Справа № 305/43/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.

при секретарі Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія" "Ваш Авто" на рішення Рахівського районного суду від 19 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія" "Ваш Авто" про визнання договору фінансового лізингу недійсним,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія" "Ваш Авто" про визнання договору фінансового лізингу недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 жовтня 2015 р. між позивачем і ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» в особі представника ОСОБА_3 на підставі довіреності № 67 від 29.09.2015 р. укладено договір фінансового лізингу № 000436. Згідно з п. 1.3 договору лізингодавець прийняв зобовязання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 1.1. договору предметом лізингу є транспортний засіб, зазначений у договорі та Специфікації , а саме: автомобіль «NISSAN Qashgai», комплектація - SE, обєм двигуна - 1.6 d, тип КПП Xtronic, привід - 2WD. Згідно Додатку № 1 до договору вартість предмету лізингу: 25 467,39 доларів США, що за курсом 23 грн.=1 долар США станом на 15.10.2015 р. - 585 750 грн. Договір не відповідає встановленим ст. 203 ЦК загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Оспорюваний договір здійснений з використання нечесної підприємницької діяльності та містить умови, які є несправедливими в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», які всупереч принципу добросовісності створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача як споживача, що є підставою для визнання договору недійсним. У звязку з чим просив договір фінансового лізингу №000436 від 15.10.2015 року, укладений між ОСОБА_2 і ТОВ "Лізингова компанія" "Ваш Авто" визнати недійсним.

Рішенням суду позов задоволений.

З цим рішенням не погодився відповідач, порушив питання про його скасування та винесення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права .

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник позивача вважав, що підстав для задоволення скарги немає. Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам постановлене у справі судове рішення не відповідає.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що п.1.4 оспорюваного договору суперечить вимогам ч.1 ст.808 ЦК України, в якій зазначено про солідарну відповідальність продавця та лізингодавця; опис предмету лізинга не містить індивідуальних ознак предмета лізингу; умови договору про те, що лізингодавець вправі в односторонньому порядку розірвати договір без обовязку повернення сплачених коштів та вправі вимагати повернення предмету кредиту в певних випадках є несправедливими; виключена відповідальність лізингодавця за невиконання договору, що обмежує принцип свободи договору, справедливості і добросовісності; зазначене узгоджується з висновками ухвали ВССУ по справі 6-13507св15 від 07.10.2015 р. та постанові ВСУ від 16.12.2015 р.

Посилання в оскаржуваному рішенні на постанову ВСУ від 16 грудня 2015 р. без вказівки на конкретну справу є таким, що суперечить вимогам ст.360-7 ЦПКУ, якою встановлено обовязковість рішень ВСУ по подібним справам. Не може бути визнано правомірним вказівка в рішенні суду першої інстанції на ухвалу ВССУ по справі № 6-12507 св15, оскільки діючим законодавством не встановлено обовязковість висновку зазначеного суду по конкретній справі для застосування при вирішенні інших справ.

По справі установлено, що 15 жовтня 2015 р. між позивачем і ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу № 000436. Згідно з п. 1.3 договору лізингодавець прийняв зобовязання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 1.1. договору предметом лізингу є транспортний засіб, зазначений у договорі та Специфікації , а саме: автомобіль «NISSAN Qashgai», комплектація - SE, обєм двигуна - 1.6 d, тип КПП Xtronic, привід - 2WD. Згідно Додатку № 1 до договору вартість предмету лізингу: 25 467,39 доларів США, що за курсом 23 грн. = 1 долар США станом на 15.10.2015 р. - 585 750 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

З вказаного слід зробити висновок про те, що між сторонами було укладено договір про непрямий лізинг.

Посилання позивача на те, що зазначений договір є не договором фінансового лізингу, а є договором оперативного лізингу по тій причині, що лізингове майно не передається лізингоодержувачу по закінченню договору лізингу є безпідставним: відповідно до п.11.1 оспорюваного договору після завершення строку лізингу за даним договором, лізингоодержувач придбаває у лізингодавця за викупною вартістю, що буде визначена лізингодавцем з урахування виконання лізингоодержуваченм своїх зобовязань щодо сплати лізингоодержувачем всіх влатежів за цим договором. За умови повної сплати лізингоодержувачем всіх платежів за цим договором, в також виходячи з припущення, що відповідне законодавство України, що регулює відносини сторін за договором не зазнає змін, після остаточного погашення лізингоодержувачем всіх належних до сплати за договором платежів, купівельна ціна предмета лізингу буде вважаєтись належним чином сплаченою лізингоодержувачем.

Тобто, згідно вказаної умови договору, після належного виконання лізингоодержувачем своїх обовязків по договору в частині оплати всіх платежів, передбачених договором, вважається, що вартість предмета лізинку є повністю оплачена і відповідно до п.11.6 договору укладається договір купівлі-продажу предмета лізингу, тобто здійснюється перехід права власності на предмет лізингу до лізингодержувача позивача по даній справі.

Як вквазано, зазначених договір є догововором непрямого лізингу. І по цьому договору лізингодавець зобовязався придбати автомобіль з визначеною назвою та обємом двигуна, певного типу, з визначеним приводом. З такою умовою щодо індивідуальних ознак предмета лізингу погодився позивач, підписуючи договір і тому стверджувати про відсутність інших індивідуальних ознак предмета лізингу, яких може бути безліч, є безпідставним. Зазначене стосується і твердження нечесної підприємницької діяльності, яка обгрунтовується відсутністю інших індивідуальних ознак предмета лізингу.

Інших обгрунтувань вимог позивача позовна заява не містить, позовні вимоги не змінювали і не доповнювались. Суд не вправі змінювати обгрунтування позову та виходити за межі обгрунтування позовної заяви: відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

З цих же міркувань суд не вважає за необхідне аналізувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині мотивації нечесної підприємницької діяльності відповідача іншими умовами договору, оскільки позовна заява такого обгрунтування позову не містить.

Тому суд констатує, що позов з підстав, зазначених в позовній заяві є недоведеним, що є підставою для відмови у його задоволенні.

Керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія" "Ваш Авто" задоволити.

Рішення Рахівського районного суду від 19 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія" "Ваш Авто" про визнання договору фінансового лізингу недійсним скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія" "Ваш Авто" 606 грн.33 коп. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :