У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 5 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір від 19 вересня 2006 року, укладений від його імені між ним та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ КБ «Надра», банк).

Позов мотивовано тим, що 19 вересня 2006 рому між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 671/09-2006. 7 серпня 2013 року ПАТ «КБ «Надра» пред'явило позов про стягнення ОСОБА_5 суми боргу в сумі 68601,98 грн. При ознайомленні з матеріалами цивільної справи позивач виявив, що до позовної заяви було надано кредитний договір про надання споживчого кредиту на придбання легкового автомобіля в сумі 16043 доларів США, який він не підписував та умови договору були йому не відомі. Наведене підтверджується примірником кредитного договору доданого до позовної заяви, з підписом від його імені та з копією його паспорта громадянина України. Рішенням Тячівського районного суду від 15 травня 2014 року відмовлено у задоволенні позову про стягнення з нього заборгованості по кредитному договору, та відповідно до висновку почеркознавчої експертизи вбачається, що підпис на кредитному договорі виконано не ним.

Про фіктивність договору свідчить і його редакція в якому відсутні деякі положення зокрема в пп. 4.2.4 наявне посилання на пп. 3.3.3 який зовсім відсутній в кредитному договорі.

Посилаючись на вказані обставини позивач звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 5 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року, позов задоволено. Визнано недійсним кредитний договір № 671/09-2006 від 19 вересня 2006 року укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «Комерційний банк «Надра». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра», не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позов виходив з того, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, встановлених законодавством для даного виду договорів, окремі умови договору є нечіткими та неоднозначними, а тому не можливо визначити однозначно, яким чином цей договір повинен був виконуватись сторонами. Сторонами не надано підписаних ними, при укладені кредитного договору, графіків погашення кредиту, які повинні бути оформлені як додаток до кредитного договору, і обов'язковість складення яких визначена сторонами безпосередньо в кредитному договорі. Факт неподання сторонами таких графіків погашення кредиту, на думку суду, свідчить про те, що вони взагалі не складались, а тому суд погодився з твердженням ОСОБА_5, що він укладав кредитний договір, але не на тих умовах, які зазначені в договорі, редакцію якого надав відповідач.

Залишаючи ухвалене судом першої інстанції рішення без змін, апеляційний суд виходив з того, що спірний договір не відповідає волі та волевиявленню позичальника, оскільки підписаний іншою особою, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи, проведеної у справі за позовом банку до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості.

Згідно висновків апеляційного суду, відсутність у позичальника іншого альтернативного тексту договору не свідчить про те, що договір було укладено саме на тих умовах, які викладені у тексті, що підписаний не позичальником, а іншою особою. Часткове виконання грошового зобов'язання також не підтверджує цього факту.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 вересня 2006 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач отримав кошти у сумі 16043 доларів США на придбання транспортного засобу «Опель-Астра».

Сторонами не заперечувалось факту укладення кредитного договору. Факт отримання у банку кредитних коштів на суму 16043 доларів США позивачем не оспорюється.

ОСОБА_5 заперечує факт укладання кредитного договору на таких умовах, які зазначені в кредитному договорі.

Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 997 від 22 квітня 2014 року підписи від імені ОСОБА_5, які містяться на наданому для дослідження примірнику кредитного договору № 671/09-2006 від 19 вересня 2006 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» в особі начальника філії Ужгородського РУ та ОСОБА_5 виконані іншою особою. Дані підписи виконані не ОСОБА_5.

Відповідно до п. 5.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту визначеного в пн..3.3.3 , кредитного договору а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов'язань позичальника щодо повернення креди , сплаті всіх нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, у строк визначений пп. 4.2.3 цього договору. Позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, хоча пп. 3.3.3. відсутній в кредитному договорі.

Дослідивши умови кредитного договору № 671/09-2006 від 19 вересня 2006 року, наданого ПАТ «Надра» суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд дійшов висновку, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, встановлених законодавством для даного виду договорів, окремі умови договору є нечіткими та неоднозначними, а тому не можливо визначити однозначно, яким чином цей договір повинен був виконуватись сторонами.

Вказані обставини, згідно висновків судів попередніх інстанцій є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Разом з тим, судами не враховано, що недійсність окремих пунктів договору не тягне за собою недійсності його в цілому.

В ході розгляду справи суди не встановили обсягу і переліку умов, які визнавалися позивачем як такі, що ним підписані, не встановили чіткого переліку оспорених позивачем умов договору та наслідків невідповідності нумерації пунктів кредитного договору щодо дійсності договору в цілому.

Судами не надано належної оцінки обставинам щодо добровільного виконання позичальником умов договору, а також тому факту, що позивач факту отримання кредитних коштів не оспорює.

Відповідач посилався на те, що умовами нотаріально посвідченого договору застави від 21 серпня 2006 року, підписаного ОСОБА_5 продубльовані умови кредитного договору щодо суми виданого кредиту, строків його повернення, розміру відсотків (10%), розміру плати за управління кредитом (0,4%), сплати штрафних санкцій, які не заперечувалися позичальником і не були спростовані.

Вказаних доводів судами не перевірено.

При встановленні судом факту підписання ОСОБА_5 іншого кредитного договору - наявність існування такого іншого договору - в судовому засіданні не була встановлена і жодним доказом не доведена.

В ході розгляду даної справи судами не дотримано вимог ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надано належну оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності. Фактично допущено однобічність у дослідженні доказів.

Зазначене вище свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином не перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Свої висновки належним чином не мотивував.

За таких обставин, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до місцевого суду на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 5 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.C. Висоцька
суддіМ.К. Гримич
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська