Броварський міськрайонний суд Київської області
м.Бровари № справи 361/6285/15-ц
№ провадження 2/361/204/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Коваль О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Приватного Акціонерного Товариства «Провідна» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Приватного Акціонерного Товариства «Провідна» звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 21.08.2014 року між ПрАТ «Провідна» та ОСОБА_3 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу № АІ/2208808, відповідно до умов цього договору застрахованими являються ризики завдання збитків третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу Ford Focus державний реєстраційний № НОМЕР_1. 09.04.2015 р. в м.Бровари по вул.Короленка 64-а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Згідно постанови суду зазначена ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_4 дорожнього руху. На підставі страхового полісу АІ/2208808 ПрАТ «Провідна» відшкодовано шкоду пов'язану із пошкодженням транспортного засобу Volksvagen Polo АІ9105ЕС у розмірі 31834 грн.89 коп.

Оскільки відповідач в порушення вимог п.г) ст. 38 закону № 1961-IV не повідомив позивача про страховий випадок у встановлений строки і за умов, визначених у підпункті 33.12 пункту 33.1 ст. 33 цього закону, то у позивача виникло право на предявлення регресного позову до відповідача. Позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою, однак станом на дату подання позову відповідач відповіді не надав та не сплатив боргу.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про його проведення повідомлені належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовної вимог.

Судом встановлено, що 21..08.2014 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2208808. Відповідно до якого застрахованими являються ризики завдання збитків третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу Ford Focus державний реєстраційний № НОМЕР_1.

09.04.2015 року в м.Бровари по вул.Короленка 64-а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, внаслідок якої транспортні засоби зазнали ушкоджень.

забезпечувалася цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем «Acura MDX» д.н. АІ 7447СТ.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2015 року, залишеною без змін Постановою Апеляційного суду Київської області 04.06.2015 року ОСОБА_1 визнано винним у в адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

14.04.2015 року водій Volksvagen Polo АІ9105ЕС звернувся до позивача з заявою на виплату матеріального відшкодування.

Вартість матеріального збитку відповідно до звіту № 1933 від 06.05.2015 року транспортного засобу Volksvagen Polo АІ9105ЕС становить 31834 грн.89 коп.

Зазначена вище подія визнана страховою, про що 09.07.2015 року було складено страховий акт № НОМЕР_3, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 31834 грн. 89 коп.

Відповідно до відомості № ВПТ-002860 від 09.07.2015 року ПрАТ «Провідна» сплатили ОСОБА_5 суму страхового відшкодування у розмірі 31834 грн.89 коп. Відповідно до ст.979 ЦК України та ст.16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи».

Застосовуючи закон до спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення

страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

У цій справі факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Саме така правова позиція висловлена у висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 16.09.2015 № 6-284цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Враховуючи обставини даної справи, положення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та вказаний вище правовий висновок Верховного Суду України, який є обов'язковим для всіх судів України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні необґрунтованого позову.

Відповідно до ч.1 тач. 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд констатує, що позивачем не доведено порушення його права з приводу неповідомлення письмово саме відповідачем про виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на вищевикладене, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд відмовляє у задоволенні позову.

Керючись ст.ст. 15, 16, ч.1 ст. 979 ЦК України, ст.ст. 8, 16 Закону України «Про страхування» ст.ст.6, п.п.22.1 ст.22, п.33.1.4.ст.33, п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 3, 4, 10-11, 57-61, 60, 79, 88, 212-215,355, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного Акціонерного Товариства «Провідна» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 31834 (тридцять одна тисяча вісімсот тридцять чотири) грн. 89 коп.- залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 24 червня 2016 року.

Суддя Г.О. Білик