Справа №490/4537/16-ц 19.07.2016 190716 19.07.2016
Провадження №22-ц/784/1719/16 Головуючий у першій інстанції : ОСОБА_1
Доповідач у апеляційній інстанції : ОСОБА_2
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого: Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Лептуга С.С.,

без участі осіб, які беруть участь у справі і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

на ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2016 року за позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а :

05 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2016 року позов повернуто позивачеві на підставі п.3 ч.3 ст. 121 ЦПК України, в звязку з тим, що заява підписана особою, повноваження якої не підтверджені належними документами.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_5, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, безпідставною та такою, що суперечить законодавству України, просив її скасувати та постановити нову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали позовної заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що довіреність представника позивача ОСОБА_5 не була легалізована у встановленому порядку, а відтак він не має повноважень на ведення справи.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком виходячи з такого.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами - довіреністю фізичної особи.

Частиною першою ст. 44 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи у суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа .

Згідно зі ст. 42 ЦПК України встановлено, що довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання, посадовою особою органу (установи), уповноваженою законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2016 року позивач через свого представника ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом.

До позовної заяви представник позивача надав довіреність посвідчену 22 березня 2016 року консулом посольства України в Королівстві Нідерланди ОСОБА_7, згідно якої ОСОБА_3 уповноважував ОСОБА_5 на представлення його інтересів в усіх державних органах, в тому числі в загальних судах України, в апеляційних судах України, Верховному Суді України на всіх стадіях процесу. Для цього йому крім іншого, надано право, в тому числі подавати позови, звертатися зі скаргами, заявами та клопотаннями від імені повіреного ( а.с.7).

Вказана довіреність внесена до Єдиного реєстру довіреностей за №574/151-16 ( номер у реєстрі нотаріальних дій).

Згідно з положеннями ст. 5 Віденської конвенції про консульські зносини від 24 квітня 1963 року до консульських функцій належать, у тому числі, і виконання консулом обов'язків нотаріуса.

За приписами ст. 44 Консульського статуту України, затвердженого Указом Президента України №127/94 від 02 квітня 1994 року, консул вчиняє нотаріальні дії, передбачені законодавством України. Порядок вчинення нотаріальних дій консулом визначається Законом України "Про нотаріат", цим Статутом, Положенням про порядок вчинення нотаріальних дій консулом, яке затверджується Міністерством юстиції України і Міністерством закордонних справ України, а також іншими актами законодавства України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.38 Закону України «Про нотаріат» консульські установи України вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують угоди (договори, заповіти, довіреності тощо), крім іпотечних договорів, угод про відчуження та заставу жилих

будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, земельних ділянок, іншого нерухомого майна, що знаходиться в Україні.

Пунктом 3.5.7. Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України,затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року N 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 р. за N 1649/10248 передбачено, що при посвідченні довіреності на ведення справи в суді консул роз'яснює довірителю, що вповноважена особа (представник) управі вчиняти від його імені усі процесуальні дії. Обмеження повноважень представника щодо вчинення конкретних процесуальних дій мають бути обумовлені в довіреності. Дописки та виправлення, зроблені в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, повинні бути застережені консулом і скріплені його підписом.

Усі нотаріальні дії, учинені консулами, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій. Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається на документах, що видаються консулом, чи в посвідчувальних написах. Підпис посадової особи скріплюється гербовою печаткою. Запис нотаріальної дії у реєстр провадиться консулом чи іншою консульською посадовою особою або особою, яка перебуває у трудових відносинах з керівником дипломатичного представництва чи консульської установи України, тільки після того, як посвідчувальний напис на документі або документ, що видається консулом, ним підписані та скріплені печаткою. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту реєстрації її в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (п.2.1.5).

Отже, вказана довіреність видана у відповідності до вимог діючого законодавства України і окремої консульської легалізації не потребує.

Консульська легалізація офіційних документів - це процедура підтвердження дійсності оригіналів офіційних документів або посвідчення справжності підписів посадових осіб, уповноважених засвідчувати підписи на документах, а також дійсності відбитків штампів, печаток, якими скріплено документ. При цьому консул не несе відповідальності за зміст документа. Легалізацію документів, виданих офіційними установами України і призначених для використання за кордоном здійснює Департамент консульської служби МЗС України відповідно до положення Віденської конвенції про консульські відносини 1963 року, Консульського Статуту України, затвердженого Указом Президента України № 127/94, та Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої наказом МЗС України № 113 від 04.06. 2002 р.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо відсутності повноважень у представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ведення справи, так як довіреність на право представлення інтересів позивача у різних державних установах, в тому числі, і судових органах України, оформлена у відповідності до вимог діючого законодавства. Крім того, суд першої інстанції також не врахував, що позовна заява підписана позивачем особисто. А тому питання про повернення позовної заяви позивачеві вирішено судом передчасно.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 29 лютого 2016 року підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст..303, 307, 312, 314 ЦПК України колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2016 року скасувати, а питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: