У х в а л а

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Медіт-Сервіс» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним з позовом, у якому просив стягнути з приватного підприємства «Медіт-Сервіс» (далі - ПП «Медіт-Сервіс») на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 26 грудня 2014 року по 22 червня 2015 року в розмірі 6 050 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 01 червня 2009 року він працював на посаді водія автобуса у ПП «Медіт-Сервіс», а наказом від 22 жовтня 2014 року № 68 був звільнений з роботи за власним бажанням.

Вказав, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2014 року на його користь з ПП «Медіт-Сервіс» було стягнуто компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 5 122 грн 25 коп., проте відповідачем 26 грудня 2014 року йому було перераховано лише 4 069 грн 12 коп. у зв'язку з відрахуванням податків.

Вважаючи, що податки із суми 5 122 грн 25 коп. утримано неправильно, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зазначити, яку суму єдиного соціального внеску було перераховано до Управління пенсійного фонду, та отримав відповідь про перерахування йому 22 червня 2015 року коштів в сумі 235 грн 62 коп., чим, на його думку, відповідач визнав та підтвердив неправильність утримання податків із стягнутої за рішенням суду суми компенсації за невикористану відпустку і ця різниця була йому повернута.

Посилаючись на те, що затримка розрахунку в період з 26 грудня 2014 року по 22 червня 2015 року сталася з вини відповідача, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилено, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 серпня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ПП «Медіт-Сервіс» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, виходили з того, що повернення позивачеві зайво утриманого податку із суми невиплаченої при звільненні компенсації за невикористану відпустку не є розрахунком при звільненні, а тому затримка цієї виплати не може бути підставою для стягнення середнього заробітку.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 працював у ПП «Медіт-Сервіс» водієм та був звільнений з роботи за власним бажанням 22 жовтня 2014 року.

У день звільнення йому повністю була виплачена нарахована на день звільнення заробітна плата, але не була виплачена компенсація за невикористану відпустку, нарахована в сумі 5 122 грн 25 коп., у зв'язку із чим ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної компенсації.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2014 року стягнуто з ПП «Медіт-Сервіс» на користь ОСОБА_3 компенсацію за невикористану відпустку у сумі 5 122 грн 25 коп., на виконання якого ПП «Медіт-Сервіс» 26 грудня 2014 року перерахувало позивачеві 4 049 грн 12 коп., утримавши податки.

Не погоджуючись із розміром утриманих податків, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 235 грн 62 коп., проте рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2015 року у задоволенні його позову відмовлено, встановивши, що відповідачем дійсно неправильно утримано податки, однак врахувавши добровільне перерахування ним 22 червня 2015 року оспорюваної позивачем суми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилався на те, що внаслідок неправильного утримання податків із стягнутої судом суми компенсації роботодавець допустив затримку розрахунку при його звільненні з роботи, у зв'язку із чим наявні підстави для стягнення середнього заробітку за період з 26 грудня 2014 року (фактичне здійснення виплати на виконання рішення суду) по 22 червня 2015 року (перерахування 235 грн 62 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначати остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-159цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди першої та апеляційної інстанцій не врахували правову позицію Верховного Суду України, не з'ясували усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, та не надали їм належної оцінки; не звернули уваги, що рішенням суду від 17 липня 2015 року встановлено неправильне утримання відповідачем податків, внаслідок чого позивачем було недоотримано 235 грн 62 коп., які у добровільному порядку були сплачені відповідачем лише 22 червня 2015 року, тобто саме 22 червня 2015 року було фактично проведено остаточний розрахунок, у зв'язку із чим дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, а тому ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана