справа №176/550/16-ц
провадження №2/176/801/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

за участю секретаря Ханіної М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору обміну нерухомості дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2016 року позивачі звернулись до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, де просять ухвалити судове рішення, яким визнати дійсним договір обміну нерухомості від 29 листопада 2000 року, укладений між ОСОБА_4, яка діяла в своїх інтересах та в інтересах на той час своєї неповнолітьої доньки ОСОБА_6 з однієї сторони, та ОСОБА_1, яка діяла в своїх інтересах та в інтересах на той час свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 з другої сторони, який був зареєстрований Жовтоводською філією Товарної Біржи «Українська» за реєстраційним №42066.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі вказують на те, що за умовами зазначеного договору ними було придбано у спільну часткову власність трьохкімнатну квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Кропоткіна б. 4 кв. 7.

Інвентаризаційна вартість обєкта нерухомості, що перейшла у власність складала 17317,00 грн. Також у відповідності зв ст. 227 Цивільного кодексу України квартиру було зареєстровано в КП "Жовтоводське БТІ", що на той момент не суперечило чинному законодавству та отримано технічний паспорт на зазначену вище квартиру. Нотаріально договір купівлі-продажу не був посвідчений, оскільки працівники біржі запевнили, що згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Посилаючись на те, що на час укладання сторонами даної угоди сторони досягли згоди з усіх істотних умов притаманних цьому роду угод, позивачі просять позов задовольнити.

При цьому, вказують що не можуть реалізувати свої права з володіння та користування майном як власники.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не з'явились. Матеріали справи містять заяви останніх, де вони просять розглядати справу без їх участі. При цьому свої вимоги підтримують, просять задовольнити їх позов в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судові засідання не зявляються, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин їх неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали, заперечень щодо позову не надали. Поштові конверти направлені на їх адресу повертаються з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, судовий виклик вважається їм врученим належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України Про власність , що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність», громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладання інших угод, не заборонених законом.

Згідно ч. 1 ст.13 Закону України Про власність обєктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Відповідно до ст. ст. 242, 227 ЦК УРСР (1963 року), до договору міни застосовуються відповідні правила про договір купівлі-продажу, а договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Проте, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» в редакції, яка діяла на час укладання договору міни, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Судом встановлено, що відповідно договору обміну нерухомості від 29 листопада 2000 року сторони обмінялись квартирами, в результаті чого позивачі набули у спільну часткову власність трьохкімнатну квартиру житловою площею 37,4 кв.м, загальною площею 60,9 кв. м, розташовану на третьому поверсі пятиповерхового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Кропоткіна б. 4 кв. 7. Різницю в цінах між обєктами нерухомості сторони сплатили ще до прийняття цієї угоди. Інвентаризаційна вартість обєкта нерухомості, що перейшов у власність складала 17317,00 грн. Даний договір зареєстрований за № 42066 29 листопада 2000 року Жовтоводською філією Товарної Біржи «Дніпродзердинська» (а.с.8).

Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України Про товарну біржу передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення.

Отже, сторони договору виконали передбачені договором умови. Фактично позивачі вступили у володіння і користування вказаною квартирою з 29 листопада 2000 року.

Із копії технічного паспорта на квартиру вбачається, що позивачі є власниками спірної квартири (а.с.9-10).

На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір обміну нерухомості не пройшов нотаріального посвідчення.

Статтями 391, 392 ЦК України (в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали всі умови договору обміну нерухомості, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв'язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання цього договору дійсним.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 15 Закону України Про товарну біржу , ст.ст. 4, 13, 48 Закону України Про власність та у відповідності до ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору обміну нерухомості дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір обміну нерухомості від 29 листопада 2000 року, укладений між ОСОБА_4, яка діяла в своїх інтересах та в інтересах на той час своєї неповнолітьої доньки ОСОБА_6 з однієї сторони, та ОСОБА_1, яка діяла в своїх інтересах та в інтересах на той час свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 з другої сторони, який був зареєстрований Жовтоводською філією Товарної Біржі «Українська» за реєстраційним №42066.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня його проголошення, через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду Н.Ю. Волчек