Справа № 350/134/14-ц
Провадження № 22-ц/779/16/2016
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Фединяка В.Д., Матківського Р.Й.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю апелянта та її представника ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод та знесення самочинно збудованої добудови житлового будинку за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Рожнятівського районного суду від 18 вересня 2015 року

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод та знесення самочинно збудованої добудови житлового будинку.

Позов мотивувала тим, що вона є власником 49,9 (499/1000) частин будинку, розташованого по вул. Цапліна, 15 А в с. Сваричів Рожнятівського району та земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд. Васником іншої частини вказаного будинковолодіння та суміжним землекористувачем, є ОСОБА_5, яка в грудні 2009 року самовільно і без виготовлення проектної документації та відповідного дозволу, без погодження із суміжним забудівником, розпочала добудову кухні та тераси до належної їй частини житлового будинку, чим створила їй перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою. Посилаючись на те, що незважаючи на неодноразові вимоги припинити самочинне будівництво, ОСОБА_5 не реагувала і відмовлялася це виконати, просила зобовязати відповідача знести самочинну збудовану добудову до належної їй частини житлового будинку що знаходиться в с. Сваричів по вул. Цапліна, 15А. Внаслідок самочинного будівництва ОСОБА_5 порушує добросусідські відносини, створює їй незручності та чинить шкідливий вплив на її земельну ділянку, що проявляється в затіненні її подвіря, затіненні її частини житлового будинку та її земельної ділянки, затіканні стічних вод від дощу та снігу га її земельну ділянку, що може привести до шкідливого впливу на стан її здоровя та стан здоровя її членів сімї, що спонукало подання цього позову. Просила ухвалити рішення про знесення самочинно збудованої відповідачем добудови до належної їй частини житлового будинку по вул. Цапліна, 15 «А» в с. Сваричів Рожнятівського району самою ОСОБА_5 або за її рахунок.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобовязано ОСОБА_5 знести самочинно збудовану добудову до належної їй частини житлового будинку по вул. Цапліна, 15А, в с. Сваричів Рожнятівського району.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 243,60 гривень судових витрат.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, докази досліджувались односторонньо, порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що ОСОБА_4 не є співвласником належній їй земельної ділянки, на якій побудований спірний обєкт, оскільки між ними проведений реальний розподіл земельної ділянки, що підтверджується Державним актом на право власності на землю. Але судом залишено поза увагою, що Інспекція ДАБК не зверталась з позовом до суду про знесення самочинно збудованого обєкта, а ОСОБА_4 не має права вимоги.

На думку апелянта, матеріали справи не містять жодного належного доказу, зокрема висновку експертизи або спеціаліста про те, що самочинним будівництвом порушується право позивача на користування належними їй земельною ділянкою чи частиною будинку, тому твердження суду про те, що самовільне будівництво порушує права позивача, оскільки не дає їй можливості належним чином обслуговувати свою частину будинку та його конструкції, є голослівними.

Просила рішення суду скасувати та увалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги з таких підстав.

В силу ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач є власником 499/1000 частки домоволодіння, розташованого по вул. Цапліна, 15 А в с. Сваричів Рожнятівського району на підставі рішення Рожнятівського районного суду від 17 березня 2005 року (а.с.4), а також земельної ділянки, площею 0,0400 га, кадастровий номер :01:007:0106, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 20 лютого 2012 року, виданого на підставі рішення Сваричівської сільської ради від 09.10.2011 року (а.с.7, 18).

Відповідач ОСОБА_5 є співвласником 501/1000 частки домоволдодіння, розташованого по вул. Цапліна, 15 А в с. Сваричів Рожнятівського району на підставі рішення виконавчого комітету Сваричівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 11.10.2011 року «Про оформлення права власності на окремі домоволодіння», а також земельної ділянки, площею 0,0400 га, кадастровий номер :01:007:0089, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 20 лютого 2012 року, виданого на підставі рішення Сваричівської сільської ради від 17.10.2010 року (а.с.127)

ОСОБА_5 без згоди співвласника ОСОБА_4 здійснила будівництво прибудови до належної їй частини житлового будинку.

Актом від 25.12.2009 р. та довідкою Сваричівської сільської ради № 501/02-28 від 23.08.2012 року встановлено, що ОСОБА_5 у 2009 році розпочала добудову до належної їй частини житлового будинку без дозволу на виконання будівельних робіт (а.с.13).

За самовільне будівництво прибудови ОСОБА_5 рішенням виконкому сільської ради № 4 від 12.01.2010 року та приписом Інспекції ДАБК в Івано-Франківській області щодо усунення порушень у сфері містобудування від 15.01.2010 року зобов'язано припинити будівельні роботи до отримання відповідного дозволу (а.с.15,33,39).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення у сфері містобудування від 15.01.2010 року, ОСОБА_5 розпочато реконструкцію частини житлового будинку з добудовою приміщення по вул. Цапліна, 15 а у с. Сваричів без дозволу інспекції ДАБК на ведення будівельно-монтажних робіт та зобовязано ОСОБА_5 припинити виконання будь-яких будівельних робіт по самовільній добудові до житлового будинку до отримання дозволу в інспекції держархбудконтролю. При відсутності належного дозволу ОСОБА_4 на дане будівництво рекомендовано звернутись в суд про знесення самовільного будівництва (а.с.38).

Постановою інспекції ДАБК № 45 від 15.01.2010 року за розпочату реконструкцію частини будинку з добудовою приміщення ОСОБА_5 притягнуто до відповідальності - накладено штраф у сумі 170,00 грн.

13.09.2011 року Інспекцією ДАБК в Івано-Франківській області проведено реєстрацію декларації "Про готовність об'єкта до експлуатації" № ІФ5 прибудови до садибного житлового будинку по вул. Цапліна, 15 а в с. Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області.

Задовольняючи позов, суд виходив з положень ст. 376 ЦК України, встановивши, що відповідач здійснила самочинне будівництво на своїй земельній ділянці, що призвело до порушення прав позивача, оскільки не дає їй можливості належним чином обслуговувати свою частину будинку та його конструкції, тому дійшов висновку про необхідність знесення самовільно збудованих ОСОБА_5 обєктів.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, так як суд їх дійшов з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Спірні правовідносини щодо самочинного будівництва та його налідків регулюються ст. 376 ЦК України у сукупності із положеннями законодавства України про містобудування, яке складається, зокрема, із Конституції України, відповідних положень Цивільного кодексу України, Земельного Кодексу України, Законів України «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про землеустрій» та іншими нормативно-правовими актами, виданими на їх виконання, з дотриманням яких повинно здійснюватися будівництво обєктів нерухомості.

Відповідно до ч.ч.1, 4 та 7 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 р. у справі N 6-180цс14).

За змістом частин 4 та 7 ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови за її рахунок.

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи, призначеної апеляційним судом, № 4307 від 31 жовтня 2010 року проведена ОСОБА_5 реконструкція частини житлового будинку з добудовою приміщень по вул.Цапліна, 15а в с.Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області відповідає ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки.Реконструкція та капітальний ремонт» та не відповідає ДБН А.1.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва» та п.3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Відповідно до розташування будинку, прибудовами до квартири № 2 затінення квартири № 1 не відбувається. Затінення земельної ділянки не входить в коло питань, що вирішуються судовою будівельно-технічною експертизою, а також за вимогами п. 2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України № 35/5 від 0.10.1998 р. експерту забороняється вирішувати питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта.

Атмосферні опади з покрівлі прибудови приміщення під літ.2-1 відводяться на земельну діялнку відповідачки ОСОБА_5

Атмосферні опади з покрівлі прибудови тераси можуть потрапляти на земельну ділянку позивачки ОСОБА_4

Причиною виникнення тріщин у частині фундаменту, а саме під квартирою № 1, може бути нерівномірне просідання фундаменту, викликане підсиленням частини фундаменту, а саме під квартирою № 2, та недотримання технології виконання робіт з бетонування фундаментів.

Причиною виникнення тріщин на сходах в квартиру № 1 може бути влаштування прибудови до квіартири № 2, одна із зовнішніх стін якої проходить дотично до сходів. (а.с.158-161).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_5 здійснила самочинне будівництво на належній їй на праві власності земельній ділянці. Позивач є власником суміжної земельної ділянки. Житловий будинок знаходиться у спільній частковій власності позивача та відповідача, частки кожної з них виділені в натурі.

Із позовної заяви ОСОБА_4 вбачається, що вона повязує порушення свого права, яке полягає у створенні перешкод відповідачем у користуванні їй будинком та земельною ділянкою звязку зі здійсненням самочинного будівництва, а саме: ОСОБА_5 порушує добросусідські відносини, створює їй незручності та чинить шкідливий вплив на її земельну ділянку, що проявляється в затіненні її подвір'я, затіненні її частини житлового будинку та її земельної ділянки, затіканні стічних вод від дощу та снігу га її земельну ділянку, що може привести до шкідливого впливу на стан її здоровя та стан здоровя її членів сімї.

Дійшовши висновку, що самочинне будівництво порушує права позивача, оскільки перешкоджає їй належним чином обслуговувати свою частину будинку та його конструкції, суд першої інстанції не врахував ті обставини, з якими позивач пов»язує порушення свого права, визначивши на свій розсуд інші порушення, про які позивач не заявляла у позовній заяві, що є порушенням принципу диспозитивності, закріпленого в ч.1 ст.11 ЦПК України.

Згідно ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В силу ст.ст. 58 та ч.2 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 3 та 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перелік письмових доказів міститься у ст. 64 ЦПК України.

Жодних доказів, які б свідчили про створення незручностей та наявність шкідливого впливу на земельну ділянку позивача, що проявляється в затіненні її подвіря, затіненні її частини житлового будинку та її земельної ділянки, затіканні стічних вод від дощу та снігу га її земельну ділянку, що може негативно вплинути на стан її здоровя та стан здоровя членів її сімї, суду не надано.

Сам факт неузгодження відповідачем з позивачем спорудження на земельній ділянці відповідача прибудови до будинку не може слугувати доказом того, що відповідачем створені перешкоди позивачу у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, належною позивачу.

У п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 5759 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

З наведеного виходить, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Обов'язок доказування покладається на сторони і тягар доказування не переходить від однієї сторони до іншої, тому підставу позову повинен довести саме позивач, зокрема створення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою у звязку із самочинним будівництвом, чим порушені або можуть бути порушені у майбутньому права позивача.

Виходячи із висновку експертизи, у звязку із спорудженням прибудови затінення квартири позивача не відбувається, атмосферні опади з покрівлі прибудови відводяться на земельну ділянку відповідача.

У висновку експерта міститься припущення про те, що атмосферні опади з покрівлі прибудови можуть потрапляти на земельну ділянку позивача, однак це не може бути підставою для знесення прибудови, оскільки висновок експерта в цій частині не є категоричним. Крім того, навіть у разі потрапляння частини атмосферних опадів з покрівлі прибудови на земельну ділянку позивача, це не дає підстав для знесення цієї прибудови без вирішення питання про перебудову самої покрівлі.

Доказів щодо затінення земельної ділянки у звязку із самочинним будівництвом, позивачем суду також не представлено.

Таким чином, позивач не довела порушення своїх прав у звязку із здійсненням відповідачем самочинного будівництва.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 18 вересня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод та знесення самочинно збудованої добудови житлового будинку відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_6

ОСОБА_7