У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Савченко В.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бриз-А» про скасування наказів та стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просив скасувати накази ЗАТ «Бриз-А» від 04 серпня 1995 року № 25-к, від 11 вересня 1995 року № 31-к, від 31 жовтня 1995 року № 38-к, від 30 січня 1996 року № 5, від 01 березня 1996 року 3-к, від 01 квітня 1996 року № 5-к, наказ за 1996 рік (номер, дата невідомі) про надання відпустки з 05 травня 1996 року до 31 травня 1996 року, від 03 липня 1996 року № 31, від 01 серпня 1996 року № 32, від 02 вересня 1996 року № 34, від 02 жовтня 1996 року № 13-к, від 1996 року № 17-к про надання відпустки з 01 до 30 листопада 1996 року, від 29 січня 1997 року № 3, від 03 березня 1997 року № 4, від 02 квітня 1997 року № 5, від 30 квітня 1997 року № 6, від 30 травня 1997 року № 8, від 01 вересня 1997 року № 13-к, від 02 березня 1998 року № 2-к, від 01 червня 1998 року № 8-к, від 03 серпня 1998 року № 11-к, від 01 вересня 1998 року № 14-к, від 01 жовтня 1998 року № 17-к, від 02 грудня 1998 року № 21-к, від 02 листопада 1998 року № 19-к в частині надання йому відпустки без утримання, від 01 грудня 1995 року № 40-к в частині його переведення на ділянку № 3 та надання відпустки без утримання, стягнути з ТОВ «Бриз-А» 1 035 грн невиплаченої заробітної плати за період з 03 серпня 1995 року до 04 січня 1999 року, та 5 300 грн середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 04 січня 1999 року до 30 червня 2015 року, що разом складає 6 335 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 23 жовтня 1984 року до 04 січня 1999 року працював на Одеському заводі металогоспвиробів, яке було перетворено на ЗАТ «Бриз-А», а на теперішній час - ТОВ «Бриз-А». У січні 2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси йому було призначено пенсію за Списком № 2 зі зниженням пенсійного віку за наявності страхового стажу для виплати пенсії за віком на пільгових умовах.

27 травня 2015 року рішенням Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси від 12 травня 2015 року № 823722 припинено виплату пенсії з 01 травня 2015 року у зв'язку із виключенням періоду з 03 серпня 1995 року до 01 вересня 1999 року із розрахунку страхового стажу. Припинення виплати пенсії здійснено на підставі особової картки, особових розрахунків та наказів підприємства, згідно із якими з 03 серпня 1995 року до 04 січня 1999 року заробітна плата та інші виплати йому не нараховувались та не сплачувались у зв'язку із його перебуванням у відпустці без збереження заробітної плати та утримання.

Посилаючись на те, що накази відповідача за період з 04 серпня 1995 року до 02 листопада 1998 року про надання йому відпусток без збереження заробітної плати є незаконними, просив позов задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, просить оскаржувані рішення та ухвалу скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 23 жовтня 1984 року до 04 січня 1999 року ОСОБА_3 працював на Одеському заводі металогоспвиробів (на теперішній час ТОВ «Бриз-А»).

У січні 2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси ОСОБА_3 призначено пенсію за Списком № 2 зі зниженням пенсійного віку за наявності страхового стажу для виплати пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 01 червня 2012 року, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_3, працюючи на підприємстві відповідача, в період з 03 серпня 1995 року до 01 січня 1999 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати, не виконував ніякої роботи на підприємстві та не одержував заробітної плати, відпускних чи інших виплат при звільненні з роботи.

27 травня 2015 року рішенням Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси від 12 травня 2015 року № 823722 ОСОБА_3 припинено виплату пенсії з 01 травня 2015 року у зв'язку з виключенням періоду з 03 серпня 1995 року до 01 січня 1999 року із розрахунку страхового стажу.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_3 просив визнати незаконними та скасувати накази ЗАТ «Бриз-А» від 04 серпня 1995 року № 25-к, від 11 вересня 1995 року № 31-к, від 31 жовтня 1995 року № 38-к, від 30 січня 1996 року № 5, від 01 березня 1996 року 3-к, від 01 квітня 1996 року № 5-к, наказів за 1996 рік (номер, дата невідомі) про надання відпустки з 05 до 31 травня 1996 року, від 03 липня 1996 року № 31, від 01 серпня 1996 року № 32, від 02 вересня 1996року № 34, від 02 жовтня 1996 року № 13-к, від 1996 року № 17-к про надання відпустки з 01 листопада 1996 року до 30 листопада 1996 року, від 29 січня 1997 року № 3, від 03 березня 1997 року № 4, від 02 квітня 1997 року № 5, від 30 квітня 1997 року № 6, від 30 травня 1997 року № 8, від 01 вересня 1997 року № 13-к, від 02 березня 1998 року № 2-к, від 01 червня 1998 року № 8-к, від 03 серпня 1998 року № 11-к, від 01 вересня 1998 року № 14-к, від 01 жовтня 1998 року № 17-к, від 02 грудня 1998 року № 21-к, від 02 листопада 1998 року № 19-к в частині надання йому відпустки без утримання, від 01 грудня 1995 року № 40-к в частині його переведення на ділянку № 3 та надання відпустки без утримання, посилаючись на те, що заяви про надання відпусток він не подавав, із жодним з цих наказів не був ознайомлений, накази винесені без відповідних підстав та не відповідають встановленій законом типовій формі, а в цей період (з 04 серпня 1995 року до 02 листопада 1998 року) він (позивач) виконував трудові обов'язки на підприємстві, однак йому не нараховувалась заробітна плата.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із відсутності підстав для скасування вищевказаних наказів та стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати.

Висновки судів є правильними з урахуванням встановлених обставин справи та вимог ст. ст. 58, 59, 60 ЦПК України щодо належності, допустимості доказів і обов'язку доказування та надання доказів.

Доводи касаційної скарги про невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, що відповідно до ст. 337 ЦПК України є підставою для відхилення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

В.О. Савченко

В.А. Черненко