Справа №560/175/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" про захист прав споживача, визнання недійсним договору та стягнення коштів,
Представник Позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просить в порядку захисту прав споживача визнати недійсним договір фінансового лізингу № 003342 від 11.02.2016 року та застосувати наслідки недійсності зазначеного договору, стягнувши з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" на користь позивача, кошти у розмірі - 52 200,00 грн. Також просить стягнути з Відповідача на свою користь судові витрати по справі.
Позовну заяву обґрунтовує тим, що в лютому 2016 року ОСОБА_1, (надалі Позивач), вирішив придбати автомобіль марки "Кіа Sportage FL", 2013 року, який реалізовувався товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО", (надалі Відповідач), на умовах лізингу за ціною 249 000,00 грн.
11.02.2016 року Позивач через ПАТ "А-Банк" здійснив платіж в розмірі 52 200,00 грн. Того ж числа між Позивачем та Відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № 003342, предметом якого був транспортний засіб Кіа Sportage FL, модифікації Prestige, 1,71 дизель, механічна КПП, привід 4x2.
Сам договір Позивачем не перечитувався, оскільки представник Відповідача, покликаючись на зустріч з клієнтами поспішала та вказала, що умови договору є стандартними та відповідають домовленостям сторін.
Укладаючи договір та сплачуючи кошти, Позивач мав намір отримати у власність автомобіль марки "Кіа Sportage FL", 2013 року за ціною 249 000,00 грн. Проте, повернувшись додому, Позивач перечитав договір та виявив, що в пунктах 1.3., 1.4. договору сторонами визначалось, що лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування Лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. Договір укладено строком на 78 місяців, починаючи з дати його підписання (пункт 2.1. договору).
В пункті 8.2. договору визначено вартість предмету лізингу в сумі 19 550,56 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату укладення договору складає 522 000,00 грн., хоча на момент укладення договору домовленість була про 249 000,00 грн.
Цього ж числа 11.02.2016 року між Позивачем та Відповідачем було підписано додаток № 1 до договору № 003442, де було визначено необхідні платежі, які Позивач повинен здійснювати в межах договору фінансового лізингу, зокрема визначено вартість предмету лізингу на рівні 9325,84 доларів США, авансовий платіж в розмірі 4662,92 грн. що становить 50 відсотків суми предмету лізингу, адміністративний платіж в розмірі 932,58 доларів США, комісія за передачу та в сумі 279,78 доларів США та щомісячний лізинговий платіж в розмірі 388,58 доларів США.
Однак, в цей же момент Відповідачем було надано для підпису додаток № 1 до договору № 003342, де було визначено необхідні платежі, які Позивач повинен здійснювати в межах договору фінансового лізингу, зокрема визначено вартість предмету лізингу на рівні 19 550,00 доларів США, авансовий платіж в розмірі 9775,26 грн., що становить 50 відсотків суми предмету лізингу, адміністративний платіж в розмірі 1 955,06 доларів США, комісія за передачу та в сумі 586,52 доларів США та щомісячний лізинговий платіж в розмірі 814,61 доларів США. Покладаючись на добросовісність представника Відповідача вказані документи були підписані Позивачем.
Після укладення договору Позивач звернувся до Відповідача за поставкою транспортного засобу, де йому пояснили, що поставити транспортний засіб 2013 року не мають змоги, оскільки такий автомобіль відсутній та запропонували Позивачу отримати такий же транспортний засіб, тільки новий 2016 року випуску, який коштує значно більше, а саме 19 550,00 доларів США. Проте отримувати такий автомобіль Позивач відмовився, на що йому було повідомлено, що таким чином здійснюється з його сторони невиконання умов договору, так як рік транспортного засобу в договорі не визначено, відповідно договір розривається та кошти сплачені при його укладенні не повертаються.
На думку Позивача договір фінансового лізингу № 003342 від 11.02.2016 року, був укладений з боку представника Відповідача під впливом омани, а також було порушено його права, як споживача, а тому договір повинен бути визнаний недійсним, оскільки всупереч принципу добросовісності встановлюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачу, зокрема вказує на порушення п.12.1 договору, враховуючи норму п.п.4,7 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" є несправедливим, оскільки договором передбачено, що адміністративний платіж не повертається, в тому числі, у разі розірвання договору з ініціативи Відповідача. Таким чином Позивача, згідно з умовами виконання зобовязань, поставлено в залежність від факту внесення адміністративного платежу.
Також несправедливими на думку Позивача є положення пунктів 8.2, 8.3, 10.18, 10.13 вищезазначеного договору, оскільки надає лізингодавцю можливість збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвання договору в разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.
Окрім того в договорі не визначено предмет договору лізингу, оскільки договірне визначення предмету не відповідає поняттю індивідуально визначеної речі, так як не містить індивідуально визначені ознаки транспортного засобу (рік випуску автомобіля, колір, номер кузова). Не було надано повної та достовірної інформації про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи, в результаті отримання фінансової послуги та реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів. Крім того, Позивачем не було підписано Додаток №3 до договору Графік покриття затрат та виплати лізингових платежів, та не було узгоджено період, впродовж якого здійснюється плата лізингових платежів, розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його знесення та умови взаєморозрахунків. Тому, договір №003342 порушує права Позивача, як споживача, на отримання повної та достовірної інформації про фінансову послугу, визначені ст.ст.6, 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", 15 Закону України "Про захист прав споживачів". Пункт 1.4 договору № 003342 щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності предмета лізингу суперечить положенням ст.808 ЦК України, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює Відповідач, а в договорі відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару.
До початку розгляду справи від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.31,40, 44).
Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Оскільки від відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову, тому суд, дослідивши докази належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг", за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
У позовній заяві представником Позивача зазначається, що договір фінансового лізингу був укладений під впливом омани з боку представника Відповідача, чим порушено його права, як споживача, а також договір є несправедливим, оскільки всупереч принципу добросовісності встановлюється істотний дисбаланс договірних прав і обовязків. При цьому, вказуючи на пункти договору: 8.2, 8.3, 10.13, 10.18, 12.1, а також інші підстави порушень умов договору щодо предмету договору, строку, порядку сплати та складових лізингових платежів. Такий договір на його думку слід визнати недійсним в цілому.
Згідно ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.
Згідно ч.5 ст. цієї норми якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
У разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому (ч.6 ст.18 Закону).
Згідно ч.1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Статтею 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ст.2 Закону України "Про фінансовий лізинг" відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм, (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Пунктом 1.1. договору фінансового лізингу №003342 від 11.02.2016 року визначено, що предметом договору є транспортний засіб марки " Kia Sportage Fl Prestige", об'єм двигуна 1,7 диз., тип КПП - мех., привід 4х2. В додатку №2 до даного договору, який підписано позивачем, визначено даний транспортний засіб зазначено, як предмет договору, (а.с.21).
Згідно ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" договір лізингу має бути укладений в письмові формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У разі недодержання сторонами вимоги Закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, ч. 1 ст. 220 ЦК України.
Доводи представника Позивача із посиланням на ч. 2 ст. 799 ЦК України про те, що договір фінансового лізингу як договір найму (оренди) транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню, є безпідставними, оскільки фінансовий лізинг повністю регулюється спеціальним законом. До договору фінансового лізингу можуть застосовуватися загальні положення про найм (оренду) тільки з урахуванням спеціальних особливостей, установлених відповідним параграфом ЦК України та ЗУ "Про фінансовий лізинг". Однак, ні ЦК України, ні ЗУ "Про фінансовий лізинг" не містять вимог про обов'язкове нотаріальне посвідчення договорів фінансового лізингу. При цьому, ч. 2 ст. 799 ЦК не регулює відносини фінансового лізингу.
Тобто, чинне законодавство не передбачає обов'язкового нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу.
Згідно із ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Відповідно до роз'яснень, даних у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 5.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.
Умовами договору №003342 від 11.02.2016 року чітко передбачено, що лізингодавець зобов'язаний придбати обраний клієнтом товар та здійснити всі необхідні дії щодо його реєстрації та страхування, та лише тоді передати його у право користування та розпорядження лізингоодержувачу.
Також, у ст. 8 спірного договору чітко визначено поняття "Вартість предмета лізингу та платежі" та вказані відповідні конкретні формули, на підставах яких були враховані конкретні суми. Крім цього, відповідно до п. 8.1 ст. 8 договору складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів, визначені в графіку лізингових платежів у додатках №№ 1,3 до цього договору, які є невід'ємною його частиною.
Згідно п. 17.4, 17.5, 17.6 ст. 17 договору лізингу №003342, підписанням даного договору та додатків до нього лізингоодержувач заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», що стосуються змісту даного договору та додатків до нього, проінформований про всі можливі витрати і ризики у звязку із укладенням та виконанням даного договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та додатки до нього. Ознайомлений з умовами та внутрішніми правилами лізингодавця. Представником ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» надано лізингоодержувачу повну, необхідну, доступну, достовірну інформацію про положення Договору та додатків до нього. Клієнт своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обовязки за договором, підтверджує здатність набувати права та обовязків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе.
Відповідно до вступної частини договору про фінансовий лізинг № 003342 від 11 лютого 2016 року, визначено, що адміністративний платіж першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу Першого платежу, що підлягає сплаті Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення Договору, незалежно від назви призначеного платежу у квитанції на сплату. Розмір Адміністративного платежу відображається у Додатку №1 до Договору та становить погоджений Сторонами відсоток від вартості Предмета лізингу.
Пунктом 1.7 укладеного договору передбачено, що предмет договору передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 (сто двадцять) робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця: Адміністративного платежу; Авансового платежу; Комісії за передачу предмету лізингу; у разі наявності, Сплати різниці до уже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.4 ст. 9даного Договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 ст. 9 даного Договору.
Відповідно до ч.1, 2, ст.16 Закону України «про фінансовий лізинг», сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.
Згідно п. 12.1 договору фінансового лізингу №003342 від 11.02.2016 року, лізингоодержувач, який сплатив лізингові платежі, що передбачені в п..1.7., та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний Договір за власним бажанням, про що має повідомити Лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, щляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця та зазначеня реквізитів особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій зазначає, що волевиявлення лізингоодержувача на одностороннє розірвання договору взято до відома та інформує про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.
Підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення Договору, а саме щодо предмета договору, строку, порядку сплати та складових лізингових платежів є особистий підпис позивача на кожній сторінці Договору, додатків до нього та підписання заяви про повноту отриманої інформації. А тому, оспорюваний договір укладений з дотриманням вимог цивільного законодавства про свободу договору та у відповідності до вимог ст. 806 ЦК України, ст. ст.1, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг".
Позивач підписав і отримав примірник договору та додатки до нього, у яких зокрема передбачено визначення термінів, що використовуються у цьому договорі. Вказане слід розглядати як підтвердження факту ознайомлення, розуміння сторонами умов договору та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди, а відтак, Позивачем не доведено, що з боку Відповідача мало місце укладення договору під впливом омани.
Твердження позивача про те, що пункт 12.1 договору порушує принцип добросовісності і створює істотний дисбаланс прав та обов'язків є непереконливими та не доведені ніякими доказами.
Крім того, суд вважає безпідставними посилання позивача на положення ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки вони мають застосовуватися у системному звязку із спірними правовідносинами, що регулюються Законом України "Про фінансовий лізинг", який є спеціальним.
Із вищезазначеного можна зробити висновок, що позивачем не доведено, що одночасно існували ознаки, які порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків, завдають йому шкоди .
Враховуючи вищевикладене та те, що між сторонами укладено цивільно-правовий договір з дотриманням усіх передбачених законодавством вимог, оскільки позивача повно, доступно та достовірно проінформовано щодо всіх умов договору, що підтверджується його підписом, а його доводи про те, що договір був укладений під впливом омани, щодо істотних умов договору, суд вважає безпідставним.
Керуючись ст. ст. 10,30, 60, 88, 214, 215, 223, 224-228, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 230, 638 , 806 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансовий лізинг», суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" про захист прав споживача, визнання недійсним договору та стягнення коштів відмовити за безпідставністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання Апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_4