УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє Сокуренко Наталія Вікторівна, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Хмельницької міської ради, про виселення, -

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Хмельницької міської ради, про виселення.

В обґрунтування позову зазначало, що з ОСОБА_3 у травні 2008 року був укладений кредитний договір № HMIBG7, відповідно до якого наданий кредит у розмірі 350 000 грн строком до 08 травня 2023 року із сплатою відсотків за користування ним. Кредит наданий на поліпшення якості окремої квартири АДРЕСА_1. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08 травня 2008 року з ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки № HM1BG7, згідно з яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_3 не виконувала, тому рішенням Хмельницького міськрайонного суду, що набрало законної сили 16 вересня 2014 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4 Письмова вимога про виселення з квартири відповідачами не виконана.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду м. Хмельницького від 14 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду м. Хмельницького від 14 березня 2016 року у частині відмови в позові до ОСОБА_4 скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким виселено ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 у квартиру АДРЕСА_2

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови у виселенні ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволенні позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 40 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Порядок виселення із займаного житлового приміщення встановлено ст. 109 ЖК України, відповідно до ч. 2 якої громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки квартира, яка є предметом іпотеки, не була придбана за рахунок кредиту, тому виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення є неможливим.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду в частині позовних вимог про виселення ОСОБА_3 разом із малолітніми дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що при виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє СокуренкоНаталія Вікторівна, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Хмельницької міської ради, про виселення.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова