Провадження номер 2/741/119/16
Єдиний унікальний номер 741/1340/15
РІШЕННЯ

іменем України

30 червня 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого районного судді Дикого В.М.

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

29.09.2015 року до Носівського районного суду звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 55269 гр.31 коп.

В позовній заяві вказано, що відповідно до укладеного договору №б)н від 27.02.2006 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, але відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Станом на 30.06.2015 року відповідач має заборгованість 66507 гр. 32 коп., яка складається з наступного: 9965 гр. 61 коп. заборгованість за кредитом, 56541 гр. 71 коп. заборгованість про процентах за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума 14346 гр. 07 коп., яка була задоволена судовим наказом Носівського райсуду щодо ОСОБА_1, різниця становить 52161 гр. 25 коп., а також штрафи: 500 гр. штраф (фіксована частина), 2608 гр.06 коп. штраф (процентна складова). Таким чином позивач просить стягнути з відповідача 55269 гр.31 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшив і просив стягнути з відповідача 10065 гр. 26 коп.

Відповідач позов не визнав і просив застосувати строки позовної давності до вимог позивача.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне: відповідно до укладеного договору № б)н від 27.02.2006 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 отримав кредит десять тисяч гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В зв»язку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов»язань 6 вересня 2007 року Носівський райсуд видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 14346 гр.07 коп. на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» на погашення заборгованості по кредитному договору.

11 .06.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 45726гр24коп. на погашення заборгованості по кредитному договору від 27.02.2006 року.

Рішенням Носівського райсуду від 17.10.2014 року в задоволенні позову було відмовлено. Підставою для відмови в задоволенні позову був той факт, що перебіг позовної давності перервався 5 вересня 2007 року, а саме тоді, коли банк звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості 14346 гр. 07 коп. за даним кредитним договором.

В рішенні суду вказано, що з виписки по карті №040250, виданої ОСОБА_1, на підставі вищезазначеного кредитного договору, видно, що відповідач ОСОБА_1 в період часу з 5 вересня 2007 року по 19 вересня 2010 року не здійснював жодного платежу. 20 вересня 2010 року, 16 листопада 2010 року, 17 лютого 2011 року, 4 травня 2011 року та 17 лютого 2012 року ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором здійснював платежі, але дані факти не є підставою для переривання перебігу позовної давності, оскільки вони мали місце після спливу строку позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 27.11.2014 року скасовано рішення Носівського райсуду від 17.10.2014 року і позовні вимоги задоволено частково. Приймаючи рішення апеляційний суд виходив з того, що відповідач здійснивши платежі 20 вересня 2010 року, 16 листопада 2010 року, 17 лютого 2011 року, 4 травня 2011 року та 17 лютого 2012 року перервав перебіг позовної давності.

25 березня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виніс ухвалу, якою рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27.11.2014 року скасував, а рішення Носівського районного суду від 17.10.2014 року залишив в силі.

В своїй ухвалі Вищий спеціалізований суд вказав, що згідно з вимогами ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

За змістом ст.ст.257, 264 ЦК України позовна давність може перериватися лише в межах строку позовної давності, а не після її спливу.

Вищий спеціалізований суд вказав, що виходячи із результатів системного аналізу наведених норм права та викладених обставин справи колегія суддів касаційного суду вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку, що невиконання відповідачем судового наказу від 6 вересня 2007 року не є підставою для пред»явлення нового позову із тих же підстав, та відмовляючи в іншій частині позовних вимог у зв»язку із пропуском строку позовної давності, враховуючи відповідну заяву відповідача про застосування строків позовної давності, дійшов правильного висновку, що відповідач здійснював погашення заборгованості після спливу цього строку, а тому вказані дії відповідача не є підставами для переривання перебігу позовної давності.

В черговій позовній заяві до суду від 29.09.2015 року, в якій ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з ОСОБА_1 55269гр.31коп. по кредитному договору б)н від 27.02.2006 року позивач жодним словом не обмовлюється щодо строку позовної давності і позиції касаційного суду по вказаному кредитному договору.

В судовому засіданні за клопотанням представника позивача було заслухано пояснення начальника державної виконавчої служби Носівського РУЮ Сіренка ОСОБА_3 щодо стану виконання судового наказу щодо ОСОБА_4 Сіренко ОСОБА_3 пояснив, що постановою від 29.11.2013 року виконавче провадження щодо ОСОБА_4 було закрито в зв»язку з відсутністю в останнього коштів та майна, на яке можна було б звернути стягнення. Поскільки завершувався рік і у виконавчій службі не було марок та конвертів то постанова про закриття провадження була направлена ПАТ КБ «Приватбанк» рекомендованим листом 18.02.2014 року та надав суду оригінал квитанції. Вказану постанову ніхто не оскаржував.

За таких обставин, виходячи з того, що позивач пропустив строк позовної давності і не просить його поновити, в задоволенні позову необхідно відмовити, а тому керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України,

РІШИВ:

В задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 10065 гр. 26 коп. за кредитним договором №б)н від 27.02.2006 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий