Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк» або банк). Просив заборонити відповідачу використовувати та обробляти його персональні дані та дані, що становлять банківську таємницю, та зобовязати банк вилучити інформацію щодо його персональних даних з баз ПАТ «Альфа-Банк»; знищити документи, які отримані незаконно: копії сторінок його паспорта, копії довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номеру, оригінал та копії заяви-анкети на отримання кредиту в АКБ "ТАС-Комерцбанк», заяви на переказ коштів, виписки з рахунків, про рух коштів по рахунках, що відкриті на його ім'я в АКБ «ТАС-Комерцбанк»; стягнути у відшкодування моральної шкоди 146 160 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20 квітня 2007 року між ним та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «СВЕДБАНК», укладено кредитний договір, за умовами якого йому надано кредит у розмірі 21 000 дол. США, із строком повернення до 19 квітня 2032 року. Відповідно до умов кредитного договору кожна із сторін зобовязана забезпечувати повну конфіденційність фінансової, комерційної та іншої інформації, отриманої від іншої сторони. Передача такої інформації третім особам, за винятком уповноважених осіб і організацій, можлива лише за письмової згоди обох сторін, а також у випадках, передбачених законодавством України. У порушення вищезазначених умов кредитного договору, а також Закону України «Про захист персональних даних» ПАТ «СВЕДБАНК» за договором купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року передав право вимоги за кредитним договором ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», який, в свою чергу, договором від 15 червня 2012 року передав право вимоги ПАТ «Альфа-Банк». Однак він не надавав дозволу АКБ «ТАС-Комерцбанк» на передачу копій його документів або будь-якої іншої інформації третім особам, зокрема ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк». За таких обставин, ПАТ «Альфа-Банк» незаконно заволоділо інформацією та документами, що є персональними даними, протиправно їх поширює та обробляє. Моральну шкоду повязує з тим, що ПАТ «Альфа-Банк» постійно чиниться тиск з метою стягнення боргу за кредитним договором та предявив позов до суду про стягнення боргу, що спричиняє незручності і душевні страждання йому та членам його сімї (погіршився стан його здоровя, присутні постійні побоювання щодо стану здоровя його дитини, яка є інвалідом, знизився рівень його престижу та ділової репутації, тривають вимушені зміни у його житті і виробничих стосунках тощо).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що не надавав згоди АКБ «ТАС-Комерцбанк» на передачу конфіденційної інформації третім особам, а ПАТ «Альфа-Банк» незаконно заволоділо його персональними даними.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 20 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «СВЕДБАНК», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0501/0407/71-103, за умовами якого останній отримав грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 21 000 дол. США, на строк по 19 квітня 2032 року на умовах, передбачених у цьому договорі, а ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с.12-17).

Між сторонами 01 серпня 2007 року та 30 вересня 2008 року були укладені додаткові угоди до кредитного договору, які стосувалися розміру ставки за користування кредитом (а.с.18-19).

За своїм змістом дане зобовязання не відноситься до зобовязань, які нерозривно повязані з особою кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.10.5 вищевказаного кредитного договору сторони домовилися, що банк має право повністю або частково перевести свої права та зобовязання по цьому договору, а також по угодам, повязаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди позичальника.

У матеріалах справи відсутні докази про визнання у встановленому законом порядку відповідного пункту кредитного договору недійсним.

За договором купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року Публічне акціонерне товариство «СВЕДБАНК» продало (відступило) свої права вимоги Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК» (а.с.22-147).

У свою чергу за договором купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» продало (відступило) свої права вимоги Публічному акціонерному товариству «Альфа-банк» (а.с.148-158).

Вищевказаними умовами договорів встановлено, що до відповідача, як нового кредитора, перейшли права первісного кредитора у зобовязанні в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що недотриманням пунктів 9.1 та 10.8 кредитного договору щодо конфіденційності та нерозголошення третім особам технічної, комерційної, фінансової та іншої інформації та вимог Законів України «Про захист персональних даних», «Про інформацію» та «Про банки і банківську діяльність» порушені його права щодо використання та обробки без його згоди його персональних даних та документів за кредитним договором, які становлять банківську таємницю.

Сторони визнали ту обставину, що відповідач звернувся до суду з позовом до позивача про захист своїх прав, оскільки вважає, що має місце заборгованість за кредитним договором.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України).

«Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Так, у пункті 9.1 кредитного договору передбачено, що банк зобовязується використовувати отриману інформацію лише з метою захисту та реалізації прав банка за цим договором, а пунктом 10.8 цього кредитного договору врегульовано, що передача інформації третім особам, за винятком уповноважених осіб і організацій, можлива лише з письмової згоди обох сторін, а також у випадках, передбачених законодавством України.

Статтею 25 Закону України «Про захист персональних даних» врегульовані обмеження щодо його дії. Обмеження дії статей 6,7 і 8 Закону України «Про захист персональних даних» може здійснюватися у випадках, передбачених законом, наскільки це необхідно у демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, економічного добробуту або захисту прав і свобод субєктів персональних даних чи інших осіб.

За таких обставин, звернення ПАТ «Альфа-банк» за захистом до суду свідчить про дотриманням необхідного балансу та не є порушенням права ОСОБА_1 щодо захисту його персональних даних та банківської таємниці відносно кредитної справи.

Доводи апеляційної скарги повністю спростовуються вищевикладеним та додаткового правового обґрунтування не потребують.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд повністю погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач у передбачений законодавством України спосіб набув право вимоги стягнення з позивача на свою користь заборгованості за кредитним договором та одержав від первісного кредитора усю необхідну інформацію для реалізації даного права, у тому числі інформацію про боржника як такого, що не заборонено ст.517 ЦК України.

Виходячи з загальних підстав цивільно-правової відповідальності, моральна шкода є похідним наслідком вчинення іншого правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Рішення законне та обґрунтоване. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: