Справа № 199/3148/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06.07.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

за участю секретаря Куземи О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, де треті особи - четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, де треті особи четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 02.01.1964, посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрована в реєстрі під № 1-1 ОСОБА_6 належить ? частина домоволодіння № 21 по вул. Бажова в м. Дніпропетровську. Згідно рішення АНД райвиконкому за №401/9 від 12.06.1981 частка ОСОБА_6 була змінена на 38/100, однак перереєстрація права власності в КП «ДМБТІ» не провадилась.

ОСОБА_6 з 29.04.1949 перебував у шлюбі з ОСОБА_7, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Приходько».

28 червня 1988 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини домоволодіння № 21 по вул. Бажова в м. Дніпропетровську.

Спадкоємцем першої черги є його дружина ОСОБА_8, яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки постійно проживала разом з ним.

ОСОБА_8 померла 02 грудня 1996 року. Після її смерті відкрилася спадщину у вигляді частини домоволодіння № 21 по вул.Бажова в м. Дніпропетровську.

Після її смерті спадкоємцем першої черги є її діти: ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

ОСОБА_9 не встиг оформити свої спадкові права, оскільки помер 12.10.2005.

Після його смерті спадкоємцем першої черги є його дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2.

ОСОБА_1 у передбачений законом строк звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою після смерті чоловіка. Донька померлого ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті свого батька, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

ОСОБА_10 помер 27 червня 1979 року. Після його смерті спадкоємцями є його син ОСОБА_3.

На теперішній час втрачено правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме договір дарування від 02.01.1964 на ? частину домоволодіння №21 по вул. Бажова в м. Дніпропетровську, що належала померлому ОСОБА_6

Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 від 27.02.2014 було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вищезазначеного домоволодіння, після смерті ОСОБА_6, померлого 28 червня 1988 року спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_8, яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав та померла 02 грудня 1996 року, спадкоємцем якої є її син ОСОБА_9, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки помер 12.10.2005 року.

Представнику позивача ОСОБА_2 на її звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини також було відмовлено.

На підставі зазначеного та з урахуванням уточнених позовних вимог позивачі просять визнати, що на момент смерті ОСОБА_6, померлого 28.07.1988, його відповідно до договору дарування від 02.01.1964 року, посвідченого Четвертою державною нотаріальною конторою м.Дніпропетровська за реєстрованим № 1-1, на праві власності належала ? (38/100) частин домоволодіння №21 по вул. Бажова в м. Дніпропетровську, яка складалася з квартири №3 в житлового будинку А-1, загальною площею 53,3 кв.м. та житловою площею 50,3 кв.м., а також надвірних будівель, які складаються з сараїв Б,Г, вбиральні Е.; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_8 після померлого 28 червня 1988 року ОСОБА_6 Кузьміча у вигляді ? (38/100) частин домоволодіння №21 по вулиці Бажова в м. Дніпропетровську, яке складається з квартири №3 в житловому будинку літ.А-1 домоволодіння №21 по вулиці Бажова в м.Дніпропетровську, загальною площею 53,3 кв.м. та житловою 50,3 кв.м., а також надвірних будівель, які складались з сараїв Б,Г та вбиральні Е; визнати право власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 19/200 частин, за кожною, домоволодіння №21 по вулиці Бажова в м. Дніпропетровську, яке складається з квартири №3 в житловому будинку літ.А-1 домоволодіння №21 по вулиці Бажова в м. Дніпропетровську, загальною площею 53,3 кв.м. та житловою 50,3 кв.м., а також надвірних будівель, які складаються з сараїв Б,Г та вбиральні Е, після ОСОБА_6, померлого 28.07.1988спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_8, яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, яка померла 02 грудня 1996 року, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_9, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, та 12 жовтня 2005 року помер.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 частково погодившись із позовом, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд встановити факт прийняття ним спадщини після померлого 28 червня 1988 року діда, ОСОБА_6 по праву представництва після померлого 27 червня 1979 року батька ОСОБА_10; визнати за ним право власності на 38/200 частин будинковолодіння №21 по вулиці Бажова в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом по праву представництва після померлого 28 червня 1988 року ОСОБА_6, і на 38/400 (або 19/200) частини цього будинку в порядку спадкування за законом після померлої 02 грудня 1996 року бабусі ОСОБА_8, а усього на 57/200 частин будинковолодіння №21 по вулиці Бажова в м.Дніпропетровську.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Проти зустрічного позову заперечував.

ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні підтримали свої зустрічні вимоги.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні проти основного позову заперечувала в повному обсязі, не вбачала підстав для його задоволення, зустрічний позов просила задовольнити.

Інші сторони до судового засідання не зявились, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином.

Вислухавши всіх учасників процесу, пояснення свідка ОСОБА_12, дослідивши докази в їх сукупності, враховуючи вимоги ст. 338 ч.4 ЦПК України щодо обовязковості висновків і мотивів для суду першої інстанції при новому розгляді, з яких скасовані рішення, суд вважає що позовні вимоги як за первісним позовом, так і за зустрічним, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 2 січня 1964 року, посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі № 1-1, ОСОБА_6 належала 1/2 частина домоволодіння № 21 по вул. Бажова в м. Дніпропетровську. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного виконавчого комітету Дніпропетровської області від 12 червня 1981 року № 401/9 частку ОСОБА_6 було змінено на 38/100, однак перереєстрацію права власності не було проведено.

На підставі договору купівлі-продажу від 28 липня 1981 року, посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі № 1-2449, 32/100 частин цього домоволодіння належить третій особі ОСОБА_4, - матері ОСОБА_3

Відповідно до договору купівлі-продажу від 26 вересня 2008 року, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі № 3-3859, 30/100 частин зазначеного будинковолодіння належить третій особі ОСОБА_5

ОСОБА_6 помер 28 липня 1988 року, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 38/100 частин домоволодіння № 21 по вул. Бажова в м. Дніпропетровську.

Спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_6 була його дружина ОСОБА_8.

ОСОБА_8 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном у вигляді 38/100 частин домоволодіння № 21 по вул. Бажова в м. Дніпропетровську, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна у вигляді грошового вкладу. Таким чином, вимоги позивачів щодо встановлення факту прийняття спадщини є необґрунтованими, бо спадщина прийнята у встановленому законом порядку і у встановленні факту,що має юридичне значення, немає необхідності.

Також, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги відповідача про встановлення факту прийняття спадщини після померлого 28 червня 1988 року діда, ОСОБА_6 по праву представництва після померлого 27 червня 1979 року батька ОСОБА_10 задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини 28 липня 1988 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 10 ЦК УРСР здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов'язки (цивільна дієздатність) виникає у повному обсязі з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку. Частиною 1 статті 13 ЦК УРСР передбачено, що неповнолітні віком від пятнадцяти до вісімнадцяти років вправі укладати угоди ща згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальників.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач, який на час прийняття спадщини після смерті діда був неповнолітнім, не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 Вік спадкоємця, та навіть його постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини без вчинення дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР, не може свідчити про визнання його таким, що прийняв спадщину. Отримання від бабусі, ОСОБА_8, спадкового майна у вигляді велосипеда, обручки не свідчить про фактичний вступ у володіння спадковим майном. Крім того судом врахований той факт, що ОСОБА_8 у заяві від 15 лютого 1989 року вказувала про те, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину та передбачені ст. 529 ЦК УРСР, після смерті її чоловіка ОСОБА_6, немає, відповідач в заяві від 19 квітня 1997 року зазначав, що приймає спадщину після смерті баби ОСОБА_8, яка складається з ? частини житлового будинку, тобто всієї частини спадкового майна, яке перейшло до останньої в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

Наведене спростовує доводи ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_8 факту прийняття ним спадщини після ОСОБА_6, а не оспорення ним успадкованої ОСОБА_8 частини після смерті останнього, на час подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби 19 квітня 1997 року, свідчити про те, що спадщина після смерті діда ОСОБА_3 не приймалась.

ОСОБА_8 померла 2 грудня 1996 року, після смерті останньої відкрилась спадщина у вигляді 38/100 частин спірного домоволодіння. Після її смерті спадкоємцями першої черги були: ОСОБА_9 (син від першого шлюбу) та ОСОБА_3, відповідач по справі, за правом представлення (його батько і син ОСОБА_8 помер 27 червня 1979 року).

ОСОБА_9 прийняв спадщину у вигляді 38/200, однак не оформив свої спадкові права. Він помер 12 жовтня 2005 року. Відповідач ОСОБА_3 також прийняв спадщину у вигляді 38/200 частин спірного домоволодіння шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але 22.02.2014 року отримав постанову відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, вимоги відповідача щодо визнання за ним права власності на 38/200 частин спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 є обґрунтованими.

Після смерті ОСОБА_9А спадкоємцями першої черги є його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2, позивачі по справі.

ОСОБА_1 у передбачений законом строк звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 від 27 лютого 2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння № 21 по вул. Бажова в м. Дніпропетровську.

ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті свого батька, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проти чого не заперечувала ОСОБА_2

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини 28 липня 1988 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, позивачами, кожною, прийнята спадщина після смерті ОСОБА_9А.у вигляді 19/200 спірного домоволодіння, тому вимоги позивачів про визнання права власності за кожною на 19/200 частин спірного домоволодіння є обґрунтованими. При цьому суд враховує, що ОСОБА_13, який також подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 не є спадкоємцем останнього, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження .

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 243,60 грн., а також з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожної .

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, а також зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлого 12 жовтня 2005 року ОСОБА_9 на 19/200 частин домоволодіння №21 по вулиці Бажова в місті Дніпрі, яке складається з житлового будинку літ.А-1 та господарських споруд - сараїв Б,Г, вбиральні Е.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлого 12 жовтня 2005 року ОСОБА_9 на 19/200 частин домоволодіння №21 по вулиці Бажова в місті Дніпрі, яке складається з житлового будинку літ.А-1 та господарських споруд - сараїв Б,Г, вбиральні Е.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після померлої 02 грудня 1996 року ОСОБА_8 на 38/200 частин домоволодіння №21 по вулиці Бажова в місті Дніпрі, яке складається з житлового будинку літ.А-1 та господарських споруд - сараїв Б,Г, вбиральні Е.

В інших частинах первісного та зустрічного позовів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. з кожної.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: