У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Леванчука А.О., Парінової І.К.,
Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з 10 серпня 2007 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_7, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка ОСОБА_9.

Оскільки шлюбні відносини між сторонами припинено, діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, просила стягнути з відповідача аліменти на дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 01 квітня 2013 року і до повноліття дітей.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року, з урахуванням ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_9., ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн на кожну дитину, починаючи з 25 червня 2015 року до повноліття дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Додатковим рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2015 року доповнено резолютивну частину рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року наступним: у частині задоволення позову ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_7 аліментів на дітей за минулий час, а саме з 01 квітня 2013 року, відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року, з урахуванням ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2015 року та додаткового рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2015 року, залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Судами встановлено, що з 10 серпня 2007 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувають у шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка ОСОБА_9 (а. с. 8−10).

Згідно з довідкою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металург-5» від 13 червня 2015 року № 12 ОСОБА_6 з дітьми ОСОБА_10 та ОСОБА_7 проживають у квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту ухилення відповідачем від обов'язку утримання дітей - 01 квітня 2013 року і до повноліття дітей.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відмовляючи у позовних вимогах про стягнення аліментів за минулий час, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, керувався тим, що будь-яких належних доказів, що позивачка вживала відповідних заходів щодо одержання аліментів від відповідача, а останній ухилявся від їх сплати, не надано.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про те, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів він визнає у повному обсязі і не заперечує про задоволення позову (а. с. 15).

Згідно з вимогами ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач − визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Про визнання ОСОБА_7 позову суд першої інстанції зазначив і у своєму рішенні (а. с. 17), проте у додатковому рішенні зробив взаємовиключний висновок про відмову у позовних вимогах про стягнення з ОСОБА_7 аліментів на дітей за минулий час, а саме з 01 квітня 2013 року. Також апеляційної інстанції перевірив доводи позивачки, що вона постійно телефонувала відповідачу і намагалася отримати утримання на дітей, однак єдиним запереченням відповідача була відсутність судового рішення.

За таких обставин судові рішення не можуть вважатися законними й обґрунтованими, тому з врахуванням ч. 3 ст. 335 ЦПК України рішення й додаткове рішення суду першої інстанції, ухвала суду апеляційної інстанції у частині вимог про стягнення аліментів до 25 червня 2015 року мають бути скасовані з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343−345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року, додаткове рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року у частині позовних вимог про стягнення аліментів до 25 червня 2015 року скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року, додаткове рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Дьоміна
Судді: А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
І.К. Парінова
О.М. Ситнік