Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Жарікова О. В. ,

при секретарі - Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква в залі суду № 3 цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ громадянства реєстрації фізичних осіб Білоцерківського РВ ГУМВС України в Київській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулась ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Свої вимоги заявник мотивувала тим, що вона є громадянкою Республіки Вірменія, отримала вид на проживання в Україні з 2002 року. З 1995 року, постійно, без виїзду, проживає в АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою форми №3 виданою Узинською міською радою. Заявниця з матір'ю винаймали квартиру, а потім в грудні 2000 року її мати ОСОБА_4 купила власне житло в м. Узин - квартиру АДРЕСА_1. Крім того, мати заявника з 1995 року працювала на території України на посаді медичної сестри, а з 2002 року працює в Узинській міській лікарні за посадою фельдшера в с. Людвинівка та с. Йосипівка, Білоцерківського району, Київської області. Заявник в 2008 році закінчила Узинську загально - освітню школу № 2. В 2009 році заявник отримала свідоцтво про здобуття робітничої кваліфікації за фахом «Обліковець з реєстрації і бухгалтерських даних». Факт її постійного проживання на території України з 1995 року по теперішній час можуть підтвердити свідки, знайомі та сусіди заявника. Встановлення факту постійного проживання на території України потрібно заявнику для отримання паспорта громадянина України. Заявник просить суд встановити факт її постійного проживання на території України з 1995 року по теперішній час.

В відкритому судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на доводи, аналогічні зазначеним у заяві, просила суд їх задовольнити.

В відкрите судове засідання представник заінтересованої особи не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В відкритому судовому засіданні достовірно встановлено, що заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Єреван, Вірменія, про що зроблений актовий запис № 448, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією нотаріально засвідченого перекладу тексту з свідоцтва про народження останньої. Назване свідоцтво видано 09.02.2015 року.

Заявник ОСОБА_1 має посвідку на постійне проживання, серії НОМЕР_1 У вказаній посвідці вказано, що остання прибула в Україну в 2002 році з Вірменії та є громадянкою Вірменії. Вказана посвідка видана 26.09.2011 року та є дійсною безстроково. В вказаній довідці зазначено, що місце проживання заявника зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 з 20.02.2002 року. Вказане підтверджується і копією довідки з місця проживання № 225 від 29.06.2016 року, яка видана Виконавчим комітетом Узинської міської ради.

Судом встановлено, що в 2008 році заявник закінчила Узинську ЗОШ 1-Ш ступенів № 2, що підтверджується копією атестату, який виданий 23.08.2008 року, серії НОМЕР_4. Однак, в даному атестаті не зазначено з якого часу заявник навчалася в Узинській ЗОШ 1-Ш ступенів № 2. Крім того, судом встановлено, що заявник з 24.07.2008 року по 09.09.2008 року навчалася в «Білоцерківському Освітньому центрі» СПД-ФОП «ОСОБА_5.» за програмою «Оператор персонального комп'ютера», що підтверджується копією свідоцтва про закінчення курсу навчання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 закінчила у 2011 році Білоцерківську філію Національної академії статистики, обліку та аудиту за спеціальністю «Бухгалтерський облік» та здобула кваліфікацію молодший спеціаліст з бухгалтерського обліку, що підтверджується копією диплому НОМЕР_3

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13.12.2000 року, встановлено, що ОСОБА_6 купила у ОСОБА_7 квартиру під НОМЕР_2, яка знаходиться в АДРЕСА_2. Суд вважає, що вказаний документ не може вважатись доказом у даній справі, так як не доводить обставин, що входять до предмету доказування. Крім того, матеріалами справи не підтверджено родинні відносини між заявником ОСОБА_1 та покупцем квартири за вказаним договором ОСОБА_6. Крім того, заявник не мотивувала, як саме вказаний договір доводить ту обставину, що вона постійно проживає на території України з 1995 року по теперішній час.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому(гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення даного факту для заявника ОСОБА_1 має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, однак, заявник не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що вона постійно проживала на території України з 1995 року по 2002 рік та взагалі, що в даний період часу знаходилася на території України. В судовому засіданні заявник не змогла довести факт проживання на території України з 1995 року по 2002 рік.

З наданих суду доказів, встановлено лише те, що ОСОБА_1 прибула в Україну в 2002 році з Вірменії, про що прямо вказано у наданій заявником копії посвідки на постійне проживання в Україні.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, заявник не змогла довести, що вона дійсно проживала постійно на території України з 1995 року до 2002 року, і тому у задоволенні заяви слід відмовити, як необґрунтованої.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 234, 256-259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ громадянства реєстрації фізичних осіб Білоцерківського РВ ГУМВС України в Київській області про встановлення факту постійного проживання на території України,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Жарікова