Справа № 755/3073/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просив звільнити себе, ОСОБА_1, від сплати аліментів на утримання непрацездатної доньки ОСОБА_2 згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2000 року у справі №2-655/2000, та звільнити від сплати заборгованості за аліментами на утримання непрацездатної доньки ОСОБА_2 згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2000 року у справі №2-655/2000», що є предметом позову.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 березня 2000 року ОСОБА_1 присуджено до сплати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання непрацездатної доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 18 лютого 2000 року і довічно. Починаючи з 18 березня 1985 року по 31 травня 2015 року (дата звільнення) позивач ОСОБА_1 працював у Публічному акціонерному товаристві «Акціонерна компанія «Сатер», за весь період часу роботи на підприємстві із заробітної плати позивача утримувались аліменти в розмірі, визначено судовим рішенням, на дату звільнення заборгованість по сплаті аліментів відсутня, що підтверджено довідкою підприємства про відсутність заборгованості. В той же час, державний виконавець без проведення перевірки даних щодо особи боржника, його майнового стану, встановив наявність у позивача заборгованості по сплаті аліментів в загальному розмірі 30350,27 грн., яка розрахована за період з січня 2008 року по квітень 2015 року, хоча в цей період позивач мав постійне місце роботи, отримав фіксовану заробітну плату з якої проводились відрахування на утримання аліментів, що дає підстави позивачу звернутись до суду з вимогами про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами на утримання непрацездатної доньки ОСОБА_2 згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2000 року у справі №2-655/2000». Крім того, позивач просить звільнити його від сплати аліментів на утримання непрацездатної доньки ОСОБА_2 згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2000 року у справі №2-655/2000, оскільки на даний час основним доходом позивача є пенсія, з 14 вересня 2015 року йому встановлена друга група інвалідності, за віком та станом здоров'я позивач не має змоги працевлаштуватись та отримувати інші доходи, яких буде достатньо для утримання своєї сім'ї та виплачувати аліменти на утримання непрацездатної доньки, тому за наявності доведених обставин, які передбачені ст.273 СК України, просить вирішити питання про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання непрацездатної доньки.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити, пояснила, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька відповідача, є інвалідом першої групи з дитинства, за станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду. Позивач, батько дитини, самоусунувся від догляду за хворою донькою, не цікавиться її життям та здоров'ям, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, що стало підставою для звернення відповідача до суду з позовом про аліментів на утримання непрацездатної доньки. Незважаючи на наявність рішення суду, позивач не сплачує аліменти на утримання непрацездатної доньки, у зв'язку з чим виникла заборгованості в загальному розмірі 30350,27 грн., яка нарахована державним виконавцем за період з січня 2008 року по квітень 2015 року. Відповідач вважає, що державним виконавцем правомірно визначено розмір заборгованості по аліментам, які присуджено до сплати позивачу, оскільки відповідач, як особа на користь якої сплачуються аліменти, тривалий час не отримує аліменти, хоча позивач постійно працював, отримував як заробітну плату, так і пенсію, тому підстав для звільнення його від сплати заборгованості відсунуті. Крім того, відповідач категорично заперечує щодо звільнення позивача від виконання обов'язку по сплаті аліментів, оскільки стан здоров'я їх доньки ОСОБА_2 не змінився, а навіть погіршився, вона постійного перебуває під наглядом лікарів та отримує коштовні медичні препарати за призначенням, відвідач є особою похилого віку, пенсіонерка, тому єдиним джерелом доходу їх сім'ї є пенсія.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, які наведені відповідачем ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Третя особа - Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_3 та її уповноваженого представника ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Повноліття настає з досягненням особою вісімнадцятирічного віку. Непрацездатними вважаються інваліди І, II, III груп. При цьому не має значення, коли настала непрацездатність - до досягнення повноліття або в будь-який інший час. Отже, для утримання батьками повнолітніх дочки, сина необхідні такі підстави: повнолітні син, дочка повинні мати статус непрацездатного;повнолітні непрацездатні син, дочка потребують матеріальної допомоги.

Необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу.

На підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 березня 2000 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи №2-655, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково. Судом присуджено стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця смт. Андрушівка Житомирської області, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатної доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 18 лютого 2000 року і довічно, або до зміни матеріального і сімейного стану сторін, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. (а.с.57-60)

06 березня 2000 року Дарницьким районним судом міста Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатної доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 18 лютого 2000 року і довічно (а.с.5), який пред'явлено до примусового виконання та виконується Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції (ВП №46954522).

Відповідно до ч.1 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Виходячи з положень ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Як передбачено ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв'язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв'язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

На підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Іваненко В.В. від 19 березня 2015 року відкрите виконавче провадження (ВП №46954522) про примусове виконання виконавчого листа №2-655/2000, виданий 18 березня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3. (а.с.95)

Згідно Довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 20 травня 2015 року, яка складена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Вікуловою І.І., у боржника ОСОБА_1, за виконавчим листом №2-655/2000, виданий 18 березня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва, рахується заборгованості по сплаті аліментів на утримання непрацездатної доньки в загальному розмірі 30350,27 грн., яка виникла за період з січня 2008 року по квітень 2015 року. (а.с.9)

Відповідно до п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, ОСОБА_1 працював у Публічному акціонерному товаристві «Акціонерна компанія «Сатер» в період з 18 березня 1985 року (наказ №33-Л від 18 березня 1985 року) по 31 травня 2015 року (наказ №16-К від 31 травня 2015 року). (а.с.96)

10 червня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Сатер» направило на адресу Державної виконавчої служби Дніпровського району в м. Києві виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1, у зв'язку з його звільненням 29 травня 2015 року, зазначивши, що аліменти за весь період роботи ОСОБА_1 стягнуті та виплачені ОСОБА_3, як додаток до супровідного листа долучено довідку підприємства про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 та розмір утриманих аліментів за період з жовтня 1985 року по травень 2015 року. (а.с.97-100)

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання.

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним той факт, що державним виконавцем безпідставно нарахована ОСОБА_1, боржнику в процедурі виконавчого провадження №№46954522, заборгованість по сплаті аліментів на утримання непрацездатної доньки на підставі виконавчого листа №2-655/2000, виданого 18 березня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва, оскільки в період за який розрахована заборгованість - з січня 2008 року по квітень 2015 року , боржник ОСОБА_1 працював в Публічному акціонерному товаристві «Акціонерна компанія «Сатер», на виконання рішення суду підприємством щомісяця за весь період роботи проводились утримання із заробітної плати платника аліментів, ці обставини підтвердженні наданими підприємством доказами.

В той же час, всупереч вимог ч.1 ст.195 Сімейного кодексу України державний виконавець при проведенні розрахунку заборгованості, яка виникла у боржника ОСОБА_1, не перевірив дані щодо особи боржника, в даному випадку місце його роботи та розмір отриманого доходу за період виникнення заборгованість, незважаючи на те, що виконавчий документ з моменту його видачі перебував на виконанні за місцем роботи боржника, тому у сукупності встановлених обставин суд вважає доведеним наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на утримання непрацездатної доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, присуджені на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 березня 2000 року у справі №2-655, в розмірі 30350,27 грн., яка нарахована державним виконавцем за період з січня 2008 року по квітень 2015 року, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

За нормою ст.201 Сімейного кодексу України «Застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина» визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу.

При зверненні з цим позовом до суду, позивачем ОСОБА_1 заявлено окрему вимогу про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання непрацездатної доньки ОСОБА_2 згідно з рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 березня 2000 року у справі №2-655/2000, посилаючись на положення ст.273 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст.4 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

За нормою ст.201 Сімейного кодексу України «Застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина» визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

В той же час, визначені за статтею ст.273 Сімейного кодексу України підстави зміни розміру аліментів та звільнення від їх сплати є складовою Глави 22 «Обов'язки по Уманню інших членів сім'ї та родичів» Розділу V «Права та обов'язки інших членів сім'ї та родичів» Сімейного кодексу України, тому з урахуванням положень ст.201 Сімейного кодексу України, яка визначає вичерпний перелік правових норм, які поширюється на відносини по утримання повнолітньої дитини її батьками, застосування цієї правової норми до відносин, які виникли між сторонами спору є неправомірним та суперечить положенням сімейного законодавством.

Виходячи з наведеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання непрацездатної доньки ОСОБА_2 згідно з рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 березня 2000 року у справі №2-655/2000, оскільки позивачем обраний неналежний спосіб захисту відновлення порушених прав та інтересів, що не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів, визначений за рішенням суду, за наявності підстав визначених ст.192 Сімейного кодексу України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам підлягає задоволенню в частині вимог щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на утримання непрацездатної доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, присуджені на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 березня 2000 року у справі №2-655 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яке перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, в розмірі 30350,27 грн., яка нарахована за період з січня 2008 року по квітень 2015 року, в іншій частині позовних вимог позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 273 Сімейного кодексу України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на утримання непрацездатної доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, присуджені на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 березня 2000 року у справі №2-655 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яке перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, в розмірі 30350,27 грн., яка нарахована за період з січня 2008 року по квітень 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

С у д д я