Єдиний унікальний номер 741/152/16
Провадження № 2/741/130/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 14 червня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Банк звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 20 грудня 2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписав заяву на отримання кредиту, ознайомився із умовами кредитування. Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором, а відповідач не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, чим порушив свої зобовязання.

Банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 876,45 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення, просив розгляд справи проводити без участі представника Банку. Крім цього, представник позивача подав до суду письмові пояснення, суть яких зводиться до того, що Банк звернувся до суду з цим позовом до спливу строку позовної давності, який за домовленістю сторін був збільшений до 50 років.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Суд проводить заочний розгляд справи у відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки представник позивача не заперечував проти такого розгляду справи.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією статуту (а.с. 20).

В судовому засіданні встановлено, що на підставі заяви від 9 грудня 2005 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копією заяви (а.с. 9).

Датою відкриття рахунку зазначено 20 грудня 2006 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач погодилася з тим, що її письмова заява від 9 грудня 2005 року разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, а також тарифами складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис на заяві (зворот а.с. 9).

Пунктами 3.2, 3.3 Договору встановлено, що клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим має загальну заборгованість по наданому кредиту, яка станом на 5 січня 2016 року складає 42 876,45 грн., з якої 4 345,74 грн. заборгованість за кредитом, 36 012,78 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2 017,93 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-7).

Інших даних щодо розміру заборгованості в матеріалах справи не має.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачем не було надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості.

В судовому засіданні встановлено, що останній платіж за договором був проведений 16 червня 2007 року в сумі 0,83 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с. 5-7).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

В судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2013 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується її копією (а.с. 55).

З копії анкети-заяви від 17 жовтня 2013 року (а.с. 55) вбачається, що відповідач ознайомлена і згодна з умовами і правилами надання банківських послуг, зобовязалася виконувати їх вимоги, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Відповідно до п. 1.7.31 Умов і правил надання банківських послуг строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) становить 50 років.

Банк звернувся до суду з цим позовом 3 лютого 2016 року, тобто в межах строку позовної давності, яка була збільшена за домоленістю сторін, а тому заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

За таких обставин, на підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання, умови договору не виконала, та не бажає погашати заборгованість за даним договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З відповідача підлягає стягненню сума боргу визначена Банком при зверненні до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду Банк сплатив судовий збір в сумі 1 378 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1).

Вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 16, 525, 526, 530, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 88, 214, 215, 226, 228 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50; , рахунок № 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 9 грудня 2005 року станом на 5 січня 2016 року в сумі 42 876 (сорок дві тисячі вісімсот сімдесят шість) грн. 45 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В. Киреєв