УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗакропивногоО.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення суми страхового відшкодування, пені, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, та остаточно просила стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») на свою користь страхове відшкодування у розмірі 507 700 грн, пеню у розмірі 50 770 грн та моральну шкоду у розмірі 48 444 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 15 травня 2014 року між нею та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, під час дії якого, а саме 18 червня 2014 року, настав страховий випадок, про який вона цього ж дня повідомила відповідача, а 13 серпня 2014 року подала заяву про виплату страхового відшкодування, проте отримала відмову.

Посилаючись на те, що такими діями відповідача порушено її права, ОСОБА_4 просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування у розмірі 507 700 грн та пеню у розмірі 50 770 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2016 року апеляційну скаргу ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що на час укладення договору страхування з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» ОСОБА_4 була власником застрахованого транспортного засобу - автомобіля «Mercedes Benz» GL 500, вказаний автомобіль було оглянуто страховиком і зауважень щодо його технічного стану не було, а попередній власник цього автомобіля розірвав укладений ним договір страхування з публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (а.с.130); при цьому враховуючи своєчасне повідомлення позивачкою ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про настання страхового випадку, реалізацію залишків автомобіля, розмір франшизи та розмір страхової суми, визначений п. 2 договору страхування, суд дійшов обґрунтованого висновку, що зобов'язання мають виконуватися належним чином, у зв'язку із чим у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» не було підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування за укладеним між сторонами договором добровільного страхування транспортного засобу.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В. Закропивний

Т.О. Писана