РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 р.

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Мамаєвої О.В.,

із секретарем Баришнікової І.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 26263,18 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору № б/н від 05.08.2008 р. позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, у зв'язку із чим станом на 30.06.2015 р. утворилась заборгованість у розмірі 49885,42 грн., яка складається з наступного:

- 13824,26 грн. - заборгованість за кредитом;

- 27683,64 - заборгованість за процентами за користування кредитом;

-8377,52 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Рішенням Центрального районного суду від м.Миколаєва від 19.04.2012р. з відповідача на користь позивача стягнена сума частина боргу, різниця становить 24536,36 грн. Всього заборгованість становить 26263,18 грн., з врахуванням штрафів - 500 грн. (фіксована частина), 1226,82 грн. (процентна складова).

В подальшому представник позивача збільшив позовні вимоги, просить стягнути 41810,50 грн., яка складається із: заборгованості за відсотками за договором за період позовної давності з 23.09.2012р. по 23.09.2015р. у розмірі 28662,86 грн.; суми комісії - 8527,52 грн. (накопичувальний підсумок); суми комісії 2152,96 грн. (за період); штрафи 500 грн. (фіксована частина), 1967,16 грн. (процентна складова).

У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнений позов.

Представник відповідач вказав, що з позовом не згоден, оскільки строк дії картки закінчився, останній платіж був здійснений відповідачем у жовтні 2009р., тож строк звернення до суду сплив 08.08.2012р., а позивач звернувся до суду лише у 2015р., тому просить суд застосувати до вимог позивача наслідки пропуску строку звернення до суду, та у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши сторони, перевіривши письмові докази по справі,оглянувши матеріали цивільної справи № 2-4534/11, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 05.08.2008 р. між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем укладено договір кредиту, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с.10/.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, сплачувати комісії на умовах, передбачених договором /а.с. 12-17/.

Строк дії картки закінчився 05.08.2010р. (була видана 05.08.2008року на 2 роки) /а.с. 8/.

Як слідує із наданого розрахунку заборгованості, Банк виконав свої зобов'язання за Договором, видавши відповідачу кредитну картку, тоді як відповідач систематично порушував умови договору. В зв'язку з чим, за ним обліковується заборгованість по тілу кредиту станом на 30.06.2015 р. : 13824,26 грн. - заборгованість за кредитом; 27683,64 - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.04.2012р. частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3, стягнена заборгованість за кредитним договором б/н від 05.08.2008р. у розмірі 25349,06 грн., що утворилась станом на 30.04.2011р. та складається із: заборгованості за кредитом - 13824,26 грн., заборгованості по процентам - 10149,87 грн., та штраф у розмірі 1374 грн. У стягненні комісії відмовлено, оскільки нарахування комісії не передбачено нормами договору на час його укладення /а.с.6/.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за відсотками за період з 23.09.2012р. по 23.09.2015р. у розмірі 28662,86 грн.; суми комісії - 8527,52 грн. (накопичувальний підсумок); суми комісії 2152,96 грн. (за період); штрафи 500 грн. (фіксована частина), 1967,16 грн. (процентна складова), а всього на суму 41810,50 грн. /а.с. 60-62 /.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Зміст ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та зміст кредитного договору свідчить про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання кредитором штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1206 цс 15 від 23 вересня 2015 року, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як було згадано, Банк вперше звернувся з позовом про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими станом на 30 квітня 2011 року.

Рішення суду на даний час не виконано, що підтверджують сторони.

З даним позовом банк звернувся до суду 23.09.2015 року /а.с. 64/.

Отже, Банк має право вимоги сплати нарахованих процентів за користування кредитом починаючи з 23 вересня 2012 року по 23 вересня 2015 року. Остання дата визначена судом з врахуванням позовних вимог.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четвертастатті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Крім того, необхідно враховувати положення ст. 264 ЦК України, щодо переривання перебігу позовної давності, в даному випадку пред'явленням позову Банком 28.07.2011 року /а.с.6/.

Отже, за змістом зазначених правових норм та умов договору, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу (ст. 261 ЦК України).

З урахуванням цих обставин та факту пред'явлення Банком позову тільки у вересні 2015 року, на користь Банку підлягають стягненню нараховані ним відсотки на суму непогашеного кредиту за період з 23 вересня 2012 року по 23 вересня 2015 року у розмірі 28662,86 грн.

Визначаючи суму заборгованості, суд бере до уваги розрахунки Банку, надані позивачем /а.с.60-62/.

Однак, суд вважає, що вимоги банку про стягнення штрафу та комісії задоволенню не підлягають.

Згідно положенням ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.

Банк в судовому порядку стягнув з відповідачки штраф. В Умовах не обумовлено порядок сплати штрафу на суму заборгованості, яка виникла після ухвалення рішення суду.

Крім того, суд вважає що не підлягає задоволенню позов в частині стягнення комісії за користування кредитом, так як нарахування комісії не передбачено договором на час його укладення, що також було встановлено рішенням суду від 19.04.2012р.

Клопотання представника відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення відсотків в межах строків позовної давності.

Посилання представника відповідача на правову позицію ВСУ, висловлену у постанові № 6-103цс14 від 14.09.2014р. є безпідставними, та не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки зазначена правова позиція стосується інших правовідносин, коли не мало місце переривання строку позовної давності, та не було стягнено заборгованість по тілу кредиту.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Оскільки позов задоволено частково, то судові витрати, що підлягають стягненню з відповідача становлять 834,99 грн. (28662,86 грн.х1218 /41810,50 = 834,99).

Керуючись ст. ст. 3,4,10,11,60,88,209,212,214-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 257-267, 525-526, 554,625, 626,629,1054,1047,1048,1049,1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн., що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ КБ «Приватбанк», розташованого за адресою: вул.Набережна Перемоги буд. 50 м.Дніпропетровськ, р/р3111 МФО № 305299, суму боргу за процентами за користування кредитом за кредитним договором б/н від 05.08.2008 року у розмірі 28662,86 грн., та судові витрати у розмірі 834,99 грн.

В задоволені решти частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: О. В. Мамаєва