УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий колос», третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками за касаційною скаргою представника ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 3 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним вище позовом, у якому просив зобов'язати сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Золотий колос» (далі - СТОВ «Золотий колос») усунути перешкоди в користуванні його земельними ділянками, які знаходяться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, Федорівська сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення сільськогосподарського виробництва, та звільнити їх, а саме: земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_1, площею 4,9521 га, з відновленням меж землекористування по лінії земельних ділянок, згідно з кадастровим планом між точками: від А до В, від Б до В, від В до Г до А; земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_2, площею 5,2922 га, з відновленням меж землекористування по лінії земельних ділянок, згідно зкадастровим планом між точками: від А до В, від Б до В, від В до Г до А.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що є власником зазначених земельних ділянок на підставі договорів купівлі-продажу від 17 липня 2013 року, укладених між ним та ОСОБА_6

У жовтні 2013 року ним було виявлено, що СТОВ «Золотий колос» неправомірно оброблено та засіяно озимою культурою його земельні ділянки.

Він неодноразово звертався до товариства з заявами про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок та встановлення їх меж в натурі.

Однак відповідач жодних дій не вчинив.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_4 просив позов задовольнити.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 3 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про оренду землі», оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для зобов'язання СТОВ «Золотий колос» усунути перешкоди позивачеві у користуванні спірними земельними ділянками.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 липня 2013 року за договорами купівлі-продажу земельних ділянок ОСОБА_4 придбав у власність у ОСОБА_6 спірні земельні ділянки, які належали продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 Договори нотаріально посвідчені та зареєстровані в реєстрі відповідно за №№ 3654 та 3652. Дані земельні ділянки на момент вчинення правочину були вільні від будь-яких обмежень у використанні, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки НВ-013 від 17 липня 2013 року та НВ-014 від 30 липня 2014 року (а.с. 8-15).

13 жовтня 2006 року між ОСОБА_7 та СТОВ «Золотий колос» було укладено два договори оренди спірних земельних ділянок.

Відповідно до умов укладених правочинів орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2. Договори були зареєстровані у Кіровоградському районному відділі земельних ресурсів 3 жовтня 2006 року (а.с. 50-54, 55-59). Договори укладено строком на 15 років з дати їх державної реєстрації у Кіровоградському районному відділі земельних ресурсів (державної реєстрації).

Крім того, умови договорів зберігають свою чинність на строк їхньої дії у випадках, коли після набуття ними чинності, законодавством будуть встановлені інші правила, ніж передбачені договорами, а також при зміні власника землі, якщо інше не передбачено в договорі. При переході права власника землі до іншої особи договори оренди зберігають чинність для нового власника.

З листа ГУ Держземагенства у Кіровоградській області за № 32-1103-0.3-1046/2-15 від 20 березня 2015 року вбачається, що на вищевказані земельні ділянки дійсно відповідно до Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею зареєстровані договори оренди за №№ 195 та 194 від 30 жовтня 2006 року.

Також у даному листі зазначено, що відомості щодо цих земельних ділянок були внесені до Державного земельного кадастру 17 липня 2013 року відповідним Державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Кіровоградській області, що підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру, виданих 17 липня 2013 року НВ-013 та НВ-013. У витягах відомості про обмеження у використанні земельних ділянок (відомості про договори оренди землі) не були внесені до Державного земельного кадастру. Причини, з яких не були внесені такі обмеження щодо використання земельних ділянок, Управлінню Держземагентства не відомі (а.с. 60-61, 62).

Суди попередніх інстанцій правильно відмовили у задоволенні позову, оскільки підстав для усунення перешкод у користуванні земельними ділянками не було. СТОВ «Золотий колос» виконало всі необхідні дії для державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

Доводи представника ОСОБА_4 про неправомірність дій державного реєстратора, неналежне виконання товариством своїх обов'язків щодо реєстрації укладених правочинів, їх припинення у зв'язку зі смертю орендодавця не заслуговують на увагу, оскільки всі зазначені обставини не були предметом даного спору.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 3 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіБ.І. Гулько В.І. Журавель
С.Ф. Хопта