АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5175/16 Справа № 1-1459/09 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1П, Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

13 липня 2016 року м. Дніпро

Суддя судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2009 року по справі за позовом Акціонерного банку «Діамант» в особі Дирекції Акціонерного банку «Діамант» до ОСОБА_3 про стягнення суми ,

В С Т А Н О В И Л А :

24 травня 2016 року ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2009 року з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2009 року було ухвалено рішення, не погодившись з яким ОСОБА_3 була подана апеляційна скарга 24 травня 2016 року, згідно штампу на апеляційній скарзі (а.с.108).

ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що вищезазначене рішення суду ухвалювалось в заочному порядку, у зв'язку із неявкою у судове засідання відповідача, який на думку суду був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи. В матеріалах судової справи відсутні докази направлення відповідачу судової повістки про дату розгляду справи, як і докази, що свідчать про направлення судового рішення особі, яка брала участь у справі, але не була присутня при оголошенні рішення суду, в строки та порядку передбачені ЦПК України.

Вказані обставини, а також неправомірне нарахування штрафних санкцій, не зарахування деяких платежів та інше, стали підставою для звернення у 2012 році Відповідача до суду із завою про перегляд зазначеного заочного рішення. Перед судовим засіданням Відповідач довідалась від представника Позивача, що її відповідальність, що випливає з Кредитного договору застрахована відповідно до Генерального договору добровільного страхування фінансових ризиків № 001/ФР укладеного 07 грудня 2007 року між Банком та Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «БУСІН». Підставою виплати страхового відшкодування є існування заочного рішення, яке є лише формальність і не буде пред'являтись до виконання, проте, у разі скасування такого рішення, на підставі заяви про перегляд заочного рішення, заборгованість за Кредитним договором буде перераховано, внаслідок чого борг перед банком збільшиться і відповідач може не підпадати під суму страхового відшкодування, а тому така заборгованість буде стягнута саме з неї.

Довідавшись про такі обставини, Відповідач у судовому засіданні подала клопотання про залишення заяви про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2009 року - без розгляду, про що судом було постановлено ухвалу, зазначивши, що у разі не згоди із заочним рішенням Відповідач має право звернутись до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою у строки та порядку передбачені чинним законодавством.

Проте, після залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду представник Банку пред'являє виконавчий лист до примусового виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, не зважаючи на існування заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2011 року по справі №0417/2-369/2011 за позовом ЗАТ «СК «БУСН» до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної шкоди в порядку регресу у розмірі 141386,05 грн., які страхова компанія сплатила Банку за невиконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором (відповідні обставини були встановлені під час розгляду справи №6/0417/176/2012).

Про існування такого рішення Відповідачу стало відомо у вересні 2012 року, що змусило її звернутись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В рамках цивільної справи №6/0417/176/2012 виконавчий лист було витребувано з ДВС до суду та розпочато розгляд по справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2012 року виконавчий лист №2-1459/2009 виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь АБ «Діамант» заборгованості за кредитним договором у розмірі 217748,28 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 141386,05 грн. Ухвала не оскаржувалась і набрала законної сили 16 жовтня 2012 року про що свідчить запис проставлений на самій ухвалі.

Також, ОСОБА_3, не погодившись із заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2011 року про відшкодування заподіяної шкоди в порядку регресу у розмірі 141386,05 грн., оскаржила його. Рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

З 2012 року на адресу Відповідача не надходило будь-яких повідомлень з Банку або виконавчої служби з приводу її заборгованості за кредитним договором.

Однак, 27 квітня 2016 року, на адресу Відповідача надійшла постанова Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 23 лютого 2016 року про примусове виконання виконавчого листа №2-1459/2009 виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 11 червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь АБ «Діамант» заборгованості за кредитним договором в розмірі 217748,28 грн., державне мито у розмірі 1700 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавчий лист вже двічі пред'являвся до виконання в межах повної суми заборгованості. Це свідчить про те, що Банк намагається стягнути з Відповідача не тільки суму боргу, який утворився внаслідок невиконанням самим же Банком умов Генерального договору добровільного страхування фінансових ризиків щодо строків повідомлення Страхової компанії про осіб, які порушили умови кредитних договорів, але й суми боргу, яку йому було відшкодовано Страховою компанією.

Такі обставини на думку апелянта є підставою для оскарження рішення суду першої інстанції, тобто використання свого права на апеляційне оскарження рішення суду з метою встановлення чи спростування факту заборгованості ОСОБА_3 перед позивачем, та для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Проте апеляційний суд Дніпропетровської області не погодився з такою думкою апелянта, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 червня 2009 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення.

28.02.2012 року представником апелянта ОСОБА_4 отримана копія оскаржуваного рішення (а.с.74).

12.03.2012 року ОСОБА_3 була подана заява про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2012 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Згідно ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали

про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

Оскільки кінцевий строк для подачі апеляційної скарги сплинув 28.05.2012 року, а апеляційна скарга була подана лише 24.05.2016 року, тому строк на апеляційне оскарження є пропущеним, а причини пропуску, на які посилається апелянт є неповажними.

У звязку з цим апеляційна скарга була залишена без руху ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.05.2016 року, з наданням апелянту тридцятиденного терміну з моменту отримання копії ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати обґрунтовану заяву, щодо інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

Згідно з ч.3 ст.297 ЦПК України апеляційна скарга, залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.294 цього кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

04.06.2016 року представником апелянта отримана копія зазначеної ухвали суду, а 07.06.2016 року отримана апелянтом, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с. 118,119).

Оскільки на теперішній час ні апелянтом, ні його представником зазначені недоліки в ухвалі судді не усунуто , а саме не надано обґрунтованої заяви щодо інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Згідно ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

За таких обставин, слід повернути ОСОБА_3 судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.297 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2009 року по справі за позовом Акціонерного банку «Діамант» в особі Дирекції Акціонерного банку «Діамант» до ОСОБА_3 про стягнення суми.

Зобовязати управління державної казначейської служби України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області повернути ОСОБА_3 сплачений судовий збір на р/р 0004 у сумі 1870 грн.(одна тисяча вісімсот сімдесят гривень) згідно квитанції 0.0.556788903.1 від 23.05.2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Суддя: О.В.Свистунова