Справа № 344/2632/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1178/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Василишин Л.В., Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа-орган опіки і піклування виконкому Івано-Франківської міськради, за участю прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання за ним права на 1/2 частку в спільному майні подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 21 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання за ним права на 1/2 частку в спільному майні подружжя, що знаходиться за адресою по вул. Ціолковського, 54-А в м. Івано-Франківську.

Уточнюючи позовні вимоги, ОСОБА_2 в заяві від 17.03.2016 року просив визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, ОСОБА_4-Т. І., ОСОБА_3.І. стосовно домоволодіння, що знаходиться за адресою вул. Ціолковського, буд. 54-а в м. Івано-Франківську.

Визнати належним йому ? частку майна спільної сумісної власності зазначеного домоволодіння, як таку що не підлягає розподілу між спадкоємцями.

Свої вимоги мотивував тим, що його покійній дружині ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину належала земельна ділянка під забудову житловий будинок ступінь готовності якого складала 14%.

Посилаючись на те, що будівництво будинку проводилось ним спільно із покійною дружиною, позивач просив визнати за ним право на ? частки спільного майна подружжя.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт зазначив, що будівництво спірного будинку проводилось ним спільно із покійною дружиною ОСОБА_6 з часу отримання дозволу на виконання будівельних робіт, яке видане 17.03.2004 року та здано в експлуатацію в 2006 році.

Апелянт вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_6 тривалий час перебувала за кордоном, а тому зароблені нею кошти належали їй особисто та були вкладені в будівництво спірного будинку.

Судом не взято до уваги те, що веденням будівництва будинку займався саме він, крім того значну частину робіт виконував особисто, що можуть підтвердити свідки.

Необгрунтованими є також висновки суду про те, що він працюючи в Органах Внутрішніх справ не мав можливості вкладати зароблені кошти у ведення будівництва.

З метою недопущення погіршення майнового становища його неповнолітнього сина, він відмовляється від своєї частки в спадковому майні на його користь, яка становитиме 28,5 % або 57/20 частки домоволодіння.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення яким його позов задовольнити.

Визнати за ним право на ? частку майна спільної сумісної власності подружжя домоволодіння, що знаходиться за адресою по вул. Ціолковського, буд. 54-а в м. Івано-Франківську, що складає 43/100 його частки .

Визнати за ОСОБА_4-Т.І. та ОСОБА_3 право власності на зазначене домоволодіння по 57/20 часток за кожним.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8, представник органу опіки та піклування ОСОБА_9, представник прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_10 заперечили вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч. 2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вищезазначеним вимогам з огляду на наступне.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що будівництво спірного домоволодіння по вул. Ціолковського, 54а в м. Івано-Франківську здійснено виключно за кошти ОСОБА_6, а тому вимоги позивача про визнання за ним права на ? частки зазначеного домоволодіння, як спільного сумісного майна подружжя є необґрунтованими.

Однак із таким висновком не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що 05.06.1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 зареєстровано шлюб (а.с.7), від якого у них 01.11.2003 року народився син ОСОБА_2 Дмитро-Тадей (а.с.8).

06 травня 2014 року ОСОБА_6 померла.

Встановлено, що 20 серпня 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори з заявою від власного імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_2 ОСОБА_5 про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6

Так, в заяві про прийняття спадщини за законом, ОСОБА_2 зазначив, що спадкове майно складається земельної ділянки та житлового будинку, які знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ вул. Ціолковського 54 А та житлового будинку за адресою вул. Галицька, 163/1 в м. Івано-Франківську (а.с.117 т.1).

З такою ж заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори 29 серпня 2014 року звернулася ОСОБА_3 (мама померлої), вказавши, що спадкове майно складається з домоволодіння та земельної ділянки, які знаходяться по вул. Ціолковського, 54А та 44/100 частки домоволодіння по вул. Галицькій, 163/1 (а.с.128 т.1).

29 серпня 2014 року ОСОБА_12 подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини яка залишилася після смерті його дочки ОСОБА_6 в користь її матері - ОСОБА_3 (а.с.128 зв. т.1).

06 лютого 2015 року ОСОБА_2, діючи від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_4-Т. звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій зазначив, що вони з сином прийняли спадщину після смерті дружини-матері ОСОБА_6, що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 20.08.2014 року та просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій, а саме: на 44/100 частин житлового будинку в м. Івано-Франківську по вул. Галицька №163, грошових вкладів в Ощадному банку, домоволодіння в м. Івано-Франківську по вул. Ціолковського, буд. № 54А, земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0754 га, що знаходиться по вул. Ціолковського, 54А в м. Івано-Франківську. При цьому, ОСОБА_2 заявив, що частина домоволодіння, домоволодіння, земельна ділянка та грошові вклади є особистою приватною власністю дружини та що він не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. (а.с.134 т.1).

В цей же день - 06 лютого 2014 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася ОСОБА_3 (а.с.133 зв. т.1).

06 лютого 2015 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори видано свідоцтва на право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцями належного померлій ОСОБА_6 майна - домоволодіння в м. Івано-Франківську, вул. Цілковського,54а є її чоловік ОСОБА_2 на 1/4 частку, син ОСОБА_2 Дмитро-Тадей на 1/4 частку, мати ОСОБА_3 на 2/4 частки, у тому числі з урахуванням ? частки від якого відмовився батько спадкодавця ОСОБА_12 (а.с.151,160,168 т.1).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори 06 лютого 2015 року спадкоємцями належної померлій ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,0754 га, що знаходиться на території м. Івано-Франківська, вул. Ціолковського, 54а є її чоловік ОСОБА_2 на 1/4 частку, син ОСОБА_2 Дмитро-Тадей на 1/4 частку, мати ОСОБА_3 на 2/4 частки, у тому числі з урахуванням ? частки від якого відмовився батько спадкодавця ОСОБА_12 (а.с.156, 164, 172 т.1).

Пред»являючи позов про визнання недійсними виданих державним нотаріусом свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_2, ОСОБА_4-Т., ОСОБА_3 щодо спадкового майна будинковолодіння по вул. Ціолковського 54а в м. Івано-Франківську, позивач посилався на те, що нотаріусом не враховано факт наявності у нього права на 1/2 частки в спільній сумісній власності подружжя на зазначене будинковолодіння.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Встановлено, що ОСОБА_2 звертаючись від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_4-Т. до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом не вказував про те, що будинковолодіння по вул. Ціолковського, 54а в м. Івано-Франківську належить йому та його покійній дружині ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності подружжя, натомість своїм підписом засвідчив що спадкове майно - частина домоволодіння, домоволодіння, земельна ділянка та грошові вклади є особистою приватною власністю дружини та що він не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. (а.с.134 т.1).

Таким чином, посилання апелянта на те, що нотаріусом не враховано його право на частку в спільній сумісній власності подружжя на будинковолодіння є необгрунтованим, оскільки таких вимог позивач не заявляв, а нотаріусом у відповідності до поданих заяв спадкоємців видано свідоцтва про право на спадщину за законом із визначенням їх часток у спадковому майні ОСОБА_2 та ОСОБА_4-Т. по 1/ 4 частці, ОСОБА_3 - 1/2 частки.

Встановлено, що ОСОБА_6, як спадкоємець ОСОБА_13, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.2003 року отримала спадкове майно, яке складалося з незакінченого будівництвом житлового будинку, готовністю 14%, що знаходиться в м. Івано-Франківську, вул. Ціолковського,54а (а.с.6). 17.03.2004 року ОСОБА_6 надано дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку на вул. Ціолковського,54а. Рішенням виконкому Івано-Франківської міської ради від 20.06.2006 року №204 будинок збудований ОСОБА_6 прийнято в експлуатацію, присвоєно адресу № 54а (а.с.9-13), 02.10.2006 року ОСОБА_6 видано Свідоцтво на право власності на зазначене домоволодіння (а.с.149-150).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 19 вересня 2003 року ОСОБА_6 являється власником земельної ділянки площею 0,0754 га, яка розташована на вул. Ціолковського 54а в м. Івано-Франківську (а.с.154).

Встановлено, що будівництво незавершеного будівництвом житлового будинку, отриманого ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом здійснювалося та було завершено за час її перебування у шлюбі з позивачем ОСОБА_2

Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). . Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Із змісту позовних вимог ОСОБА_2 вбачається, що він просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані державним нотаріусом йому - ОСОБА_2, ОСОБА_4-Т.І., ОСОБА_3.І. на спадкове майно домоволодіння, що знаходиться за адресою вул. Ціолковського, буд. 54-а в м. Івано-Франківську та визнати належним йому ? частку майна спільної сумісної власності зазначеного домоволодіння, як таку що не підлягає розподілу між спадкоємцями.

Разом з тим, беручи до уваги, що нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом із визначенням часток за кожним із спадкоємців, позивач не конкретизував позовних вимог про визнання у такому разі за кожним із спадкоємців права на частку у спадковому майні (визначення часток), у зв»язку з чим не може бути вирішений спір щодо права кожного із спадкоємців на частку в спадковому майні.

Якщо при пред»явленні позовних вимог позивач просив визнати за ним право на ? частки в майні спільної сумісної власності подружжя, а саме на ? частки домоволодіння по вул. Ціолковського 54 а в м. Івано-Франківську, то в апеляційній скарзі натомість ставить питання про визнання за ним права на 43/100 часток зазначеного будинковолодіння, при цьому просить визнати за ОСОБА_4-Т. та ОСОБА_3 право власності на 28,5 % або 57/20 часток, зазначаючи що відмовляється від належної йому частки в розмірі 14,25% в спадковому майні на користь сина, хоча такі позовні вимоги позивачем у суді першої інстанції не заявлялись.

Відповідно до положень ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З огляду на наведені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог.

Узв»язку з цим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 21 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - орган опіки і піклування виконкому Івано-Франківської міськради, за участю прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання за ним права на 1/2 частку в спільному майні подружжя - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.В.Пнівчук

Судді: Л.В. ОСОБА_14 Соколовський