Ухвала

іменем україни

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі за касаційною скаргою Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» НААН України на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 4 листопада 2015 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом до Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» НААН України (далі - ЗНДЦМТ ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства»), посилаючись на те, що з 30 березня 2012 року він працював на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва. 9 квітня 2015 року він був ознайомлений з наказом №8-к від 30 січня 2015 року, відповідно до якого була здійснена реорганізація лабораторії біотехнологічної конверсії відходів тваринництва шляхом її злиття з лабораторією техніко-технологічних систем кормозабезпечення і створення на їх базі однієї лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення і біотехнологічної конверсії відходів тваринництва. Цим же наказом його переведено на посаду старшого наукового співробітника цієї новоствореної лабораторії.

Вважав наказ незаконним, оскільки в порушення вимог ст. 32 КЗпП Українивін був переведений на іншу посаду без його згоди та не був попереджений про зміну істотних умов праці, якими в даному випадку є зміни в організації роботи, реорганізація лабораторій, фактичне ліквідування його лабораторії та посади, яку він займав. - за два місяці.

Крім того, наказом від 14 квітня 2015 року він був звільнений з посади старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення і біотехнологічної конверсії відходів тваринництва за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин, що мали місце

6 та 7 квітня 2015 року.

Вказував, що оскаржений наказ видано без факту прогулу, оскільки в зазначені дні позивач, вважаючи при цьому себе завідуючим лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва і не знаючи про своє переведення на нижчу посаду, продовжував виконувати свої завдання та обов'язки, визначені посадовою інструкцією завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, і 6 квітня 2015 року знаходився на громадських слуханнях щодо реконструкції системи зберігання, переробки та утилізації гноєвих стоків на свинофермі, що проходили в Новомосковській РДА Дніпропетровської області з 11.00 год до 14.30 год. брав активну участь в обговоренні питань порядку денного. Також 7 квітня 2015 року він, як завідувач лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, знаходився з 10-00 год. до 14.00 год. в

СФГ «Агрофортуна», яка знаходиться в с. Червоноармійське Солонянського району Дніпропетровської області, з метою обговорення питань виконання календарного плану робіт згідно договору від 2 червня 2014 року, який було укладено ЗНДЦМТ з цим підприємством.

Крім того, при вирішенні питання роботодавець не дотримався порядку застосування дисциплінарного стягнення, в порушення ст. 149 КЗпП Українине взяв від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, не врахував обставини скоєння правопорушення, ступень його тяжкості, попередню роботу працівника.

Ураховуючи викладене, просив визнати незаконними та скасувати наказ від 30 січня 2015 року «Про зміни у штатному розписі» та від 14 квітня 2015 року «Про звільнення працівника», поновити його на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва ЗНДЦМТ.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 4 листопада 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ ЗНДЦМТ ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» №14-к від 14 квітня 2015 року «Про звільнення працівника». Поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормо забезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва ЗНДЦМТ ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» з 15 квітня 2015 року. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ЗНДЦМТ ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування наказу від 14 квітня 2015 року «Про звільнення працівника», поновлення позивача на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва ЗНДЦМТ, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що звільнення позивача за прогули без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України), проведено з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки його відсутність на робочому місці 6 та 7 квітня 2015 року мала місце з поважних причин, тобто прогули не були скоєні, тому порушені трудові права позивача підлягають захисту.

У частині переведення позивача з посади завідуючого лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва на посаду старшого наукового співробітника рішення суду першої інстанції не було оскаржено до апеляційного суду та не переглядалось апеляційним судом.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Установлено, що з 1 квітня 2014 року ОСОБА_3 прийнятий на посаду завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва в порядку переведення з Національного наукового центру електрифікації та механізації сільського господарства.

Згідно наказу від 30 січня 2015 року «Про зміни у штатному розписі» у зв'язку із скороченням фінансування на 2015 року, у відповідності до змін структури штатного розпису і затвердженням нового штатного розпису з

1 лютого 2015 року, приєднано лабораторію біотехнологічної конверсії відходів тваринництва до лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення шляхом створення лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, ОСОБА_3 переведено на посаду старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва.

Наказом від 14 квітня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з займаної посади за п. 4 ст. 40 КЗпП України, зв'язку з відсутністю на робочому місці

6 квітня 2015 року та 7 квітня 2015 року без поважних причин. З вказаним наказом він ознайомлений під підпис 14 квітня 2015 року та отримав трудову книжку.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від

6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за

п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Разом із тим, законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із числа, передбачених ст. 57 ЦПК України. При цьому відсутність працівника може підтверджуватися не тільки лікарняним листком чи довідкою медичної установи, а й показаннями свідків та іншими доказами.

Установлено, що 6 та 7 квітня 2015 року були для позивача робочими днями.

Згідно довідки управління агропромислового розвитку Новомосковської РДА від 27 квітня 2015 року ОСОБА_3 6 квітня

2015 року з 11.00 год. до 14.30 год. знаходився на громадських слуханнях щодо реконструкції системи зберігання, переробки відходів від комплексу в с. Піщанка Новомосковського районуну. Слухання проводились в Новомосковській РДА. Участь у вказаних слуханнях також підтверджується протоколом слухань від 6 квітня 2015 року.

З довідки СФГ «Агрофортуна», яка розташована в с. Червоноармійське Солонянського району Дніпропетровської області, від 15 квітня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 7 квітня 2015 року прибув до даного підприємства в 10.00 год. з метою обговорення питань виконання календарного плану за господарським договором б/н від 2 червня 2014 року, укладеним з ЗНДЦМТ. Виїхав з підприємства о 14.00 год.

Вирішуючи спір, суд вважав відсутність ОСОБА_3 на робочому місці 6 квітня 2015 року та 7 квітня 2015 року з поважних причин, а саме, у зв'язку з виконанням ним службових обов'язків, а відтак його звільнення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 40 КЗпП України, здійснено з порушенням норм трудового законодавства.

Разом із тим, судом установлено, що згідно службової записки завідуючого лабораторією техніко-технологічних систем позивач був відсутній на робочому місці в ЗНДЦМТ 6 та 7 квітня 2015 року, про що повідомив його вранці 6 квітня 2015 року з посиланням на те, що в цей день він знаходиться на громадських слуханнях з утилізації відходів свинарського підприємства с. Піщанка Новомовського району Дніпропетровської області. Однак попереднього погодження з ним як завідуючим лабораторією на вказану поїздку та свою відсутність на роботі не було. У подальшому ніяких пояснень з приводу причин відсутності або звіту не надав.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 142 КЗпП України передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну.

Визнаючи відсутність ОСОБА_3 на робочому місці 6 квітня

2015 року з поважних причин, суд залиши поза увагою доводи відповідача про те, що участь в громадських слуханнях, що проводились Новомосковською райдержадміністрацією Дніпропетровської області з приводу обговорення покращення екологічної ситуації в с. Піщанка, де розташований свинокомплекс і впровадження проекту з утилізації відходів від цього комплексу, власником або уповноваженим органом позивачу не доручалася, та суд не врахував тієї обставини, що участь у громадських слуханнях не входила до обов'язків, обумовлених трудовим договором, чи посадовою інструкцією позивача. ОСОБА_3 не заперечував проти того, що будь-яких розпоряджень з цього не видавалося.

Інструкція про службові відрядження в межах України та за кордон, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59 передбачає, що службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Документами, що підтверджують зв'язок такого відрядження з основною діяльністю підприємства, є, зокрема (але не виключно): запрошення сторони, що приймає і діяльність якої збігається з діяльністю підприємства, що направляє у відрядження; укладений договір чи контракт; інші документи, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документи, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з діяльністю підприємства, яке відряджає працівника.

Визнаючи відсутність ОСОБА_3 на робочому місці 7 квітня

2015 року з поважних причин, суд на вказане уваги не звернув, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не з'ясував, чи дотримано позивачем порядок оформлення відрядження та, чи відсутність останнього на робочому місці не потягла порушення ним трудового розпорядку враховуючи ту обставину, що позивач з метою обговорення питань виконання календарного плану за господарським договором вибув без доручення керівника підприємства, в іншу місцевість.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» НААН України задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня

2015 року в частині визнання незаконним та скасування наказу від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 4 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська