УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Лагутінської ЄлизаветиПавлівни, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Лагутінської Є.П., треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання протиправною та скасування постанови нотаріуса.

В обґрунтування позову зазначив, що він являється сином ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Згідно заповіту, складеного ОСОБА_6, все належне їй майно остання заповіла ОСОБА_4, який являється сином спадкодавця, та онуку - ОСОБА_5

Спадкоємці за заповітом прийняли спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном з дня смерті спадкодавця та шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу.

Позивач також подав заяву до приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу про прийняття спадщини. Але нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на обов'язкову частку у спадщині у зв'язку із тим, що на момент відкриття спадщини він не досяг загального пенсійного віку для чоловіків - 60 років, а має повних 58 років, отримує пенсію за віком на пільгових умовах, так як працював в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до них, і тому, на її думку, вихід на пенсію на пільгових умовах не дає йому права на обов'язкову частку у спадщині. На день смерті матері він був непрацездатним, перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Каневі та Канівського р-ну як непрацюючий пенсіонер з 07 грудня 2011 року. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV позивачу призначена пенсія за віком із застосуванням ст. 1 Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення, зі зниженням пенсійного віку на 5 років, а тому він має право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту.

У разі, якщо спадкування відбувалося за законом, спадкоємцями першої черги за законом також були б сини померлої - ОСОБА_2 та ОСОБА_4, позивач як непрацездатний син померлої має право на обов'язкову частку - 1/2 від 1/2 частини спадкового майна, тобто 1/4 частини від усього спадкового майна. Вважає що його права порушені, саме тому звернувся за захистом своїх прав до суду.

На підставі наведеного, ст. ст. 1220, 1241, 1268 ЦК України, позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Лагутінської Є.П. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (обов'язкова частка) від 29 липня 2015 року та зобов'язати приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Лагутінську Є.П. видати йому свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину всього спадкового майна.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті матері мав 58 років, але отримував пенсію за віком згідно ст. 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення, починаючи з 07 грудня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до роз'яснень в п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст.1241 ЦК України, є вичерпаний і розширеного тлумачення не потребує.

Згідно ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України, ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»непрацездатні - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійний вік для чоловіків встановлений 60 років при стажі роботи не менше 25 років.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що факт отримання ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах згідно ст.1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення, починаючи з 07 грудня 2011 року, не свідчить про його непрацездатність в розумінні ст.1241 ЦК України як особи, що має право на обов'язкову частку у спадщині, враховуючи, що на день смерті матері він мав вік 58 років, а не 60 років, як це передбачено ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому постанова приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Лагутінської Є.П. про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (обов'язкова частка) від 29 липня 2015 року прийнята у відповідності з чинним законодавством та є законною.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Лагутінської Єлизавети Павлівни, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання протиправною та скасування постанови.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова