УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Пискунова В.І.,

при секретарі Голубовій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду м. Торецька Донецької області скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку » про визнання дій в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року представник заявника звернувся до суду із скаргою на дії в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.02.2015 року, визнання їх протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ «ОСОБА_1 банк розвитку» подало до Відділу державної виконавчої служби Ленінського РУЮ у м.Донецьку для примусового виконання виконавчий лист за № 2/225/1107/2015, виданий 21.09.2015 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» сум боргу у розмірі 332091,18 грн. Однак, заявнику було відмовлено у прийнятті виконавчого документа на примусове виконання, посилаючись на те, що боржник ОСОБА_2 проживає в м. Донецьку, тобто в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться.

Проте, представник заявника не погоджується з цим, просить суд визнати дії державного виконавця відділу ДВС протиправними, та зобовязати вчинити певні дії. З цих підстав, він звернувся до суду зі скаргою для захисту порушених прав заявника і просить визнати дії державного виконавця протиправними та зобовязати його прийняти виконавчий лист до виконання та вчинити інші дій передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для повного виконання рішення суду.

Належно повідомлений представник заявника не зявився, тому суд розглядав справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку в судове засідання не прибув з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлена скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ст.385 ЦПК України передбачає, що скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606 XIV із змінами та доповненнями (надалі Закон від 21.04.1999 року).

Судом встановлено, що виконавчий лист № 2/225/1107/2015, виданий Дзержинським міським судом Донецької області 21.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» сум боргу у розмірі 332091,18 грн.

Зазначений лист в строки визначені законодавством України був направлений заявником по справі до Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку.

Постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.02.2016 року в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції в м.Донецьку було відмовлено у відкритті провадження за даним виконавчим листом, через проведення на території Донецької області активної фази антитерористичної операції і неможливості здійснення виконавчих дій в порядку визначеному чинним законодавством.

У звязку з цим, суд зазначає наступне.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).)

У відповідності до Закону України «Про виконавчу службу» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та у межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно пункту 8 частини першої ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Виходячи з даних положень, обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження повинні бути передбачені законом.

В постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець посилається на Закон України «Про боротьбу з тероризмом», та «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться.

Однак, суд не погоджується з такими висновками державного виконавця, так як Закон України «Про виконавче провадження», а також Інструкція про проведення виконавчих дій не містять положень щодо неможливості проведення виконавчих дій на період проведення антитерористичної операції.

Натомість, відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій державним виконавець може вчинити безліч виконавчих дій, направлених на примусове виконання рішення суду (арешт майна, арешт коштів, розшук майна, заборона виїзду за кордон, тощо), проведення яких можливо і не на окупованій території.

При цьому суд вважає хибними доводи державного виконавця щодо неможливості проведення виконавчих дій через відсутність поштового сполучення з окупованими територіями, так як, по перше, вони не ґрунтуються на законі, по-друге, існують інші альтернативні засоби звязку, за допомогою яких можливо сповістити сторону виконавчого провадження про надходження виконавчого документа на виконання та вчинення будь яких виконавчих дій за цим документом, про які можна дізнатися, лише розпочавши виконавче провадження.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що державний виконавець своїми діями допустив порушення прав та законних інтересів заявника по справі на прийняття до провадження виконавчого документа, відкриття виконавчого провадження та вжиття заходів на виконання цього документа.

За таких обставин, суд вважає за необхідне дії державного виконавця по відмові у відкритті виконавчого провадження за виконавчим документом № 2/225/1107/2015 від 01.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу, визнати незаконними, оскільки вони позбавляють заявника по справі права на предявлення на примусове виконання виконавчого документа та своєчасного і повного його виконання.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому, суд вважає, що вимога про постановлення окремої ухвали у відношенні в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції в м.Донецьку ОСОБА_3 для направлення її до керівництва відповідного органу ДВС вищого рівня для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, та до правоохоронних органів для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності , не підлягає задоволенню, як не доведена в суді.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 386-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» про визнання дій визнання дій в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/225/1107/2015 від 01.09.2015 року, виданим Дзержинським міським судом Донецької області.

Визнати бездіяльність в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку ОСОБА_3 по невиконанню рішення Дзержинського міського суду Донецької області про стягнення суми боргу з ОСОБА_2 протиправною та безпідставною.

Постанову в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження про стягнення суми боргу з ОСОБА_2, скасувати.

Зобовязати посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку відкрити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2/225/1107/2015 від 01.09.2015 року, виданого Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» сум боргу у розмірі 332091,18 грн., та провести виконавчі дії для повного, своєчасного виконання рішення Дзержинського міського суду Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 сум боргу на користь ПАТ «ВБР» в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження» та інструкцією «З організації примусового виконання рішень».

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: