Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4320/16 Головуючий у 1 інстанції: Апаллонова Ю.В.
Є.У.№ 2-2619/10 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2010 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року Концерн «МТМ» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що з 01.01.2009 року по 28.02.2010 року Концерном «МТМ» надавались відповідачам послуги по постачанню теплової енергії в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідачі мешкають в квартирі, користуються послугами Концерну «МТМ», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному об'ємі, і тому станом на 23.02.2010 року утворилася заборгованість в розмірі 7419,30 грн., що підтверджується довідкою про нарахування й оплати за опалення та гаряче водопостачання.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги по опаленню і гарячому водопостачанню в розмірі 7419,30 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2010 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3., ОСОБА_6 на користьКонцерну «МТМ» заборгованість в розмірі 7419,30 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3., ОСОБА_6 на користьКонцерну «МТМ» судові витрати по оплаті за інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3., ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір у розмірі 51 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Заперечуючи проти стягнення грошової суми на оплату комунальних послуг, ОСОБА_7 посилалася на те, що з нею не було укладено договору на надання комунальних послуг, що на її думку унеможливлює стягнення.

Така позиція особи, яка подає апеляційну скаргу не узгоджується з чинним законодавством. Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів.

Відтак посилання на відсутність договору не є підставою для відмови у позові.

Також особа, яка подає апеляційну скаргу, посилається на те, що вона не проживала за місцем надання послуг.

За ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» N 1382-IV, 11.12.2003, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до цього ж Закону особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов'язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов'язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Відповідач ОСОБА_7 не повідомила про зміну місця проживання, не змінила реєстрацію місця проживання, її послання на те, що вона фактично не проживає в квартирі, а мешкає за іншою адресою не були у встановленому порядку доведені до відома позивача, який надає комунальні послуги. Як вбачається з копії паспорту, наданого відповідачем, вона була знята з реєстрації за адресою квартири АДРЕСА_2, лише з серпня 2016 року.

Також безпідставним є твердження про невідповідність тарифів, за якими була нарахована заборгованість. Так, з матеріалів справи та заперечень позивача вбачається, що тарифи, які застосовувалися у розрахунку були затверджені рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради в межах повноважень від 28.11.2008 року № 535., аналогічним рішенням від 30.1.2009 року. Докладний розрахунок з зазначенням тарифу та норм площі приміщення наведений позивачем у запереченні на апеляційну скаргу і не спростований відповідачкою, яка оскаржує судове рішення.

Також безпідставним є твердження відповідача про те, що у квартирі зареєстровано 5 осіб, тоді як позов заявлено лише до 4-х з них.

Так, за ст. 543 ЦК у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тому заявлення позивачем вимоги до чотирьох боржників є правом позивача.

Відтак суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, а тому підстав для задвоовлення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2010 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: