Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором, заборгованість за відсотками, пеню та штрафні санкції.

Позивач посилався на те, що 04 червня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № ML-502/079/2008, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_3 кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 80 тис. дол. США зі строком користування до 04 червня 2023 року.

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитними договорами. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором від 04 червня 2008 року, що складається із залишку заборгованості за кредитом - 76 303,55 дол. США, боргу за несплачені відсотки за користування кредитом - 6 366,72 дол. США, що разом становить 82 679,27 дол. США і в еквіваленті до української гривні за курсом НБУ станом на 18 липня 2014 року становить 963 034 грн 24 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму пені за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором від 04 червня 2008 року, що становить 3 460 904 грн 07 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду не відповідає вказаним вимогам.

Судами встановлено, що за договором купівлі-продажу кредитного портфеля від 22 лютого 2013 року позивач придбав у ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», кредитний портфель, який включає набуття права вимоги за договором № МL-502/079/2008.

Відповідно до п. 2 частини № 1 кредитного договору від 04 червня 2008 року № МL-502/079/2008, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, останній отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 80 тис. дол. США із остаточною датою повернення кредиту до 04 червня 2023 року.

Згідно з п. 3 частини № 1 вказаного договору сторони погодили, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксований відсоток у розмірі 5,49 % річних.

Відповідачем ОСОБА_3 не виконані умови п. 4 ч. 1 зазначеного договору, відповідно до умов якого повернення відповідної частини кредиту здійснюється рівними частинами з нарахуванням процентів і залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 1.9.1 частини № 2 вказаного кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 05 червня 2014 року загальна сума заборгованості становить 384 416,74 дол. США і складається із: залишку заборгованості за кредитом - 76 303,55 дол. США; несплачених відсотків за користування кредитом - 6 366,72 дол. США; суми пені за прострочення виконання зобов'язань - 301 746,47 дол. США, що в еквіваленті в гривнях України за курсом НБУ на 05 червня 2014 року становить 3 460 904 грн 07 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язаннь за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Проте з таким висновком судів погодитись не можна.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із розрахунком банку нарахована пеня становить 301 746,47 дол. США, що еквівалентно 3 460 904 грн 07 коп. та значно перевищує розмір кредитної заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина 3 статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4 статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій на вказане уваги не звернули, не врахували, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, аналіз норм ст. 549 та ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суди попередніх інстанцій на доводи відповідача уваги не звернули та не врахували, що нарахування неустойки обмежується лише 12 місяцями, з урахуванням того, що відповідач подавав заяву про застосування строку позовної давності (а. с. 121).

Оскільки суди на вищевикладені обставини не звернули уваги, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не врахували норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановили обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана