АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №644/5014/15-ц Головуючий суддя І інстанції Зяброва О. Г.
Провадження № 22-ц/790/2361/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - судді Малінської С.М.,

суддів : Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря : Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

встановила:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Золоті Ворота» ПАТ (далі - ПАТ «Банк Золоті Ворота») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12.09.2012 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та відповідачем було укладено договір № 504 ЧК про відкриття та здійснення обслуговування карткового рахунку в національній валюті. На підставі договору укладено додаткову угоду № 1 від 14.09.2012 року про надання кредиту у формі овердрафту, з усіма змінами до нього, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальникові кредит у формі овердрафта здійснювати списання коштів з карткового рахунку позичальника понад їх залишок в межах ліміту у розмірі 4 053 500, 00 грн., а позичальник зобов'язується на умовах, передбачених кредитним договором, повернути заборгованість за кредитом, сплатити проценти за користування ним, а також заборгованість за кредитом, сплатити проценти за користування ним, а також інших фінансових зобов'язань в термін не пізніше 29 серпня 2014 року.

Відповідач не виконує умови кредитного договору, у зв'язку із чим станом на 31.03.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 6 157 785,61 грн., яка складається з: сума простроченого кредиту - 4 053 296,06 грн., сума прострочених відсотків - 1 176 233,20 грн., пеня по простроченому кредиту - 759 465, 66 грн., пеня по простроченим відсоткам - 168 790, 69 грн., яку ПАТ «Банк Золоті Ворота» просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_1 задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» заборгованість за договором в розмірі 6 157 785,61 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 3 654 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 12 лютого 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ПАТ «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором залишено без задоволення.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення Орджонікідзевсього районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором у загальній сумі 4 785 980, 03 грн., з яких 3 291 276,40 грн. - заборгованість за кредитом, 832 773,11 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, 546 815, 28 грн. - пеня за прострочення кредиту, 115 115, 25 грн. - пеня за простроченими відсотками.

Апелянт вважає, що при постановленні заочного рішення судом було порушено вимоги ст. 169 ЦПК України; суд вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які не були доведені, також апелянт посилається на те, що позивачем не надані докази щодо фактичного надання кредиту в зазначеному розмірі, суд не перевірив розрахунок суми заборгованості, правильність віднесення позивачем платежів відповідача до погашення відповідних заборгованостей, тому внаслідок не правильного розрахунку заборгованості, сума заборгованості була суттєво завищена; неправильно встановлені судом обставини справи та неправильні висновки суду призвели до неправильного вирішення справи.

Представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» Виноградова Ю.О. надала заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначила, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, справа знаходилась в провадженні суду з 13.05.2015 року, в судові засідання ні відповідач, ні його представник не з'явились, заперечень, доказів або клопотань не надавали, хоча мали таку можливість, банк надав суду докази невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором у вигляді виписок по рахункам, докладних та обґрунтованих розрахунків з нарахування тіла кредиту, відсотків та пені за кредитним договором, що підтверджують наявність заборгованості ОСОБА_1 перед банком.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1). чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно положень ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судовим розглядом встановлено, що 12.09.2012 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та відповідачем було укладено кредитний договір № 504 ЧК про відкриття та здійснення обслуговування карткового рахунку в національній валюті. (а.с.5-8). На підставі договору укладено додаткову угоду № 1 від 14.09.2012 року про надання кредиту у формі овердрафту, з усіма змінами до нього, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальникові кредит у формі овердрафта з здійснювати списання коштів з карткового рахунку позичальника понад їх залишок в межах ліміту у розмірі 4 053 500, 00 грн., а позичальник зобов'язується на умовах, передбачених кредитним договором, повернути заборгованість за кредитом, сплатити проценти за користування ним, а також заборгованість за кредитом, сплатити проценти за користування ним, а також інших фінансових зобов'язань в термін не пізніше 29.08.2014 року.(а.с.9-11).

Відповідно до п. 4.2.1 кредитного договору відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів, комісій в повному обсязі на умовах, передбачених кредитним договором.

ОСОБА_1 не виконує умови кредитного договору, у зв'язку із чим станом на 31.03.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 6 157 785,61 грн., яка складається з: сума простроченого кредиту - 4 053 296,06 грн., сума прострочених відсотків - 1 176 233,20 грн., пеня по простроченому кредиту - 759 465, 66 грн., пеня по простроченим відсоткам - 168 790, 69 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ПАТ «Банк Золоті Ворота». (а.с.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Ст. 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Як вбачається з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням забов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом забов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення забов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким , що прострочив, якщо він не приступив до виконання забов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, а також за пенею, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що сума боргу складає 4 785 980, 03 грн. не підтверджується доказами і розрахунками апелянта.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 заяв про застосування строку позовної давності не подавалось.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_1 та обґрунтовано стягнув з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 157 785,61 грн. та судові витрати на користь держави в розмірі 3 654 грн.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_1 і залишає рішення без змін.

Виходячи з наведеного і керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді :