РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016

Хмельницький міськрайонний суд

в складі:головуючої судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві Лоб І.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про стягнення коштів за договором позики

в с т а н о в и в :

У травні місяці 2016 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 04 квітня 2015 року з відповідачем був укладений договір позики за умовами якого він передав позичальнику кошти в сумі 40 000 грн. на строк до 30 грудня 2015 року. Передача означеної суми коштів відповідачеві підтверджується розпискою від 04.04.2015 року.

Відповідач мав повернути отримані кошти 30 грудня 2015 року, однак у визначений договором строк позичальник повернув кошти в сумі 500 грн., решту коштів повернути відмовляється. Просить стягнути з відповідача кошти в сумі 39 500 грн. та судові витрати в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов визнала повністю.

Суд,вислухавши доводи представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно установлено, що 04 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 40 000 грн. строком до 30 грудня 2015 року, що підтверджується письмовою розпискою від 04.04.2015 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Сторони при укладанні договору позики дотримались письмової форми договору відповідно до вимог частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, згідно якої на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання їй позикодавцем визначеної грошової суми.

Так, з аналізу ст. ст. 510, 545 ЦК України та відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України розписка є борговим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним невиконаного зобов'язання за договором позики.

Позичальник, як передбачено частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором позики від 04 квітня 2015 року ОСОБА_4 зобов'язався повернути грошові кошти в розмірі 40 000 грн. позикодавцеві до 30 грудня 2015 року, однак позичені кошти повернув лише частково в сумі 500 грн., решту коштів повертати відмовляється за їх відсутністю. Означені обставини підтверджуються письмовою розпискою з відміткою про повернення частини грошей.

За наведених підстав позов слід задоволити та стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 39 500,0 грн. та судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,210, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) борг у сумі 39 500,0 грн. (Тридцять дев»ять тисяч п»ятсот грн. 00 коп.) та судові витрати 551,21 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з часу його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя: