Провадження № 2/752/4870/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

21.10.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського району Головного управління Національної поліції України в м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, посвідченого 23 жовтня 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 У спірній квартирі зареєстровано три особи: він, відповідач ОСОБА_2 та їх неповнолітній син ОСОБА_4, 2002 року народження. Відповідач та їх неповнолітній син у квартирі не проживають, витрати на комунальні послуги не сплачують, а тому втратили право користування цим житлом.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_4, 2002 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з наведених в позові підстав.

Відповідач до суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом.

Треті особи у судове засідання не забезпечили явку своїх представників, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом.

Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09 серпня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського РУЮ у м. Києві був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

19 грудня 2002 року у подружжя народився син ОСОБА_4. (а.с. 18)

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року шлюб, укладений між строронами у справі, розірвано. (а.с. 10)

У квартирі АДРЕСА_2 з 01 березня 2005 року зареєстровані: позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та їх неповнолітній син ОСОБА_4, 2002 року народження, що підтверджується довідкою форми № 3 від 11 липня 2016 року № 252 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Власником квартири є ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 23 жовтня 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с. 8)

На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року, позивач посилається на свої пояснення та письмові докази.

Представник позивача пояснив суду, що відповідач разом з сином у цій квартирі не проживає з 2014 року у зв"язку з розірванням шлюбу, будь-яких перешкод у користуванні житлом їй не чиниться. Вона не оплачує плату за користування квартирою і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті. Також відповідач не вживає жодних заходів для зняття себе та дитини з реєстраційного обліку за місцезнаходженням квартири, тому позивач змушений сплачувати комунальні послуги за неї.

З пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що відповідач та неповнлітній син сторін у справі в спірній квартирі не проживають з 2014 року, тобто більше року.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає 551 гривня 20 копійок судового збору .

Керуючись ст. 405 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 гривню 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: