АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №640/1586/16-ц Головуючий І інстанції Діденко С.А.,
Провадження №22ц/790/3666/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Кіпенка І.С.,

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участі секретаря Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 18 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

02 лютого 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначав, що 29 квітня 2009 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким все своє майно заповів йому. 25 вересня 2009 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина. ОСОБА_5 Харківської державної нотаріальної контори від 09 грудня 2015 року ОСОБА_2 було повідомлено про необхідність звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги не визнала.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини випливають із встановлених обставин.

У порушення вимог ст.ст.212 - 215 ЦПК України суд не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги й заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; а також не дав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Судовим розглядом суду першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_5 Харківської державної нотаріальної контори 29 квітня 2009 року за реєстровим №2-746, ОСОБА_4 на випадок свої смерті заповів все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося ОСОБА_2 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер 25 вересня 2009 року (а.с.7).

ОСОБА_5 Харківської державної нотаріальної контори від 09 грудня 2015 року ОСОБА_2 повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину після померлого 25 вересня 2009 року гр. ОСОБА_6 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1, так як у нього відсутній факт прийняття спадщини (а.с.8).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 в позовній заяві зазначає, що восени 2009 року звернувся до ОСОБА_5 харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після померлого ОСОБА_4, проте, у прийнятті заяви йому було відмовлено у звязку з тим, що наразі в провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться справа предметом розгляду якої є майно, що належало на праві власності спадкодавцеві, і лише після вирішення вказаного спору судом можливо буде подальше оформлення спадкових прав.

ОСОБА_7 з вимогами ч.3 ст.10, частин 1, 4 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження вказаних доводів позивачем не надано ні оригіналу, ні копії вказаної заяви про прийняття спадщини із якою він звертався до нотаріальної контори восени 2015 року та відмови ОСОБА_5 харківської державної нотаріальної контори у прийнятті вказаної заяви ОСОБА_2 Не надано вказаних доказів і в суді апеляційної інстанції.

З часу відкриття спадщини після померлого 25 вересня 2009 року ОСОБА_4 пройшло майже сім років, отже, час для прийняття спадщини давно минув.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважні причини пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 під поважністю пропуску строку на прийняття спадщини посилається на свою юридичну необізнаність з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно та не володіння юридичними знаннями.

ОСОБА_7 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

З врахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає причини пропуску строку на прийняття спадщини, на які посилається позивач ОСОБА_2 не поважними у звязку з чим, підстави для визначення додаткового строку для її прийняття відсутні.

Оскільки, суд першої інстанції в достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин, що призвело до порушення судом норм матеріального і процесуального права, судова колегія вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити з інших підстав.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.С. Кіпенко

Судді П.В.Кісь

ОСОБА_8