АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Болотова Є.В.

ШаховоїО.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Сервісний видавничий центр» про визнання незаконним та скасування наказу, за апеляційною скаргою ПолікарчукаПавла Львовича в інтересах державного підприємства «Сервісний видавничий центр» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року, -

у с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ДП «Сервісно-видавничий центр» про визнання незаконним та скасування наказу.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року позов задоволено: визнано незаконним та скасовано наказ в. о. директора ДП «Сервісно-видавничий центр» від 22 жовтня 2015 року № 196 про відсторонення від виконання посадових обов'язків начальника відділу кадрів ОСОБА_2 на період проведення службового розслідування з 22 жовтня 2015 року по 23 листопада 2015 року; стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ДП «Сервісно-видавничий центр», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку, що положення «Про порядок проведення службового розслідування», затверджений наказом від 3 червня 2014 року № 79, регулює порядок проведення службового розслідування стосовно державних службовців, якою позивач не є, оскільки вказане положення ДП «СВЦ» ніяким чином не стосується державних службовців і розповсюджується тільки на працівників підприємства. Зазначає, що оскаржуваний наказ ДП «СВЦ» від 22 жовтня 2015 року № 196 не є самостійним наказом, а похідним наказів ДП «СВЦ» від 3 червня 2014 року № 79 та від 22 жовтня 2015 року № 195, які позивачем не оскаржуються. Також зазначає, що позивач була ознайомлена з оскаржуваним наказом і заперечень щодо нього не було та на роботу впродовж терміну не виходила, а також отримала заробітну плату, отже жодних гарантій підприємством не було порушено.

В суді апеляційної інстанції представник ДП «Сервісно-видавничий центр» - Карманова О.М. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

_____________________________________________________

Справа № 758/2547/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/11420/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Представники ОСОБА_2 - ОСОБА_7, ОСОБА_8 у задоволенні апеляційної скарги просили відмовити, рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що наказом директора ДП «Сервісно-видавничий центр Державної податкової служби України» № 461-к від 30 жовтня 2012 року позивача призначено на посаду головного фахівця відділу кадрів з 31 жовтня 2012 року за переведенням з ДП «Інформаційно-видавничий центр ДПС України».

2 червня 2014 року ОСОБА_2 переведено на посаду заступника начальника відділу кадрів відповідно до наказу № 98-п.

Наказом ДП «Сервісно-Видавничий центр Міністерства доходів і зборів України» від 14 квітня 2014 року за № 26-п ОСОБА_2 було переведено на посаду головного фахівця відділу кадрів.

Відповідно до наказу № 69-п від 21 вересня 2015 року ОСОБА_2 приступила до виконання обов'язків на посаді начальника відділу кадрів із збереженням її постійного місця роботи на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею її трьохрічного віку ОСОБА_9, до фактичного виходу її на роботу.

Наказом в.о. директора ДП «Сервісно-видавничий центр» ОСОБА_10 від 22 жовтня 2015 року за № 195 вирішено питання щодо проведення службового розслідування та затверджено склад комісії.

Наказом в.о. директора ДП «Сервісно-видавничий центр» ОСОБА_10 від 22 жовтня 2015 року за № 196 ОСОБА_2 було відсторонено від виконання обов'язків за посадою начальника відділу кадрів на період проведення службового розслідування з 22 жовтня 2015 по 23 листопада 2015 року.

Відповідно до наданих документів, позивач звернулась до КТС ДП «Сервісно-видавничий центр» з заявою пор скасування оскаржуваного наказу, що підтверджується листом, який був отриманий працівником підприємства 22 січня 2016 року, але на час звернення позивача з позовом наказ скасовано не було.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, підставою видання такого наказу стало подання голови комісії з проведення службового розслідування ОСОБА_11 про відсторонення від 22 жовтня 2015 № 668.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачем ДП «Сервісно-видавничий центр» не доведено наявність підстав для відсторонення позивача від займаної посади в порядку, передбаченому ст. 46 КЗпП України або відповідно до інших норм чинного законодавства.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Статтею 46 КЗпП України регламентовано, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, ст. 46 КЗпП України надає право власникові відстороняти працівників від роботи за наявності передбачених законодавством підстав.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки законом визначено виключні підстави відсторонення, які не підлягають вільному тлумаченню, таке відсторонення можливе лише в межах закону, який регулює відповідні правовідносини. Між тим, відповідачем вказано в наказі причину відсторонення у зв'язку з проведенням службового розслідування, що не передбачено ані ст. 46 КЗпП України, ані нормами спеціального законодавства.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що позовні вимоги про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи № 196 від 22 жовтня 2015 року підлягають задоволенню.

Відхиляючи доводи особи, яка подала скаргу, колегія суддів зазначає, що положення «Про порядок проведення службового розслідування стосовно працівників ДП «Сервісно-видавничий центр», затверджене наказом директора підприємства № 79 від 3 червня 2014 року не належить до законодавчих актів, оскільки не встановлює загальнообов'язкові правила, не має універсального характеру.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності відмови у задоволенні позову не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Полікарчука Павла Львовича в інтересах державного підприємства «Сервісний видавничий центр» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Є.В. Болотов

О.В.Шахова