Справа № 521/6724/16-ц
Провадження №2/521/3238/16
29 червня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю Головного управління державної міграційної служби Одеської області в особі Малиновського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
07.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Право власності було зареєстровано в Кп «ОМБТІ та РОН» 05.08.2009 року, номер запису: 347 в книзі: 727пр-48.
В квартирі, крім неї зареєстрований з 26.08.2009 року її рідний брат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Останні півтора року відповідач не проживає у її житлі, місце його проживання їй не відоме, звязку з ним вона не має.
Інтересу до житла він не проявляє, в оплаті комунальних послуг, у витратах на утримання житла участі не приймає.
Вона не має матеріальної можливості сплачувати комунальні послуги за відповідача. Крім того, вона позбавлена можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, вартість яких постійно зростає.
Просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, втративши право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1; встановити порядок виконання рішення суду, за яким, у разі набрання чинності, воно стане підставою для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач в судовому ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомив. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Як вбачається з довідки (витягу з домової книги про склад родини та реєстрацію) № 8387/04.04.2016 в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 брат позивача.
Із наданих позивачем пояснень вбачається, що відповідач в квартирі АДРЕСА_2 не проживає більше року, що також підтверджується актом про не проживання від 07.04.2016 року, в якому зазначено, що відповідач останні півтора роки в вищезазначеній квартирі не проживає, житловим приміщенням не користується, в квартирі відсутні які-небудь речі, що йому належать.
Відповідно до довідки КУ Міська клінічна лікарня № 10 ОСОБА_2 в осатаній раз звертався за медичною допомогою 06.03.2012 р. до хірурга з приводу перелому кісток носа, більше звернень не було.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до Конституції України, право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб, завдати шкоди культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна дотримуватися моральних засад суспільства.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом.
Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст.405 ЦК України при відсутності члена сімї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином суд задовольняє позовні вимоги позивача, визнає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, так як в судовому засіданні встановлено, що він понад один рік не проживає на спірній житловій площі.
Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набрання ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачу ОСОБА_3 за вищевказаною адресою.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 130, 208, 209, 212, 213-215, 217, 223-225 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю Головного управління державної міграційної служби Одеської області в особі Малиновського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою № 82 в будинку №11/2 пров. Генерала Вишневського в м. Одесі.
Встановити порядок виконання рішення суду, за яким, у разі набрання чинності, рішення стане підставою для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення ухвалене й надруковано у нарадчий кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя Леонов О.С.