Справа № 203/648/16-ц
У Х В А Л А

16 лютого 2016 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Маймур Ф.Ф. ознайомившись із заявою позивача про забезпечення позову по цивільній справі № 203/648/16ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

В проваджені Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 203/648/16ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

15 лютого 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська разом з позовною заявою від позивача надійшла заява у якій просить суд з метою забезпечення позовних вимог по даній справі накласти арешт на майно відповідача до розгляду справи по суті(а.с.11-13)

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Так, відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, при цьому в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Та ж норма цивільно-процесуального законодавства встановлює, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а отже встановлює обовязок для особи, яка звертається до суду із заявою про забезпечення позову, довести необхідність вчинення судом таких процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зазначені вимоги процесуального закону не були виконані належним чином позивачем при поданні ним відповідної заяви, а викладені в цій заяві підстави є неналежно обґрунтованими, не підтверджені достатніми доказами, відтак носять лише характер припущень, які не можуть бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Позивачем не надано доказів того, що станом на день розгляду заяви позивача зазначене нерухоме майно на яке він просить накласти арешт належить саме ОСОБА_2 та, що зазначений об'єм майна є спів розмірним з сумою заборгованості яку просить стягнути позивач.

Також, суд вважає не справедливим, що позивач ставить питання щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно лише ОСОБА_2, незважаючи на те, що поручитель ОСОБА_3 також має зобовязання перед позивачем.

Крім того, не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_2 має намір ухилятися від виконання рішення суду.

Отже, враховуючи вищезазначене, а також те, що позивачем не надано суду жодних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку що у задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 210 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі № 203/648/16ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала оскарженю не підлягає.

Суддя : Маймур Ф.Ф.