Справа № 382/2016/13ц Головуючий у І інстанції Карпович В.Д.
Провадження № 22-ц/780/22/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 06.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Білоконь О.В.,Поліщука М.А.,

за участю секретаря - Петленко І.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 14 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та визнання недійсним шлюбу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 31 серпня 2012 року помер її батько ОСОБА_4, який при житті страждав на психічну хворобу /шизофренія /. Після відкриття спадщини їй стало відомо, що її батько одружився із відповідачкою та склав на користь останньої заповіт. Позивачка вважала, що її батько під час реєстрації шлюбу із відповідачкою та складання заповіту на користь відповідачки не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, у зв»язку з чис просила визнати недійсним шлюб, укладений 23 лютого 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,визнати недійсним заповіт, складений її батьком ОСОБА_4 на користь відповідачки, який посвідчений 30 вересня 2011 року секретарем Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області та зареєстрований в реєстрі №32.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 14 травня 2014 року позов задоволено. Шлюб, укладений між ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 / Баглай / ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований 23 лютого 2007 року виконавчим комітетом Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, актовий запис про шлюб за номером 03, визнано недійсним. Заповіт, складенний ОСОБА_4 30 вересня 2011 року на користь ОСОБА_2, який посвідчено секретарем Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за №32, визнано недійсним.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яку апеляційна інстанція задовольнила та ухвалила рішення від 26 листопада 2014 року про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року вказане рішення скасовано, справу передано на новий розгляд суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 31 серпня 2012 року помер батько позивачки ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем першої черги на яку є позивачка. 23 лютого 2007 року виконавчим комітетом Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та відповідачкою, актовий запис про шлюб за номером 03. 30 вересня 2011 року ОСОБА_4 склав заповіт на користь ОСОБА_2, який посвідчено секретарем Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за №32.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з положень ст.ст. 203, 215, 225, 1233, 1234, 1257, 1261 ЦК України та ст.ст. 33, 40, 42 СК України та прийшов до правильного висновку, про обґрунтованість та доведеність позовних вимог.

Так по справі було встановлено, що постановою Яготинського районного суду від 08 липня 1996 року ОСОБА_4 було направлено на примусове лікування до психіатричної лікарні з загальним наглядом.Із довідки Яготинської ЦРЛ за 1996 рік вбачається, що ОСОБА_4 перебував на обліку в психіатричному кабінеті Яготинської ЦРЛ з 1971 року з діагнозом «шизофренія». Неодноразово проходив стаціонерне лікування у психіатричній лікарні. Відповідно до висновку посмертної судово - психіатричної експертизи, проведеної 12 квітня 2014 року експертами комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-неврологічне медичне об»єднання», ОСОБА_4 під час реєстрації шлюбу 23 лютого 2007 року та під час складання заповіту 30 вересня 2011 року страждав на хронічний стійкий психічний розлад-шизофренію-параноїдної форми із безперервно-прогредієнтним типом перебігу та апатико-дисоціативним тпом дефекту /МКХ-10,Ф20,0 /. До того ж,станом на 30 вересня 2011 року, у нього мали місце ознаки органічного ураження головного мозку внаслідок перенесеного ГПМК / на початку 2011 року /,що створювало додатковий несприятливий фон для динаміки психічного стану ОСОБА_4. Ступінь виразності психічних розладів у ОСОБА_4 станом на 23 лютого 2007 року та 30 вересня 2011 року був такий, що він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до положень ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала в стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп»яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і / або /не могла керувати ними, або якщо шлюб зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Як вбачається з висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, ступінь виразності психічних розладів у ОСОБА_4 станом на 23 лютого 2007 року був такий, що він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В силу ст. 42 СК України, право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені в зв»язку з реєстрацією цього шлюбу.

З позовом до суду про визнання шлюбу недійсним, звернулася дочка померлого ОСОБА_4- ОСОБА_3, укладенням шлюбу між її батьком та ОСОБА_2 порушені її права як спадкоємця першої черги після смерті батька ОСОБА_4, що передбачено ст.. 1261 ЦК України.

В силу ст. 1233 ЦК України, заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу ст. 1224 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємці, які за цим заповітом були позбавлені права на спадкування, одержують право на спадкування за законом на загальних підставах.

В силу ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4, є його рідна дочка ОСОБА_3

Відповідно до ст. 203 ЦК України, особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний об»єм цивільної дієздатності, волевиявлення учасника угоди повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину, є недодержання в момент вчинення правочину стороною / сторонами / вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою, шостою ст. 203 цього Кодексу.

В силу ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та / або / не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті- за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про визнання недійсним шлюбу, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_6 / Баглай / Г.В.23 лютого 2007 року, та заповіту, складеного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 30 вересня 2011 року, оскільки на момент вчинення цих дій ОСОБА_4 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Доводи апелянта про те, що висновок експертизи від 12 квітня 2014 року є неправильним, оскільки ОСОБА_4 був адекватною людиною і міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком експертизи від 19 вересня 2014 року, проведеної експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, спростовуються висновком повторної судово-психіатричного експертизи, проведеної 11 квітня 2016 року експертами Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України на підставі ухвали апеляційного суду від 1 вересня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Яготинського районного суду Київської області від 14 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: