Справа № 559/131/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в особі головуючої судді Лопухович А.О.,

при секретарі Федчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 24 липня 2011 року Жолобівською сільською радою в Тернопільській області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Основна причина розпаду сім»ї це різниця характерів, відсутність між ним т відповідачкою взаєморозуміння та довір»я. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальше підтримувати сімейні відносини сенсу немає. На примирення не згідний. По домовленості між ними син залишиться проживати з відповідачкою. Просить шлюб розірвати.

В обґрунтування зустрічного позову позивачка посилається на те, що за час подружнього життя з ОСОБА_1 у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_1 надає матеріальну допомогу лише після її постійних нагадувань та у розмірі, що не дозволяє забезпечити потреби дитини в повній мірі. Відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків. На даний час вона працює та отримує регулярний дохід, проте розмір доходу не дозволяє у повній мірі забезпечувати потреби дитини. ОСОБА_1 також працює вчителем фізичної культури, має регулярний дохід. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх дітей, зокрема не має на утриманні осіб, які потребують обов»язкового утримання з його боку. Просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частки від заробітку щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю, просить задоволити позов. Примирення не бажає. Зустрічний позов визнає повністю, не погоджується із зазначеними обґрунтуваннями. Пояснив, що він надає дитині матеріально допомогу, про що свідчать квитанції. Забезпечує всім необхідним, коли син перебуває у нього.

ОСОБА_2 позовні вимоги по первісному позову визнала повністю, згідна на розірвання шлюбу. Примирення не бажає. Зустрічний позов підтримала у повному обсязі із зазначених підстав. Пояснила, що чоловік надає іноді кошти на дитину, але перед тим, вона їх має у нього випросити.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позов підлягають до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 липня 2011 року , який зареєстрований Жолобівською сільською радою Тернопільської області, актовий запис №4. (а.с.41)

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Його батьками є сторони по справі.(а.с. 6)

Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружжя не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, обоє бажають розірвання шлюбу та не бажають примирення. За таких обставин, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та їх малолітньої дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком дo 6 років з 01 січня 2016 року пo 30 квітня - 1167 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1228 грн., з 01 грудня - 1313 грн.

Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, вважає що є підстави для призначення аліментів в розмірі ? частини від усіх видів доходу відповідача.

Сума аліментів у такому розмірі на дитину не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням її віку, потреб та такою, що створить відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що має постійне місце роботи, працює вчителем і згідний сплачувати аліменти у запропонованому розмірі.

Керуючись ст.ст. 3,6,57,60,212,215 ЦПК України, ст.ст.110, 111, 112, 182, 184, 185 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд,-

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24 липня 2011 року Жолобівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, актовий запис №4 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551(п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. витрат у сплаті судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18 січня 2016 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: