Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1151/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.02.2003 року помер його дідусь ОСОБА_3, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме будинок з надвірними спорудами, в якому проживав останній. За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, яким все своє майно заповів своєму внуку ОСОБА_1, позивачу по справі. Отримати свідоцтво про прийняття спадщини у нотаріальній конторі позивач не може, оскільки спадкодавцем не було оформлено право власності на житловий будинок, правовстановлюючі документи на будинок відсутні.

Позивач вважає, що в нього є всі правові підстави для звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на вищезазначений спадковий будинок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.

Дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засідання належними доказами встановлено наступне.

05.02.2003 року помер дідусь позивача ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №126243 від 06.02.2003 року. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема і на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с.Букове, вул.Незалежності, 33 Винорадівського району.

21.06.2002 року заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Буківської сільської ради за №49, ОСОБА_3 все своє майно на випадок смерті заповів своєму внуку, позивачу ОСОБА_1

Відповідно до виготовленого Виноградівського районного БТІ технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» №428 від 07.10.2015 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Букове по вул.Незалежності, 33 будівництвом завершений, рахується за ОСОБА_3, який помер 02.02.2003 року. Правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформлено.

Згідно довідки Буківської сільської ради Виноградівського району №02-25/547 від 24.09.2015 року, ОСОБА_3І, який помер 05.02.2003 року, проживав та був зареєстрований до дня смерті в с.Букове, вул.Незалежності (колишня Радянська), №33. Земельна ділянка, на якій знаходиться вказаний будинок, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Спадкоємцем до майна померлого є ще син померлого, ОСОБА_3, відповідач по справі, який претензій до спадкового майна не ставить, про що свідчить його нотаріально посвідчена письмова заява.

У зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини.

Однак нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що не було представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві та рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду.

Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами ЦК України від 1963 року відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 2003 року, а також нормами ЦК України від 2003 року.

Відповідно до ст.ст.524, 534 ЦК України від 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України від 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1297 ЦК України від 2003 року, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини та відповідні їм норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позивач є спадкоємцем за заповітом, залишеним ОСОБА_3, та після його смерті вчинив дії, що свідчать про прийняття ним спадщини, однак умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним способом, передбаченим законом.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 169, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОК НОМЕР_1, уродженцем та мешканцем с.Букове, вул.Незалежності, 33 Виноградівського району Закарпатської області, право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Букове, вул.Незалежності, 33 Виноградівського району Закарпатської області (загальна корисна площа - 67,7 кв.м., в т.ч. житлова - 33,2 кв.м.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_4