Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_6, третя особа - Перемишлянська державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, вселення, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати ОСОБА_7 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1, у зв'язку із відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що їй на праві приватної власності належить вищезазначений будинок в якому з 2001 року зареєстрований, але не проживає її брат ОСОБА_7, який з 2001 року по теперішній час жодного разу не з'являвся в будинку, не зберігає в ньому особистих речей, не сплачує комунальних платежів, відтак всі обов'язки, що випливають з його утримання несе лише позивачка. У добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку відповідач не бажає.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 лютого 2015 року задоволено клопотання представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 про об'єднання зазначеної справи в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_6, третя особа - Перемишлянська державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, вселення, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він з дня свого народження проживав і по теперішній час офіційно зареєстрований в батьківському будинку, що в с. Підгородище Перемишлянського району Львівської області.

Відповідачі, які вселились у спірний будинок у 2010 році, не пояснюючи причин та з погрозами вигнали його з дому після смерті матері ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, яку він постійно доглядав, а його речі викинули і він змушений був проживати у свого брата ОСОБА_10 в м. Львові. У вересні 2014 року у сільській раді він довідався, що власником батьківського будинку стала сестра ОСОБА_4

Вважає, що відповідачі незаконно позбавили його права користування житлом, без будь-яких на те законних підстав.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

ОСОБА_7, не погоджуючись з даними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, а у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, власником житлового будинку з відповідними господарськими прибудовами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 березня 2002 року.

Відповідно до ксерокопії будинкової книги у даному будинку зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, який відповідно до довідки про склад сім'ї № 1167, виданої Романівською сільською радою 22 вересня 2014 року, в будинку не проживає з 2001 року.

Згідно з актів проведення обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_4 складених комісією Романівської сільської ради від 12 лютого 2014 року, 23 травня 2014 року та 22 вересня 2014 року вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_1 в господарстві ОСОБА_4, однак з 2001 року за місцем реєстрації не проживає.

Після смерті ОСОБА_11, до нотаріальної контори звернулась лише ОСОБА_4

З копії заяви від 03 березня 2002 року наявної в спадковій справі вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_5 повідомили, що їм відомо про відкриття спадщини після смерті їх батька ОСОБА_11, який помер 26 серпня 2001 року та не заперечували проти оформлення спадщини за ОСОБА_4

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_5 не проживав в житловому будинку АДРЕСА_1 понад шість місяців, тоді як ним не надано суду належних доказів на підтвердження поважність причин відсутності понад зазначений строк.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 суди виходили з того, що він не прийняв спадщини після смерті свого батька, а тому у нього відсутні права на спірний будинок, який є спадковим майном, крім того, він не звертався до суду із позовом про продовження строку для прийняття спадщини, а також доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 не мала права на спадкування не надав. При цьому, докази на підтвердження чинення перешкод ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у користуванні ним, житловим будинком який є предметом спору, матеріали справи не містять.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, тому касаційна скарга ОСОБА_5 підлягає відхиленню, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук