АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/9170/15-ц Головуючий І інстанції - Богдан М.В.
Провадження: 22-ц/790/2135/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Довгаль А.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Міхелєвої Я.С.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_1, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4. Після смерті батька позивач та його брат ОСОБА_1 відмовились від частки спадщини на користь матері ОСОБА_3. Мати спадщину отримала шляхом подання заяви до нотаріальної контори, однак юридично її не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати померла. 29.07.2015 року позивач звернувся до 7 ХДНК з заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1. Проте йому було відмовлено, оскільки він не надав оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру.

Просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

У жовтні 2015 року до суду з зустрічним позовом звернувся ОСОБА_1, посилаючись на те, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 З 1993 р. постійно мешкає в квартирі АДРЕСА_1

В 1993 р. батьки - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримали службове житло у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка складалася: з житлових кімнат №6 площею 14,5 кв.м, №7 площею 21,7 кв.м та №5 площею 8,9 кв.м, кухні №3 площею 7,8 кв.м та коридорів №2 площею 3,6 кв.м та №4 площею 4,1 кв.м.

Вказував, що в 1994 - 1995 роках, ним особисто, за свої особисті кошти були прибудовані: поєднані вбиральня та ванна кімната №8 площею 5,6 кв.м, підсобне приміщення (котельна) №9 площею 4,0 кв.м, веранда площею 5,1 кв.м та коридор №1 площею 5,7 кв.м. Після того, як була збудована прибудова, в квартирі був встановлений новий котел та проведене парове опалення, від колонки до квартири була проведена вода.

В 1996 - 1997 р. в квартирі був повністю зроблений ремонт. В 2000 - 2001 р. була обладнана ванна кімната, проведений злив води, обладнана зливна яма. Також в 2001 р. квартира була підключена до мережі газопостачання, внаслідок чого був встановлений новий газовий котел та газова колонка, замінено парове опалення. В 2009 - 2010 p. був повністю замінених дах над квартирою, оскільки старий постійно протікав, для цього він особисто брав позику у банку в розмірі 35 000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1. помер батько - ОСОБА_4, після смерті якого, ОСОБА_1 відмовився від своєї частки на користь матері.

В 2013 р. в будинку був проведений капітальний ремонт: замінена вся електрична проводка, замінені старі дерев'яні вікна на металево-пластикові. На проведення цього капітального ремонту позику в банку в розмірі 30 000 грн. брала його дружина.

Всі рахунки за електроенергію, телефон, газ, відкриті на ім'я ОСОБА_1, оскільки з 1994 р. він постійно мешкав та продовжує мешкати в квартирі АДРЕСА_1, самостійно сплачує всі комунальні платежі. Батьки весь час мешкали в квартирі АДРЕСА_2 та ніякої допомоги в обладнанні, поліпшені або утриманні квартири АДРЕСА_1 не надавали.

Вважає, що внаслідок здійснення прибудови та ремонту, стан спірного будинку значно поліпшений, а тому просив визнати за ним право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду та визнати за ним право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини квартири, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції, визнаючи право власності на спірну квартиру по 1/2 частині за кожним, не врахував положення ч.3, ч. 4 ст. 357 ЦК України та безпідставно відмовив у призначенні судової будівельно-технічної експертизи. Вважає, що внаслідок здійснення прибудови та ремонту особисто та за особисті кошти, стан спірного будинку значно поліпшений, а тому він як співвласник має право на збільшення своєї частини у праві спільної сумісної власності, а саме з 1/2 до 3/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своєчасно звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 Частки у спадщині кожного зі спадкоємців є рівними тому суд прийшов до висновку про визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.07.1999 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /а.с.36-37/.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є синами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.5, 53/.

Як вбачається з свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відмовились від спадщини після смерті батька на користь матері ОСОБА_3, яка прийняла спадщину.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_4 автомобіль марки ВАЗ 2106 /а.с.64, 65/.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 6/.

Як вбачається з нотаріальної справи ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, 18.02.2015 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с. 32/.

Відповідно до постанови Сьомої ХДНК від 29.07.2015 року №2284/2-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. ОСОБА_2 не надав до Сьомої ХДНК оригінали правовстановлюючих документів на АДРЕСА_1 /а.с. 9/.

Доводи апеляційної скарги про те, що внаслідок здійснення прибудови та ремонту особисто та за особисті кошти, стан спірного будинку значно поліпшений, а тому він як співвласник має право на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 є безпідставними.

Положення ч.3, ч. 4 ст. 357 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки на момент здійснення поліпшення стану спільного майна за особисті кошти ОСОБА_1 не був співвласником та відповідно, не мав частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1.

Доказів на підтвердження того, що власник квартири - його матір ОСОБА_3 - за життя була згодна на здійснення ним прибудов з метою збільшення його частки у праві власності на спадкове майно суду не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на не призначення судом судової будівельно-технічної експертизи не свідчить про неправильне вирішення судом спору. ОСОБА_1 просив на вирішення експертизи поставити питання, які не могли бути предметом розгляду, оскільки право власності на спадкове майно може бути визнаним лише на належне спадкодавцеві майно. Саме на таке майно і було судом визнано право власності.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -