У Х В А Л А

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Державна казначейська служба України, прокуратура Самарського району м. Дніпропетровська, про визначення розміру моральної шкоди за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаною заявою, посилаючись на те, що 19 травня 2009 року відносно нього було порушено кримінальну справу за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України. 29 травня 2009 року йому обрано запобіжний захід у виді тримання під варту. Загалом він перебував під вартою більше 8 місяців. Постановою слідчого від 18 жовтня 2012 року кримінальну справу, порушену відносно нього за ч. 2 ст. 205 КК України, закрито за відсутністю в його діях складу злочину.

Посилаючись на те, що неправомірними діями органів досудового розслідування, суду та прокуратури йому завдано моральних страждань та порушено усталений спосіб його життя, заявник просив відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначити розмір завданої йому моральної шкоди у сумі 1 млн. грн.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Визначено, що розмір шкоди, завданої ОСОБА_3 внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, становить 500 тис. грн.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року ухвалу районного суду змінено та зменшено визначену судом суду до 240 тис. грн. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області просить змінити судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й зменшити розмір моральної шкоди, розрахувавши її відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи заяву та визначаючи розмір шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що неправомірними діями органами досудового розслідування йому завдано моральних страждань.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 19 травня 2009 року відносно ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України. 29 травня 2009 року йому обрано запобіжний захід у виді тримання під варту.

Постановою слідчого від 18 жовтня 2012 року кримінальну справу, порушену відносно нього за ч. 2 ст. 205 КК України, було закрито за відсутністю в його діях складу злочину.

Звертаючись із заявою про визначення розміру моральної шкоди, ОСОБА_3 посилався на те, що неправомірними діями органами досудового розслідування, суду та прокуратури йому завдано моральних страждань та порушено усталений спосіб його життя.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державною у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частинами 2, 3 ст. 13 вищевказаного Закону встановлено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам роз'яснено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду першої інстанції, який розглядав кримінальну справу або якому вона мала бути підсудна.

Розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у ч. 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-2203цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Наведеного суди не врахували, не встановили розмір мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування ОСОБА_3 під слідством та дійшли передчасного та необґрунтованого, без урахування усіх обставин справи, висновку про визначення розміру моральної шкоди.

Крім того, суди не врахували того, що з 1 вересня 2005 року набув чинності ЦПК України, який не передбачає процесуальної можливості відкриття провадження за заявою, де є спір про право, оскільки у такому випадку має бути пред'явлено позов, що узгоджується зі ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а також з ч. 3 ст. 2 ЦПК України, згідно з якою провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Отже, у силу п. 1 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд першої інстанції має уточнити заявлені вимоги.

Таким чином суди не врахували, що ОСОБА_3 звернувся до суду із вимогою про визначення розміру моральної шкоди, завданої йому органами досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою її подальшого стягнення з Держави, тобто вирішення даної заяви пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Визначивши розмір шкоди, суди не присудили її стягнення, що робить неможливим виконання рішення суду.

Також, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували та не перевірили твердження прокурора про те, що на розгляді у суді перебуває справа за позовом ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Крім того, як суд першої, так і суд апеляційної інстанції в резолютивній частині судового рішення не зазначили того, розмір якої саме шкоди визначено - моральної чи майнової.

Ураховуючи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального законодавства та те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити частково.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська