У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 27 липня 2016року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Карпенко С.О., Коротуна В.М., Ситнік О.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованостіза касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року, в с т а н о в и л а: У січні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 29 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк; банк), та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 006-2008-473 на придбання майна, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 45 000 доларів США зі сплатою 12, 45 % річних (у разі порушення строку кредитування - 37, 35 % річних) терміном до 10 лютого 2018 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 006-2008-473-Р, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати перед банком за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. 03 вересня 2009 року між банком та відповідачем ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, за умовами якої п. 2.1 (щодо графіка погашення кредиту) викладено в новій редакції, а саме: базова процентна ставка - 13,45 % річних, підвищена процентна ставка (за користування кредитними коштами понад встановлений строк) - 40,35 % річних. Того ж дня між банком та відповідачем ОСОБА_7 укладено договір поруки № 006-2008-473-Р/1, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати перед банком за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та додатковою угодою до кредитного договору. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 04 грудня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 32 833,82 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 3 786, 96 доларів США; суми дострокового стягнення кредиту - 12 307, 21 доларів США; заборгованості за відмотками - 15 938, 21 доларів США та заборгованості за підвищеними відсотками - 802, 21 доларів США, яку позивач просив суд стягнути з відповідачів на свою користь в солідарному порядку. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року, позовну заяву ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто на користь ПАТ «Універсал Банк» солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором № 006-2008-473 від 29 лютого 2008 року та договором поруки № 006-2008-473-Р/1 від 03 вересня 2009 року в розмірі 32 833,82 дол. США, що станом на 04.12.2014 року, в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 498 601,26 грн., яка складається з: прострочена заборгованість по кредиту - 3 786,96 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 57 507,26 грн.; сума дострокового стягнення кредиту - 12 307,21 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 186 892,37 грн.; заборгованість по відсотках - 15 937,21 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 242 019,59 грн.; заборгованість по підвищених відсотках - 802,21 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 12 182,04 грн. Стягнуто на користь ПАТ «Універсал Банк» з ОСОБА_6, ОСОБА_7 солідарно судові витрати у розмірі 3 654,00 грн. У касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином не виконувались умови кредитного договору, забезпеченого порукою, у зв'язку з чим дійшов висновку про стягнення заборгованості з боржника та поручителя в солідарному порядку. Рішення суду першої інстанції в частині зазначених висновків, в тому числі й розміру заборгованості, до апеляційного суду не оскаржувалось, а тому не підлягає перегляду в касаційному порядку. Врахувавши, що позивачем не надано документів на підтвердження права здійснювати операції з валютними цінностями, розрахунок заборгованості проведений із зазначенням боргу в гривневому еквіваленті, суди дійшли висновку про визначення суми боргу, яка підлягає стягненню, в іноземній валюті із зазначенням еквіваленту в національній валюті - гривні - згідно з офіційним курсом, встановленим Національним банком України. Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна. За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Вказаним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як роз'яснено у п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», відповідно до ст. 5 якого операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст. 5 цього Декрету. Таким чином, вирішення питання про валюту боргових зобов'язань залежить від наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа № 6-145цс14). Оскільки за змістом ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» порядок виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тобто наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, разом з тим вказані положення можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені. Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні. Вирішуючи спір, суд першої інстанції викладеного не врахувавта дійшов передчасного висновку про розрахунок заборгованості за кредитним договором із переведенням іноземної валюти в національну за курсом, установленим Національним банком України на час виникнення заборгованості, що не узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 533 ЦК України. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін. За таких обставин заочне рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити. Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня С.О. Карпенко В.М. Коротун О.М. Ситнік О