АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 761/6247/16-ц Головуючий у 1 інстанції Малинников О.Ф.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Таврика», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк Таврика» про визнання незаконними дій та бездіяльності, стягнення неустойки та визнання пункту договору недійсним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково: на його користь з ПАТ «Банк Таврика» стягнуто за неналежне виконання зобов'язання щодо повернення банківського вкладу за період з 10.12.2012 по 20.12.2012 пеню у розмірі 2,76 грн; вирішено питання розподілу судових витрат; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.09.2012 між ПАТ «Банк Таврика» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського строкового вкладу №МК-3463 «Море відсотків», відповідно до умов якого Банк прийняв у тимчасове користування кошти позивача у розмірі 100 000,00грн строком на 3 місяці, за використання яких Банк зобов'язувався сплатити винагороду з розрахунку 25% річних з виплатою відсотків в кінці строку. Відповідно до п. 3.1.2. Договору Банк зобов'язався забезпечити своєчасне повернення коштів.

Також установлено, що ПАТ «Банк Таврика» свої зобов'язання за вказаним договором виконав з порушенням передбаченого договором строку, оскільки після вчасної подачі ОСОБА_3 до Банку заяви №57/199 від 03.12.2012 про повернення вкладу з нарахованими відсотками, вклад з нарахованими по 10.12.2012 відсотками йому було повернуто 18.01.2013.

Виходячи з того, що Банк затримав повернення вкладу з нарахованими процентами на 10 днів, суд вважав, що відповідно до п. 4.3. Договору банківського строкового вкладу пеня в розмірі 0,01% від несвоєчасно переказаної суми за кожен день прострочення платежу підлягає стягненню на користь позивача, у зв'язку з чим задовольнив вимоги ОСОБА_3 в цій частині.

Що стосується вимог позивача про несправедливість пункту 4.3 Договору вкладу, визнання його недійсним, - суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаних вимог у зв'язку з їх недоведеністю, безпідставністю та необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Інші сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (ас 57), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подали, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Предметом даного позову є визнання пункту договору недійсним та стягнення пені (неустойки) у зв'язку із простроченням виплати коштів вкладнику на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Правильно встановлено судом, що 11.09.2012 між ПАТ «Банк Таврика» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського строкового вкладу №МК-3463 «Море відсотків», відповідно до умов якого Банк прийняв від ОСОБА_3 у тимчасове користування кошти у розмірі 100 000,00грн строком на 3 місяці, а також, що вклад з нарахованими по 10.12.2012 відсотками позивачу було повернуто 18.01.2013 з порушенням строку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на недійсність та несправедливість п. 4.3. Договору банківського вкладу, яким передбачено розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань з повернення коштів.

Відповідно до ч.5 ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Пунктом п. 4.3. Договору банківського вкладу передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення з вини Банку суми вкладу та/або суми процентів вкладнику згідно з умовами цього договору, Банк сплачує вкладнику пеню у розмірі 0,01% річних від несвоєчасно переказаної суми за кожний день прострочення платежу, але не більше 0,1% річних від суми простроченого платежу.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доти, доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що вона може нараховуватись на все зобов'язання, тобто як на повернення кредитних коштів, так і процентів за користування ними.

Відповідно до частин 1, 2 та п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Підстав уважати, що пунктом 4.3. порушено права ОСОБА_3, у суду немає, оскільки даним пунктом не порушено дисбаланс договірних відносин. За таких обставин безпідставними є доводи позивача про застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» в частині порядку і розміру нарахування пені.

Позовні вимоги про стягнення пені у зв'язку із тим, що Банк пропустив строк повернення вкладу на 10 днів, не підлягають задоволенню з огляду на таке.

На виконання рішення НБУ від 23 листопада 2012 року № 906 на засіданні правління ПАТ «Банк Таврика» 23 листопада 2012 року було прийнято рішення про припинення будь-яких операцій з клієнтами банку. Постановою правління Національного банку України від 20 березня 2013 року № 97 прийнято рішення про відкликання у ПАТ «Банк Таврика» банківської ліцензії та ліквідацію банку. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 20 березня 2013 року № 17 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Таврика» з 21 березня 2013 року.

Виходячи з того, що у Банку з 23.11.2012 було введено тимчасову адміністрацію і заборонено здійснення будь-яких операцій з клієнтами банку, відповідно до п.п. 1,3 ч.5 та п.1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» стягнення будь-яких фінансових санкцій за невиконання зобов'язань перед кредиторами під час тимчасової адміністрації не здійснюється, - у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з Банку на користь позивача пені за несвоєчасне повернення вкладу.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу, адже спростовуються встановленими судом обставинами, які позивачем не заперечуються.

За таких обставин відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 305, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Таврика», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк Таврика» про визнання незаконним дій та бездіяльності, стягнення неустойки та визнання пункту договору недійсним відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна