Справа № 464/1106/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/3285/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Брикайло М.В.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2, представник ПАТ «Дельта Банк» - Павляк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів та визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів та визнання договорів недійсними відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість, на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що судом було повністю знехтувано спеціальні нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, правову позицію Конституційного суду, Верховного суду, судів апеляційних і касаційної інстанції по аналогічних справах. Вказує, що він як споживач не будучи фахівцем в банківському кредитуванні, вважав що кредитний договір, текст якого складений одноосібно банком, відповідає законодавству, тому сумлінно сплачував всі платежі і вживав заходів щодо дострокового погашення кредиту. І лише відмова відповідача приймати від позивача платежі в гривнях для виконання зобов»язання і подання банком позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення на об»єкт іпотеки викликали у позивача сумнів в справедливості умов кредитного договору. І тільки після отримання Висновку експертного економічного дослідження кредитного договору (25 січня 2016 року) позивач довідався про тотальне порушення кредитним договором його прав як споживача. І саме після отримання висновку судового експерта звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Отже, згідно цього правила ЦКУ перебіг строку позовної давності, за оспорюваним кредитним договором починається з 26 січня 2016 року. Просить рішення Сихівського районного суду м.Львова від 23 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, та пояснення представникка відповідача- ОСОБА_4 на заперечення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.03.2008 року між позивачем ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір № 1301/0308/71-027, на підставі якого позивач отримав від банку кредит для придбання квартири на вторинному ринку в сумі 60000 доларів США за умови сплати 11,9 відсотків річних, а також інших передбачених договором платежів, строком до 18.03.2038 року (а.с. 44-47).

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторонами також було укладено іпотечний договір від 19.03.2008 року за умовами якого квартира, яку позивач придбає за рахунок наданих банком грошей, є предметом іпотеки.

25.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким право вимоги за кредитним договором № 1301/0308/71-027 від 19.03.2008 року перейшло до відповідача ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 25).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів порушення ПАТ «Дельта Банк» при укладенні кредитного договору вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», для визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки з підстав ненадання повної та достовірної інформації про всі умови договору, додаткові витрати, пов'язані з виконанням договору, та про сукупну вартість договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача - враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.(ст.627 ЦК України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст.ст. 215-216 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі,; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, сплата яких передбачена ст.1048 ЦК України.

Сторони, підписавши оспорюваний договір, підтвердили факт досягнення згоди між собою щодо усіх істотних умов, а покликання позивача про те, що під час укладання договору про надання кредиту йому не було надано повної та достовірної інформації про всі умови договору спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема із заяви-анкети на отримання кредиту вбачається, що позивач звернувся до банку для отримання кредиту 22.02.2008 року. В той же день ним підписано пам'ятку, в останньому абзаці якої позивач підтверджує, що перед укладанням кредитного договору банк надав позивачу в письмовій формі вичерпну інформацію про умови кредитування та про орієнтовану сукупну вартість кредиту, а також те, що йому було роз'яснено існуючі особливості кредитування, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. Також, в підписаному позивачем кредитному договорі в п. 10.1 зазначено, що укладаючи цей договір, позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими.

При підписанні кредитного договору ПАТ «Дельта Банк» всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення кредитного договору були дотримані, договір містить всі, передбачені законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення.

Відтак, позивачем ОСОБА_2 не було доведено наявності підстав для визнання кредитного договору недійсним. Оскільки позовні вимоги про визнання недійсним договору іпотеки, позивач пред'явив з підстав недійсності кредитного договору, то у зв'язку з відсутністю підстав для визнання недійсним кредитного договору, не було підстав для визнання недійсним договору іпотеки.

Згідно з ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржене рішення ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності і обгрунтованості оскаржуваного рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

С.М. Копняк