. Спонукав її до вивчення разом з ним різних вчень з приводу керування людьми, впливу на їх свідомість і таке інше.

Вважає, що Відповідач заслуговує позбавлення батьківських прав. Він не приймає участь у вихованні дитини, повністю вихованням займається мама та батько відповідача.

Її обурює те, що ОСОБА_4 стверджує, що він кращий батько, а насправді висловлювався негативно на адресу доньки, ображав та доводив до сліз ОСОБА_5. Було таке, що ОСОБА_5 виставила в соцмережі фото в танцювальній формі, і такий вигляд його обурював, він казав, що вона виглядає як на «панелі», що підривало психіку дитини. ОСОБА_4 ображав дитину за її вибір професії юриста. Казав, що вона буде «захищати бандюків за бабки». Дитина постійно після телефонних розмов з ним плакала. Це їй відомо зі слів ОСОБА_5, яка скаржилась неодноразово.

ОСОБА_4 ніколи не приїздив в Чернівці заради доньки, а лише в своїх особистих справах. Коли відповідач приїздив в м. Чернівці проводив з дитиною не більше 2-3 годин.

Батько відповідача турбуючись про онуку, особисто купував солодощі та передавав їх відповідачу, щоб той передав від свого імені ОСОБА_5, щоб онука не відчувала себе обділеною з боку батька.

Їй відомо, що позивачці тяжко самій займатися вихованням і утриманням дитини, вона дуже переймається вихованням доньки та її розвитком.

Свідок ОСОБА_13. пояснила, що з сім'єю ОСОБА_7 дружить понад 40 років, ОСОБА_4 знає з народження та є його хресною мамою. Мати відповідача померла, а з батьком він не спілкується. Свою дружину ОСОБА_1 ОСОБА_4 покинув, коли та була на сьомому місяці вагітності і переїхав проживати в Київську область з іншою жінкою. Дочку ОСОБА_5 виховує її мати одна. Дівчинка навчається на відмінно в гімназії, активна учасниця багатьох конкурсів та змагань. ОСОБА_5 не завжди може взяти участь у змаганнях за кордоном, оскільки ОСОБА_4 не надає дозвіл на виїзд за кордон без жодних поважних причин. Батько дівчинки не бере участі у вихованні донечки, зовсім не переймається долею і успіхами дитини, у нього інша сім'я і ця дитина йому байдужа. Своїми діями ОСОБА_4 позбавляє ОСОБА_5 можливості жити повноцінним, радісним, активним дитинством, розвиватися, навчатися та досягати нових успіхів.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що з ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_15 він познайомився у 2001 році в м. Чернівці і підтримує з ними відносини до сьогоднішнього дня. ОСОБА_4 та ОСОБА_15 є чесними, порядними та освідченими людьми, прекрасні батьки, які виховують чотирьох дітей, одна з яких є дитиною-інвалідом.

ОСОБА_4 весь час підтримував стосунки та брав участь у вихованні своєї доньки від першого шлюбу ОСОБА_5.

Сімя ОСОБА_4 та ОСОБА_15 переїхавши проживати в Київську область довгий час орендували житло. Він питав у ОСОБА_4, чому той не продасть свою квартиру в Чернівцях і за ці кошти не купить житло в Київській області, на що ОСОБА_4 пояснював, що нехай в квартирі в Чернівцях живе його донька від першого шлюбу, а він з новою сім'єю знайде вихід з положення.

З 2006 року по кінець 2007 року він працював в Києві та проживав у сім'ї ОСОБА_4. За час проживання у сім'ї ОСОБА_4 був свідком того, що ОСОБА_4 1-2 рази на тиждень телефонував своїй доньці ОСОБА_5, вітав її з усіма святами. Щомісячно ОСОБА_4 передавав доньці ОСОБА_5 продуктові посилки, іграшки, гроші. В Чернівці ОСОБА_4 приїздив кілька раз на рік, 3-4 рази. Після смерті матері ОСОБА_4 у 2010 році, ОСОБА_4 їздив в Чернівці 2 рази на рік.

У 2012 році ОСОБА_4 зі своєю сім'єю приїздив до нього на відпочинок у Одесу. Йому відомо, що ОСОБА_4 запрошував доньку ОСОБА_5 та батька ОСОБА_7. поїхати разом з ним до Одеси на відпочинок, але вони відмовились.

Також йому відомо, що ОСОБА_1 просила у ОСОБА_4 12000 грн. на відпочинок ОСОБА_5 у Болгарії, та ОСОБА_4 через свого батька передав їй 3000 грн.

Через хворобу дитини-інваліда, яка потребує постійного догляду ОСОБА_4 не має змоги частіше приїздити до м. Чернівці щоб побачитись з донькою ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_16. пояснила, що є тіткою ОСОБА_4 та рідною сестрою ОСОБА_7. Їй відомо, що відповідач не бере участі у вихованні доньки ОСОБА_5 та покинув ОСОБА_1 ще на сьомому місяці вагітності. ОСОБА_1 у вихованні доньки допомагали батьки ОСОБА_4

Також їй відомо, що відповідач неодноразово відмовлявся надати дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_5 за кордон, яка займається спортом та танцями, тому потребує такого виїзду для участі у різних конкурсах і змаганнях.

ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_5 живе в квартирі батька відповідача.

За 14 років відповідач приїздив в Чернівці біля 12 раз на короткі проміжки часу. Останній раз відповідач приїздив в Чернівці біля 2-х років тому.

Їй також відомо, що у ОСОБА_4 в Чернівцях є однокімнатна квартира, яка здається в оренду за 1000 грн., з яких 500 грн. її брат ОСОБА_7. пересилає відповідачу, а 500 грн. залишається на утримання ОСОБА_5.

Свідок неповнолітня ОСОБА_5 в присутності матері ОСОБА_1 та психолога ОСОБА_17. пояснила, що батька ОСОБА_4 останній раз бачила більше 2-х років тому. Стосунки з батьком не підтримує, оскільки батько уникає спілкування з нею.

Коли батько приїздив до Чернівців у нього завжди не вистачало часу на неї, а коли вона виявила бажання приїхати до нього в гості, він заперечував пояснивши тим, що не має часу з нею спілкуватись.

До останньої зустрічі з батьком, яка була більше двох років тому, вони бачилися з батьком 1 раз на рік, протягом одного дня.

Крім навчання в гімназії вона займається танцями, карате, вивченням польської мови.

Батько її вподобання не підтримує та вважає поганими її захоплення спортом і танцями. На його думку, краще б вона ходила до церкви, а не на змагання.

Він також не підтримує її бажання стати в майбутньому адвокатом, кажучи, що вона буде «за бабки відмазувати бандюків».

На даний час вона не бажає спілкуватися з батьком, хоча ще кілька років тому хотіла спілкування з батьком, запрошувала його на її змагання, виступи, лінійки, але він жодного разу не приїздив.

Матеріально її підтримує дідусь ОСОБА_7. Про кошти, які б їй передавав батько їй не відомо.

Були такі випадки, що батько ображав її з приводу фотознімків, кажучи, що вона виглядає як жінка легкої поведінки. Батько завжди хоче чути тільки те, що подобається йому, жодних її уподобань він не розділяє. В телефонних розмовах батько доводив її до істерик.

Раніше вона приймала участь в змаганнях міжнародного рівня за кордоном, але у 2015-2016 роках вона не змогла поїхати на змагання за кордон, бо батько не дав дозволу, також вона не змогла виїхати на фестиваль в Польщу з тих же причин.

Вона просила батька надати дозвіл на її виїзд за кордон, але він відмовив, пояснивши тим, що в Польщі війська НАТО і йому це не подобається, потім взагалі не виходив на зв'язок.

Вона зверталася в органи опіки з клопотанням позбавити батька батьківських прав, тому що через нього вона не має змоги розвиватися. Позов про позбавлення її батька батьківських прав підтримує. Причиною позбавлення її батька батьківських прав є те, що він перешкоджає її всебічному розвитку та відсутність спілкування з батьком.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наведених нижче підстав.

Так, статтею 150 СК України закріплені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно частини 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім'ї якої проживає дитина.

Статтями 12 Закону України «Про охорону дитинства»від 26 квітня 2001 року, N 2402-III та 59 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року, N 1060-XII визначено права, обов'язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відносно цих вимог закону, судом встановлено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (Том № 1 а.с.13).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано 26 січня 2004 року (а.с.170).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (том № 1 а.с.10-11), однак фактично проживає разом з донькою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, в квартирі яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 (том № 1 а.с.231), який є батьком відповідача та дідусем ОСОБА_5, вказані обставини позивач підтвердила в судовому засіданні.

24 лютого 2011 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_5, 2001 року народження, належну йому квартиру АДРЕСА_1 (том № 1 а.с. 232, 233).

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 (том № 1 а.с.61). 27 лютого 2004 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_15, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (том № 1 а.с. 74).

За час перебування в шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_15 у них народилось четверо дітей: ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (том № 1 а.с. 75-78).

ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_3, є дитиною-інвалідом та потребує домашнього догляду, що підтверджується копією посвідчення та медичною довідкою (том № 1 а.с. 79-80, 134).

Згідно довідки ЦРЛ м. Бровари від 18.04.2016 року, ОСОБА_18. знаходиться на обліку в центрі «Дитяча лікарня» з 19.01.2016 року, разом з дитиною на прийом постійно приходить батько ОСОБА_4 (а.с.135).

Дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_15 отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1131,40 грн., яку продовжено з 08.01.2010 року по 03.07.2023 року (а.с.80).

Згідно характеристики Шевченківської сільської ради Броварського району, Київської області від 08.04.2016 року, за час проживання ОСОБА_4 в с. Шевченко, Броврського району, Київської області, скарг та заяв на його адресу до сільської ради не надходило (том № 1 а.с. 84).

ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4 (том № 1 а.с. 139-141).

Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до довідки Чернівецької гімназії № 3 від 16.06.2016 року ОСОБА_5 навчалась в спеціалізованій початковій школі № 26 з 2008 року по 2012 рік. За період навчання в початковій школі піклування про дитину спостерігалось зі сторони матері - ОСОБА_1, яка регулярно відвідувала батьківські збори, дбала про стан здоров'я дитини, забезпечувала відповідний матеріальний стан доньки ОСОБА_5. Протягом чотирьох років батько учениці жодного разу не з'являвся на батьківських зборах. Не цікавився успіхами дитини (том № 1 а.с. 19).

Відповідно до довідки Чернівецької гімназії № 3 від 11.02.2016 року ОСОБА_5 навчається у 8-Б класі Чернівецької гімназії № 3 (Чернівецька спеціалізована школа І ступеня № 26) (Том № 1 а.с. 14).

З характеристики за підписом класного керівника та директора гімназії № 3 вбачається, що мати ОСОБА_5 надає належну увагу вихованню доньки, постійно відвідує батьківські збори. Добре впливає на виховання доньки, цікавиться її успіхами. Протягом навчального процесу в період з 2012 року по 2015 рік в навчальний заклад приходила лише мати, батька не бачили жодного разу (том № 1 а.с. 15).

ОСОБА_5 відвідує вокально-хореографічний ансамбль «Квіти Буковини» польського культурно-освітнього центру при гімназії № 3 м. Чернівці з 2009 навчального року. Разом з учасниками ансамблю ОСОБА_5 бере участь у всеукраїнських конкурсах та фестивалях. Мати надає належну увагу вихованню доньки, відвідує батьківські збори ансамблю, концерти, допомагає у пошитті концертних костюмів, цікавиться успіхами дитини. Протягом начального процесу в період з 2009-2015 навчальних років, в начальний заклад приходила лише мати, батька не бачили (том № 1 а.с. 22).

ОСОБА_5 є учнем спортивного клубу «Дзамай» Чернівецької обласної організації Всеукраїнської громадської організації федерації карате-до «Сін-Сьобу» з 2009 року. Мати постійно надає достатньо уваги вихованню ОСОБА_5, відвідує батьківські збори, змагання, цікавиться успіхами дитини, мотивує її до подальших занять. Протягом навчального процесу в період з 2009 року по 2015 рік до спортивного клубу приходила тільки мати, батика не бачили (Том № 1 а.с.24).

ОСОБА_5 з 2013 року займається танцями в студії громадської організації «Денс Студіо Мувон». За період 2013-2016 років жодного разу не бачили батька. Заняття в студії сплачує мати, яка завжди присутня на всіх заходах та концертах, приймає участь в пошиті костюмів, відвідує змагання, які проходять в межах України (том № 1 а.с. 126).

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З копії заяви, яка була нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Лірниченко Н.М. вбачається, що 12 жовтня 2012 року ОСОБА_4 надав згоду та тимчасові поїздки до Болгарії, Румунії, Угорщини, Росії, Польщі та інших країн Євросоюзу і Шенгенської Угоди з жовтня 2012 року по 31 грудня 2015 року з метою туризму, відпочинку та участі в спортивних змаганнях, його дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_1 (а.с.168).

Тобто, у зазначений в заяві-згоді період часу з жовтня 2012 року по 31 грудня 2015 року дитина ОСОБА_5 могла виїздити до Болгарії, Румунії, Угорщини, Росії, Польщі та інших країн Євросоюзу і Шенгенської Угоди у супроводі матері ОСОБА_1, однак вказана заява-згода не дає можливості виїхати дитині за межі України на міжнародні змагання чи для участі у міжнародних культурних фестивалях у супроводі керівників спортивного чи культурного колективу, оскільки потребує додаткової згоди від батька.

З пояснення керівника польського фольклорного колективу «Квіти Буковини» ОСОБА_22, вбачається, що ОСОБА_5 була запрошена для участі на Міжнародний фольклорний фестиваль Буковинські зустрічі, який відбувався 23-29 червня 2015 року в м. Ястрове та Піла в Польщі, однак у зв'язку з тим, що батько не надав дозвіл на виїзд за кордон, дитина не змогла поїхати разом з музичним колективом (а.с. 171-175).

З листа президента ЧОФКД Сін-Сьоу ОСОБА_23. від 26.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_5, не може приймати участі в змаганнях, які проходять за кордоном, у зв'язку з тим, що в пакеті документів, які необхідні для виїзду за кордон немає довіреності від батька дитини, через що дитина не може підвищувати рівень спортивних досягнень (а.с. 127).

На думку суду, відсутність згоди батька ОСОБА_4 на оформлення необхідних документів для виїзду дитини ОСОБА_5 за кордон є перешкодою у всебічному розвитку дитини, а саме її участі в спортивних змаганнях та культурних заходах за межами України.

У висновку органу опіки та піклування № 01/02-24/1719 від 24 червня 2016 року (Том №2 а.с.5) та у рішенні виконкому Чернівецької міської ради № 378/11 від 16 червня 2016 року, зазначено за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_5 (Том № 2 а.с.4).

За змістом ст.19 ч. 6 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей.

Суд вважає, що наданий висновок органу опіки та піклування № 01/02-24/1719 від 24 червня 2016 року є недостатньо обґрунтований.

Так, суд вважає, що проживання відповідача ОСОБА_4 на значній відстані від м. Чернівці (Київська область) і те, що на його утриманні перебуває дитина інвалід, яка потребує постійного стороннього догляду, який здійснює відповідач, позбавляє його можливості часто приїздити до Чернівців для того щоб побачитись з донькою ОСОБА_5. Однак, вказані обставини не є для відповідача перешкодою у спілкування з дитиною по телефону чи через інтернет, розділяти та всіляко підтримувати дитину у її захопленнях спортом, танцями.

На запит служби у справах дітей Чернівецької міської ради практичним психологом Чернівецької гімназії № 3 ОСОБА_24. проведено результати психодіагностичного обстеження ОСОБА_5., учениці 8-Б класу Чернівецької гімназії № 3, які показали що дівчинка комфортно почуває себе у сім'ї в якій проживає, з мамою, мама є для неї значимою особою. Також значимими особами для неї є бабуся, дідусь та сестра. Підтримку та довіру вона відчуває тільки від мами, дідуся, бабусі. Дівчинка гостро реагує на ігнорування батька (а.с. 229-230).

Згідно зі ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 18 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитинив інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

З огляду на наведене суд вважає, що суду надано недостатньо доказів щодо ухилення ОСОБА_4 від виконання обов'язків по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_5, але разом з тим у поведінці ОСОБА_4 є ознаки невиконання ним своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, які полягають в тому, що він чинить перешкоди у всебічному розвитку дитини, а саме її участі в спортивних змаганнях та культурних заходах за межами України.

Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з батьків, хто з ним проживає, має право звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу

Вивчення матеріального становище сторін встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є фізичною особо-підприємцем, є платником єдиного податку займається роздрібною торгівлею в неспеціалізованих магазинах, має регулярний дохід, інших утриманців немає (том № 1 а.с. 29-30).

Відповідач ОСОБА_4 не працює, є батьком багатодітної родини, має на утриманні четверо дітей, з яких одна дитина є інвалідом та потребує домашнього догляду, який здійснює відповідач (том № 1 а.с. 75-80, 133).

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, тому слід призначити аліменти у твердій грошовій сумі.

Виходячи з матеріального становища сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону, починаючи з 23 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону, починаючи з 23 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовити. Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зокрема не чинити перешкоди у всебічному розвитку дитини, а саме її участі в спортивних змаганнях та культурних заходах за межами України. Покласти на органи опіки і піклування контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов'язків щодо доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 5 ч 1 п. 9 ЗУ «Про Судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх інстанція звільняються законні представники дітей-інвалідів.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 є законним представником ОСОБА_18, яка є дитиною інвалідом, тому його слід звільнити від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.150, 155, 164, 165, 180, 181, 184, 185 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про освіту», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 5 ч.1 п. 9 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 10, 11, 60, 157, 169, 208, 209, 212-215, 218, 367 ч.1 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону, починаючи з 23 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зокрема не чинити перешкоди у всебічному розвитку дитини, а саме її участі в спортивних змаганнях та культурних заходах за межами України.

Покласти на органи опіки і піклування контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов'язків щодо доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

ОСОБА_4 звільнити від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч. 1 п. 9 ЗУ «Про судовий збір».

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць, в іншій частині рішення може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ : С.О. Волошин