Справа № 544/223/16-ц
пров. № 2/544/166/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 липня 2016 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду на вул. Соборній, 41 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 24 лютого 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 18 червня 2011 року уклав з відповідачем шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалось у звязку із втратою взаємних почуттів, що призвело до припинення шлюбних відносин. З листопада 2015 року сторони проживають окремо. Від шлюбу мають спільну дитину сина ОСОБА_3, народження 03 листопада 2011 року. Позивач уважає збереження шлюбу неможливим та просить його розірвати.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити його з підстав викладених у ньому.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 57, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу мають спільну дитину сина ОСОБА_3, народження 03 листопада 2011 року, спору про місце проживання якого між сторонами не виникає.

Спільне життя сторін не склалось у звязку з непорозуміннями та втратою взаємних почуттів.

Сторони припинили шлюбні відносини та з листопада 2015 року проживають окремо.

Дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як передбачено ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Міри, прийняті судом для примирення сторін, результатів не дали.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач не бажає відновлювати дошлюбне прізвище.

Кошти, сплачені за судовий збір позивач стягувати з відповідача не бажає.

Керуючись ст.ст. 10, 212, 215 ЦПК України, ст. 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, народження 26 лютого 1984 року та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Юнак), народження 02 лютого 1983 року, зареєстрований 18 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 57, у шлюбі одна неповнолітня дитина.

Дошлюбне прізвище відповідача не відновлювати.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуючий: О.О. Сайко