Справа № 1309/8068/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Кіптіла В.М., за участю позивача ОСОБА_1, представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи П'ята Львівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Паламар Р.В., про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 25.09.2012 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був батьком його матері ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. Він звернувся до нотаріальної контори, як спадкоємець першої черги, з питання прийняття спадщини він довідався, що 11 травня 2012 року був укладений договір дарування, за яким 4/9 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_8 подарував відповідачці ОСОБА_4 11 травня 2012 року приватним нотаріусом Паламар Р.В. було посвідчено довіреність від імені ОСОБА_8, згідно якої нібито ОСОБА_8 уповноважував ОСОБА_6 або ОСОБА_4 бути його представником у різних органах тощо. В даній довіреності зазначалось, що у зв'язку з хворобою та похилим віком за його дорученням довіреність підписана ОСОБА_10, Він у діда був єдиним онуком, іншої рідні немає. Вважає, що коли він укладав довіреність, то не розумів значення своїх дій, не міг керувати ними в силу свого психічного стану. Після смерті його матері дід у 2009 році одружився з відповідачкою, яка стала чинити перешкоди у користуванні житлом, у зв'язку з чим він звертався до суду з позовом про вселення. В провадженні суду також перебувала його заява про визнання ОСОБА_8 недієздатним, однак внаслідок того, що відповідачка не надавала медичні документи, суд залишив заяву без розгляду. Відповідач уклала шлюб без мети створення сім'ї, а за ради житла, про що відверто висловлювалась. Відповідач не повідомила його про смерть діда, про цей факт він узнав від сусідів. Вважає, що померлий не розумів значення своїх дій, цим користувалась відповідач. Просить визнати договір дарування, згідно якого ОСОБА_8 подарував ОСОБА_4 4/9 частки квартири АДРЕСА_1, недійсним та зобов'язати Другу державну нотаріальну контору видати йому свідоцтво про право на спадщину.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та розгляд справи був повідомлений належним чином , причини неявки суду невідомі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги, підтвердив викладені обставини та додав, що предметом спірного договору є двокімнатна квартира з суміжними кімнатами, площею 39 кв.м за АДРЕСА_1. Квартира була приватизована у 2000 році позивачем, його матір'ю ОСОБА_9 та його дідом ОСОБА_8, внаслідок чого кожний мав право по 1/3 частки у спільній власності. Всі проживали разом в квартирі, після смерті матері дід одружився з відповідачкою, остання не впускала його в квартиру. ОСОБА_8 потребував лікування, погано себе почував, про його смерть відповідачка не повідомила позивача. Просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила, що за спірним договором відповідачка, яка була визнана за довіреністю представником дарувальника, укладаючи договір , сама себе обдарувала, що є неприпустимим за діючим законодавством. Просила задовольнити вимоги .

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що за життя ОСОБА_8 бажав подарувати їй квартиру, тому нотаріусом була посвідчена довіреність. Йому було важко ходити внаслідок тривалої хвороби. Просила у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає, що відсутні правові підстави для його задоволення. Просив у позові відмовити.

Треті особи П'ята Львівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Паламар Р.В., ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

До загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України, визначено:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, 11.05.2011 року ОСОБА_8 видав доручення, яким уповноважив ОСОБА_6 або ОСОБА_4 бути його представником з питань подання та отримання від його імені документів, заяв, довідок тощо; отримувати належну йому пенсію з усіма додатками до неї у сумі згідно нарахувань, в отриманні грошових сум за нього розписуватись; представляти його інтереси в усіх державних, комунальних, приватних органах, установах, організаціях, органах нотаріату з питань укладення від його імені договору дарування належної йому на праві власності частки квартири АДРЕСА_1 на умовах на їх розсуд. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Паламар Р.В. в реєстрі №477.

Згідно договору дарування 4/9 частки квартири 11.05.2012 року, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої Паламар Р.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 11.05.2011 року за реєстром №477 діє з однієї сторони ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_4, уклали договір про таке: ОСОБА_8 подарував, а дружина ОСОБА_4 прийняла в дар 4/9 частки квартири за адресою АДРЕСА_1, даний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясинською Н.М. та зареєстровано в реєстрі за №979 .

Як вбачається з свідоцтва про смерть ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 86 років, про що зроблено актовий запис №616 від 25 липня 2012 Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Згідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною 2 статті 719 ЦК України визначено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зі змісту укладеного договору вбачається, що обдарованою стороною стала особа, на яку власник майна поклав за довіреністю обов'язки дарувальника. Зазначене знаходиться у протиріччі з вимогами ч.3 ст. 238 ЦК України, згідно до якої «Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом». Також зазначене свідчить, що відповідач ОСОБА_4 вчинила зазначений правочин в своїх інтересах, її дії ставлять під сумнів волевиявлення власника майна ОСОБА_8 та не відповідають вимогам ст. 203 ЦК : Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Суд з зазначених підстав вважає укладений правочин недійсним та задовольняє вимогу позивача. Позов в частині покладання зобов'язань на Другу державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину підлягає відмові, оскільки зазначена вимога находиться в площені виконання рішення суду про визнання правочину недійсним.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213- 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи П'ята Львівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Паламар Р.В., про визнання договору дарування недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування 4/9 частки квартири за адресою АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 та посвідчений державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Ясинською Н.М. у реєстрі 979.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н.М.Румілова