Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної інспекції сільського господарства України, третя особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, Українська державна насіннєва інспекція, про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, за касаційною скаргою Державної інспекції сільського господарства України на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства України, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по страховим виплатам за період з січня 2011 року по лютий 2015 року в сумі 29 841,00 грн.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що він працював водієм у Республіканській Державній насінній інспекції Міністерства сільського господарства УРСР, правонаступником якого єДержавна інспекція сільського господарства України, з 25 жовтня 1975 року по 21 березня 1980 рік.

01 червня 1979 року при виконанні ремонту закріпленого за ним автомобіля він отримав травму ока.

За результатами розслідування нещасного випадку на виробництві було складено Акт по формі Н-1 та позивача визнано потерпілим. Згідно довідки МСЕК від 11 вересня 1996 року йому встановлена третя група інвалідності безстроково.

Наказом Української Державної насіннєвої інспекції від 28 жовтня 1994 року ОСОБА_4 виплачувалось 50 % місячної заробітної плати шофера, як інваліду третьої групи внаслідок одержаної виробничої травми. Однак із січня 2011 року страхові виплати припинились, тому звернувся до суду з указаним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з Державної інспекції сільського господарства України на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 29 841,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Державна інспекція сільського господарства України просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_4 працював водієм у Республіканській Державній насіннєвій інспекції Міністерства сільського господарства УРСР з 25 жовтня 1978 року по 21 березня 1980 року.

01 червня 1979 року під час виконання трудових обов'язків стався нещасний випадок, внаслідок якого позивач одержав травму ока.

За результатами розслідування нещасного випадку на виробництві було складено акт Н-1.

Згідно довідки МСЕК від 11 вересня 1996 року ОСОБА_4 встановлена третя група інвалідності безстроково.

Українською Державною насіннєвою інспекцією, яка є правонаступником Республіканської Державної насіннєвої інспекції Міністерства сільського господарства УРСР, було прийнято рішення про наявність підстав для виплати ОСОБА_4 50 % місячної заробітної плати.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_4 зазначив, що Республіканською Державною насіннєвою інспекцією Міністерства сільського господарства УРСР проводились щомісячні страхові виплати з 01 червня 1979 року до січня 2011року, проте в подальшому інспекція припинила виплачувати кошти.

З 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрат непрацездатності», згідно з яким обов'язок з відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень даного Закону вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час ОСОБА_4 не перебуває на обліку у відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві як потерпілий на виробництві та не отримує страхових виплат від Фонду.

Особова справа позивача не передавалась інспекцією до Фонду.

Згідно наказу № 20 від 28 жовтня 1994 року Української Державної насіннєвої інспекції позивачу призначені виплати в розмірі 50 % заробітної плати.

Розмір щомісячної страхової виплати позивачу складає 609,00 грн.

За період з 01 січня 2011 року по 01 лютого 2015 року заборгованість по їх платі становить 29 841,00 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки відповідачем не передано в установленому законом порядку особову справу позивача до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, заборгованість по страховим виплатам потерпілому на виробництві не відшкодовано, тому обов'язок по виплаті заборгованості лежить на Державній інспекції сільського господарства України, яка є правонаступником Республіканської Державної насіннєвої інспекції Міністерства сільського господарства УРСР, в якій позивач працював та отримав виробничу травму.

Доводи апеляційної скарги про те, що Державна інспекція сільського господарства України не є правонаступником інспекції, в якій працював позивач, є безпідставними, оскільки згідно Указу Президента України від 09 грудня 2010 року № 1085 та відповідно до наказу Державної інспекції сільського господарства України від 16 червня 2011 року, Державна інспекція сільського господарства України є правонаступником Української Державної насіннєвої інспекції, яка, в свою чергу, є правонаступником Республіканської Державної насіннєвої інспекції Міністерства сільського господарства УРСР.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної інспекції сільського господарства України відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук