Справа № 754/914/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Шевчука О.П.

при секретарі Бойко Т.О.,

вирішуючи питання про прийняття заяви про уточнення позовних вимог в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3 - ті особи - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Лідія Миколаївна про визнання договору дарування частки квартири недійним

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва вищезазначена цивільна справа.

31.05.2016 року від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог,відповідно якої представник просить суд визнати недійним договір дарування частки квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою Л.М. 17.01.2014 року, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати - витрати по оплаті проведення судово - психіатричної експертизи, витрати на правову допомогу, витрати по розміщенню в пресі оголошення про виклик відповідача до суду, суму сплаченого при зверненні до суду судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні заяву підтримав, просить суд прийняти її та розглянути справу з урахуванням уточнення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти прийняття заяви про уточнення вимог заперечував, зазначивши при цьому, що вона не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України, а саме - не сплачена судовим збором в розмірі, визначеному для позовних вимог майнового характеру.

Представник третьої особи - приватного нотаріуса КМНО Івановою Л.М. підтримала думку представника відповідача.

Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача та третьої особи суд встанови наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 22.01.2015 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3 - ті особи - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Приватний нотаріус КМНО Іванова Л.М. який містив вимогу про визнання недійним договору дарування частки квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1.

25.03.2016 року представником позивача збільшено позовні вимоги в частині стягнення судових витрат.

31.05.2016 року до суду надійшла заява представника позивача про уточнення вимог в частині стягнення судових витрат, при цьому вимога про визнання договору дарування недійним не змінена.

Представник відповідача зазначає про необхідність сплати позивачем судового збору за збільшення позовних вимог як за вимогу майнового характеру.

Зазначене ґрунтується на нормах чинного законодавства з наступних підстав.

Відповідно ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою , яка не може від них відмовитися.

Стаття 270 ЦК України яка визначає види особистих немайнових прав, встановлює, що фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи.

Відповідно ст. 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вимога про визнання договору недійним є майновою, а тому звернення до суду з такою вимогою підлягає сплаті судовим збором за ставкою, встановленою для майнових спорів.

Щодо зарахування судових витрат до позовних вимог слід зазначити наступне.

Постановою Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах роз'яснено судам, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Зазначене надає підстави для висновку про те, що судові витрати та вимога про їх стягнення у випадку задоволення позову з відповідача на користь позивача є не позовною вимогою та сплаті судовим збором не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про те, що заява позивача про визнання договору недійним підлягає сплаті судовим збором за ставками, встановленими за вимоги майнового характеру.

Приймаючи до уваги викладене, позивачу необхідно в строк, визначений суддею доплатити на рахунок суду судовий збір як за вимогу майнового характеру або надати суду документи, що підтверджують звільнення позивача від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.121 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3 - ті особи - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Лідія Миколаївна про визнання договору дарування частки квартири недійним залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків - п'ять днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання вимог ухвали заява буде вважатися неподаною та буде повернута з додатками позивачу.

Суддя