Провадження №2/485/579/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Лисенка М.Є.,

при секретарі Бондаренко С.В.,

за участі представника позивача - Карабут І.П.,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 м.Снігурівка Миколаївської області цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві послався на наступне.

ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до якої є одинокою матір'ю. Мати з дитиною проживали у будинку співмешканця ОСОБА_5 в АДРЕСА_1.

Відповідачка та співмешканець постійного місця проживання не мали, існували за рахунок тимчасових заробітків. Дитина навчалася в 4 класі Снігурівської ЗОШ №3, з 21 липня 2015 року перебуває на обліку в Снігурівській міській раді як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах за причини ухилення матері від виконання батьківських обов"язків.

У будинку, в якому проживає сім'я, виявлено антисанітарні умови, відсутність продуктів харчування, умов для проживання дитини не створено.

Відповідачка веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями.

З 08 жовтня 2015 року ОСОБА_4, за заявою відповідачки, перебуває у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради у зв"язку з хворобою співмешканця.

Після смерті співмешканця, відповідачка змінила місце проживання, не повідомивши про це ні міську раду, ні службу у справах дітей, на телефонні дзвінки не відповідає, не цікавиться життям, здоров'ям доньки.

Сім"я відповідачки тривалий час перебувала на обліку сімей, де батьки не створили належні умови для утримання, виховання та розвитку дітей. Неодноразово перебувала під соціальним супроводом соціальних служб для сімей, дітей та молоді, в ході якого їй надавалися соціальні, психологічні та матеріальні послуги. На міри попередження, профілактичні бесіди відповідачка не реагує та належних висновків не робить. З вказаних підстав, позивач просив суд про задоволення позову.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю.

Відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи позов підтримала та вважала за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав, так як вона не виконує своїх батьківських обов'язків відносно дитини.

Судом ухвалено про слухання справи у відсутність відповідачки у порядку заочного розгляду на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, заінтересованої особи, свідків, дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-111, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

В силу ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як свідчить копія свідоцтва про народження, виданого повторно ВРАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис №588 (а.с.8), відповідачка є одинокою матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ст.135 СК України.

Сім'я мешкала за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Снігурівської міської ради Миколаївської області (а.с.7).

Як свідчать акти обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї ОСОБА_3, під час перевірки виявлено, що помешкання є комунальною власністю, потребує ремонту та прибирання, санітарно-гігієнічні умови незадовільні, у будинку є електро та водопостачання, опалення пічне, наявні меблі та побутова техніка, шкільне приладдя, предмети одягу та взуття, обмаль продуктів харчування, є свіжоприготовлена їжа, господарство відсутнє, взаємовідносини у сім"ї нормальні. Ознак зловживання алкогольними напоями батьками не виявлено, останні не мають постійної місця роботи, сім"я живе за рахунок тимчасових заробітків, дитина доглянута, навчається у Снігурівській ЗОШ №3 1-111 ступенів та відвідує спортивну школу (а.с.8-10)

27 квітня, 05 та 07 жовтня, 19 листопада, 21 грудня 2015 року, 24 лютого 2016 року за наслідками складених актів відповідачку попереджено про наслідки ухилення від виконання батьківських обов"язків та рекомендовано з"явитися до служби у справах дітей (а.с.11-16).

Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 вересня 2015 року (а.с.25-26), ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та засуджено до трьох років позбавлення волі, звільнена на підставі ст.75 КК України з випробуванням - іспитовим строком на один рік.

Згідно ухвали Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2016 року ОСОБА_3 звільнена від відбування покарання за закінченням іспитового строку.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснили, що як відповідачка, так і її співмешканець зловживали спиртними напоями, вели аморальний спосіб життя, не мали постійного місця проживання та існували за рахунок тимчасових заробітків, за дитиною не доглядали, часто залишали її без догляду. У будинку антисанітарні умови проживання, продукти харчування обмежені у кількості, умови для проживання дитини у будинку відсутні. Сім"я відповідачки перебувала під соціальним супроводом. Матері була надана допомога одягом, взуттям, продуктами харчування, надавалися консультації з приводу працевлаштування та пошуку житла.

За заявою відповідачки від 07 жовтня 2016 року (а.с.19), малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, влаштовано до Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації, у зв"язку з складними сімейними обставинами. Згідно письмових пояснень відповідачки на а.с.20, остання змінила фактичне місце проживання і не має умов для проживання дитини разом з нею. За довідкою директора вказаного центру від 30 серпня 2016 року №03-786 (а.с.22), за час перебування дитини у закладі з 08 жовтня 2015 року по 30 серпня 2016 року матір відвідувала доньку шість разів, ніякої матеріальної допомоги доньці не надавала.

Листом директора РЦСС СДМ від 25.11.2016 року суду повідомлено, що з 09.10.2015 року сім"я відповідачки перебувала під соціальним супроводом покращення житлово-побутових умов, за сприяння центру їм надавалася благодійна допомога у вигляді речей та продуктів харчування, у лютому 016 році ОСОБА_3 було запропоновано влаштування разом з дитиною на тимчасове проживання до обласного центру соціально-психологічної допомоги в м.Вознесенську, на що остання відмовилася. 27.07.2016 року сім"ю знято з соціального супроводу з негативним результатом. На теперішній час зв"язок з відповідачкою відсутній (а.с.58).

На день розгляду справи місце проживання та перебування відповідачки невідоме, у зв"язку з чим її допит не було проведено.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також інших документів, які стосуються справи.

Суду не надано висновок органу опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно доньки.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

За такого, суд у ході розгляду справи не встановив, що така поведінка матері є винною по відношенню до дитини, складені акти обстеження матеріально-побутових умов життя загалом за 2015 рік, допитати відповідачку у судовому засіданні не виявилося можливим за невстановлення місця її перебування, органом опіки та піклування не надано висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, тобто позивачем не було надано суду переконливих доказів того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і вирішення даного спору можливе тільки у разі позбавлення його батьківських прав.

Беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками відповідачкою які б свідчили про її ухилення від виховання своєї дитини і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, у матеріалах справи відсутні.

Крім того, за постановою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2015 року (а.с.24) провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.184 КпАП України закрито за відсутності в її діях складу адміністративного праворушення. Справу розглянуто за участі ОСОБА_3, яка вину у скоєнні правопорушення не визнала та ствердила, що від виконання батьківських обов"язків вона не ухиляється, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов остання створила умови для проживання доньки, що свідчить про її реагування на зауваження органу опіки та піклування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка відвідувала доньку у КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради шість разів, останній раз 18.08.2016 року, позов до суду подано 02.11.2016 року, що свідчить те, що вона не втратила інтересу до дитини. Згідно письмових пояснень від 15.07.2016 року (а.с.20), остання пояснила, що її донька знаходиться у КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради, у зв"язку з тим, що вона не має умов для проживання, але буде намагатися їх створити.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, заява позивача є необґрунтованою, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.3, 15, 57, 60, 208, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

ОСОБА_3 попередити про недопустимість неналежного виконання обов"язків по вихованню своєї доньки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмової заявою відповідачки, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачкою в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ