Справа № 621/2759/15-ц
Провадження № 2/621/108/16
РІШЕННЯ

іменем України

01 липня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Бережної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кошевої А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку набувальної давності, в якому вказав, що позивач перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_3, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 року народила дитину - ОСОБА_4. Сім'я мешкала за адресою АДРЕСА_1. Дитина зареєстрована у вказаній квартирі, в той же час ОСОБА_1 зареєстрований у м. Харкові. З 2005 року ОСОБА_3 перестала піклуватися дитиною, не займалася її вихованням, не забезпечувала харчуванням, одежею та іншими необхідними для розвитку дитини речами, крім того ОСОБА_3 зловживала спиртним напоями та наркотичними засобами. Батько виховував дитину самостійно. В подальшому ОСОБА_3 вигнала ОСОБА_1 та сина - ОСОБА_4 з квартири в с. Бірки Зміївського району Харківської області, у зв'язку з чим позивач разом із сином змушені були декілька днів взагалі мешкати в лісопосадці. В липні 2005 року позивач став винаймати покинутий будинок, розташований в АДРЕСА_2, в якому зробив ремонт та облаштував його для власного проживання разом з дитиною. Після цього, ОСОБА_1 відшукав власника вказаного будинку та домовився про його продаж. Однак, остання не прийняла заходів по оформленню будинку, а у вересні 2005 року ОСОБА_5 - померла. Отже, починаючи з липня 2005 року ОСОБА_1 разом із своїм сином ОСОБА_4 постійно, відкрито проживає у спірному домоволодінні. Саме з цього часу позивач ставиться до нерухомості як до своєї власності - зробив капітальний ремонт будинку та надвірних споруд, провів водопровід та газ, сплачує плату за комунальні послуги, обробляє земельну ділянку. Спадкоємці ОСОБА_5 не реалізували своє право на оформлення спадщини, Свідоцтва про право на спадщину не отримували. З моменту вселення ОСОБА_1 жодна особа, в т.ч. і спадкоємці, не цікавилися будинком та не претендували на нього. Позивач вважає, що володіє спірним будинком вже більше 10 років, а тому набув на нього право власності за набувальною давністю.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на житловий будинок разом із надвірними будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_2, за набувальною давністю.

В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 помер, його тіло було знайдено працівниками Харківського РВ ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Померлий був одинокою, хворою людиною похилого віку. Тіло ОСОБА_2 було доставлено до Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи для з'ясування причини смерті. В подальшому до ХОБСМЕ ніхто із спадкоємців, родичів чи знайомих померлого для витребування тіла для поховання не звертався, тому ОСОБА_2 був похований КП «Ритуал», як одинока людина за бюджетні кошти. В шестимісячний строк після смерті ОСОБА_2 ніхто із його спадкоємців із заявами про прийняття спадщини не звертався. Померлий на момент смерті мешкав один у м. Мерефа.

На підставі викладеного 12.05.2016 року ОСОБА_1 було подано уточнену позову заяву, в якій змінено відповідача з ОСОБА_2 на Мереф'янську міську раду Харківського району Харківської області.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, свої інтереси довірив представляти адвокату ОСОБА_6, яка також у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, до суду надійшов лист Мереф'янського міського голови ОСОБА_7 про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку:

Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу, серія НОМЕР_1, актовий запис № 41, 02.08.1975 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 /а.с. 3/.

ОСОБА_5 була власником житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується копією рішення народного суду Готвальдівського району Харківської області від 20.01.1981 року, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.07.2005 року № 7890683, копією технічного паспорту на житловий будинок, копією Довідки виконавчого комітету Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 12.07.2005 року № 2313, а також копією Свідоцтва про право на спадщину від 18.02.1981 року № реєс. 441 /а.с. 4, 5, 6-7, 11, 76/.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується копіями відповідних актових записів про їх смерть /а.с. 46, 47, 63, 67, 68/.

Листом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 14.04.2016 року вих. № 1091/01.16 повідомляється, що після смерті ОСОБА_2, який проживав за адресою АДРЕСА_3, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, Свідоцтво про право на спадщину не видавалося /а.с. 65/.

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_3, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 року народила дитину - ОСОБА_4 - копія Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2, актовий запис № 18 /а.с. 72/.

Сім'я мешкала за адресою АДРЕСА_1. Дитина зареєстрована у вказаній квартирі, в той же час ОСОБА_1 зареєстрований у м. Харкові. З 2005 року ОСОБА_3 перестала піклуватися дитиною, нехтувала своїми батьківським обов'язками, зловживала спиртним напоями та наркотичними засобами. Батько виховував дитину самостійно. В подальшому ОСОБА_3 вигнала ОСОБА_1 та сина - ОСОБА_4 з квартири в с. Бірки Зміївського району Харківської області, у зв'язку з чим позивач разом із сином змушені були шукати інше житло. В липні 2005 року позивач став винаймати покинутий будинок, розташований в АДРЕСА_2, який, як зазначалося вище належав ОСОБА_5

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК. Таким чином, граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно, 01 січня 2001 року. При цьому слід визнати, що якщо строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 01 січня 2001 року. У той же час, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то у строк набувальної давності цей період зараховується повністю.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та законодавство, що регулює прядок вирішення спорів про набуття права власності за набувальною давністю слід виходити з наступного:

Так, судовим розглядом встановлено, що законний володілець спірного будинку № 23 - ОСОБА_5 - померла, незаконний володілець - ОСОБА_1, на протязі всього часу володіння майном, а саме з липня 2005 року, був впевнений, що на це майно не претендують інші особи, оскільки будь-яких спадкоємців після смерті ОСОБА_5, в т.ч. і після смерті ОСОБА_2 немає, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

А саме, в матеріалах справи міститься копія розписки, з якої вбачається, що ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2200 грн. за продаж будинку, розташованого на фермі Борки по АДРЕСА_4 /а.с. 75/.

За інформацією КП «Зміївське БТІ» адреса - ферма Борки, АДРЕСА_4 та адреса АДРЕСА_2, є однією і тією ж, тобто відбувалося перейменування вулиць.

Крім того, ОСОБА_1 не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, що свідчить про добросовісність володіння житловим будинком АДРЕСА_3

Всі витрати по утриманню та догляду за вказаним житлом здійснює позивач, оскільки більш, ніж 10 років володіє вказаним будинком, утримує його в належному стані, здійснює ремонт та сплачує відповідні комунальні платежі /а.с. 10, 83, 84-85/.

Факт відкритості та безперервності володіння ОСОБА_1 спірним житлом встановлений судом та підтверджується копіями Актів депутата /а.с. 9, 80/.

Враховуючи, що позивачем було доведено, що він добросовісно заволодів будинком АДРЕСА_3, так як вказаний будинок зареєстрований на праві власності за померлою особою, фактично на час розгляду справи судом нікому не належить, тобто є безхазяйним майном, позивач відкрито та безперервно володіє спірним майном більш ніж 10 років, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок в порядку набувальної давності.

Згідно Наказу Міністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Керуючись ст. ст. 16, 322, 325, 328, 344 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11 60, 174, 197, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку набувальної давності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок разом із надвірними будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_3, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: