Провадження № 2/761/1078/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головне територіальне управління юстиції у м.Києві, про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Київської міської про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до заповіту, складеного 13.01.2010 р. ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Сафоновим С.Л., за реєстраційним № 6-10, позивач є спадкоємцем ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 помер, після чого відкрилася спадщина на його майно. Відповідно до заповіту до складу успадкованого позивачем майна входить квартира АДРЕСА_1 та речі домашньої обстановки та вжитку.

Після відкриття спадщини позивач у встановлені законом строки звернулася до Третьої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, рішенням державного нотаріуса Третьої київської державної нотаріальної контори Марущак С.З. № 606/02-14 від 08.04.2015 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану вище квартиру у зв'язку із відсутністю реєстрації на дублікатах документів, якими підтверджувалося право власності померлого ОСОБА_6 на квартиру.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності померлому ОСОБА_6, а дублікати правовстановлюючих документів були видані після його смерті, що унеможливило їх державну реєстрацію, позивач просила визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування.

Під час розгляду справи судом до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, було залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - дітей спадкодавця, та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - інших спадкоємців ОСОБА_6 за заповітом.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідачем до суду надані письмові пояснення (а. с. 22-23), в яких Київська міська рада просила розглянути справу без участі її представника та ухвалити рішення у відповідності до чинного законодавства.

Третя особа Головне управління юстиції у місті Києві надала суду письмові пояснення (а. с. 26-27), в яких просила вирішити спір без участі її представника та просила вирішити спір на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, у зв'язку із чим суд вирішив за можливе розглянути справу без участі вказаних третіх осіб.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 11.01.2010 р. ОСОБА_6 складено заповіт (а. с. 6), посвідчений державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Сафоновим С.Л., за реєстраційним № 6-10, за змістом якого ОСОБА_6 заповів ОСОБА_4 автомобіль ВАЗ 21043, 2006 р. випуску, грошові вклади, що знаходяться на день його смерті у всіх банківських установах та поштових відділеннях - ОСОБА_5, квартиру АДРЕСА_1 та речі домашньої обстановки та вжитку - позивачу ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 помер, що посвідчено свідоцтвом про смерть від 27.07.2011 року серії НОМЕР_1 (а. с. 7).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом, відповідно до ст. 1233 ЦК України є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до ст. ст. 1269 - 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

02.04.2011 р. із заявою про прийняття спадщини до Третьої київської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_3 - син померлого ОСОБА_6 (а. с. 43) у зв'язку із чим розпочато спадкову справу № 174/2011.

30.06.2011 р. із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 до Третьої державної нотаріальної контори звернулася позивач ОСОБА_1 (а. с. 52).

Листом Третьої київської державної нотаріальної контори № 606/02 від 08.04.2015 р. (а. с. 10) позивача, в особі представника, повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відмова у вчиненні зазначеної нотаріальної дії мотивована неподанням до нотаріальної контори належним чином оформлених правоустановчих документів на спірну квартиру, а саме відсутністю реєстрації на Дублікаті свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської держадміністрації від 25.09.1996 р. та на свідоцтві про право на спадщину за законом, виданого Третьою київською державною нотаріальною конторою 16.12.2006 року, реєстр №2-2752, дублікат якого виданий Третьою київською державною нотаріальною конторою 30.07.2011 року, реєстр № 1-946.

Судом враховується, що відповідно до пп. 4.15. п. 4. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Одночасно із вказаним, відповідно до пп. 4.18. п. 4 Глави 10 Розділу ІІ зазначеного вище порядку за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

Одним із способі захисту цивільних прав, встановлених ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України є визнання права. У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому, за змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Матеріалами справи підтверджується, що право власності ? частину спірної квартири спадкодавцю належало на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської держадміністрації, виданого 25.09.1996 р. на підставі розпорядження від 24.09.1996 р. № 15612 (а. с. 8).

Іншу ? частину ОСОБА_6 успадкував після смерті іншого співвласника - ОСОБА_7., що посвідчено Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 16.12.2006 р. державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Марущак С.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2-2752 (а. с. 9).

На підставі розпорядження відділу (органу) приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.09.2011 р. № 447 видано дублікат Свідоцтва про право власності на житло від 25.09.1996 р.

Дублікат Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2006 р. видано державним нотаріусом Третьої київської держаної нотаріальної контори Даниленком О.О. 13.07.2011 р., зареєстрований за № 1-946.

За змістом листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 23.08.2011 р. № 39976 (И-2011) спірна квартира АДРЕСА_1 на праві власності була зареєстрована на ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської держадміністрації 25.09.1996 р. (а. с. 11).

Після ОСОБА_8 право власності на ? частину квартири перейшло на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою київською державною нотаріальною конторою 16.12.2006 р. № 2-2752.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюють Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З аналізу ст. 21 вказаного Закону та п. 5 і п. 9 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868, діючого на дату відмови у вчиненні нотаріальної дії, слідує, що документи для проведення державної реєстрації права на нерухоме майно повинні бути подані особисто заявником, до числа яких відносяться власник майна, або уповноважена ним особа за наявності належним чином оформлених повноважень.

З огляду на зазначені положення норм матеріального права суд приходить до висновку, що позивач була позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію дублікатів документів, якими підтверджується право власності спадкодавця на спірну квартиру, оскільки такі дублікати документів були видані вже після смерті спадкодавця.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Враховуючи, що судом достовірно встановлено належність спірної кварти спадкодавцю на праві приватної власності та неможливість здійснення державної реєстрації правовстановлюючих документів спадкодавця на квартиру, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спірну квартиру підлягає захисту судом шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 169, 212-215, 223, 224, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головне територіальне управління юстиції у м.Києві, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом від 13.01.2010 року, після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з Київської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: