Справа № 754/4768/16-ц С
Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 29 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року позивач ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 7 серпня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений Договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6000, 00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом та строком повернення до 05 жовтня 2009 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за даним Договором між Банком та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язувався відповідати за всіма зобов'язаннями, що виникли між Банком та ОСОБА_3

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору у відповідачів станом на 23 лютого 2016 року виник борг у розмірі 11015, 42 доларів США.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 вересня 2013 року з відповідачів на користь Банку стягнуто борг за договором від 7 серпня 2008 року у розмірі 7706, 87 доларів США. З урахуванням суми, що була стягнута за судовим рішенням, заборгованість відповідачів перед банком станом на 23 лютого 2016 року становить 3483, 23 доларів США. Позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь Банку заборгованість у розмірі 3483, 23 доларів США, що еквівалентно 94082, 13 грн., та судові витрати по справі

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4 не з»явилися. про день та час розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв»язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 7 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договорі № 242526 - ered, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6000 доларів США які зобов»язалася повернути до 5 жовтня 2009 року та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 24% річних.

За умовами кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється в порядку та строки згідно з Графіком погашення кредиту та процентів. У випадку порушення зобов»язань за кредитним договором, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом ( п.3.2, 3.3 договору)

З метою забезпечення зобов»язань позичальника за кредитним договором 7 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов»язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 5 вересня 2013 року з відповідачів на користь банку стягнуто заборгованість за даним кредитним договором від 7 серпня 2008 року у розмірі 7706,87 доларів США, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 2677,26 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4632,83 доларів США, штрафів в сумі 31,28 доларів США ( фіксована складова) та 365,50 доларів США ( процентна складова).

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що станом на 23 лютого 2016 року заборгованість відповідачів становить 11015,42 доларів США, але оскільки рішенням суду від 5 вересня 2013 року стягнута частина заборгованості в сумі 7706,87 доларів США, то стягненню підлягає 3483,23 доларів США як різниця між розрахованою станом на 23 лютого 2016 року заборгованістю та вже стягнутою сумою.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачем не доведено, що у відповідачів перед банком існує заборгованість саме у тому розмірі, що був визначений представником банку у розрахунку.

Згідно зі ст..ст.57,58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх особ, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пред»являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач повинен надати докази, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір.

Проте, наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості, проведений за період 7 серпня 2008 року по 23 лютого 2016 року, виходячи із процентної ставки в розмірі 24% та 48% річних , з урахуванням тих обставин, що термін дії договору визначений 5 жовтня 2009 року, що заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 5 вересня 2013 року вже стягнута заборгованість по кредиту та процентам, розрахованих станом на 22 квітня 2013 року, не дає підстав уважати вимоги позивача обґрунтованими та доведеними.

Надані представником позивача до апеляційного суду виписка по рахунку ОСОБА_3 за період з 1 січня 1999 року по 1 листопада 2016 року ( а.с.86-120), а також довідка про зменшення та встановлення 16 листопада 2010 року кредитного ліміту (а.с.84) , тобто після закінчення дії договору та за відсутності в кредитному договорі умови про встановлення кредитного ліміту, його зміни за ініціативою банку, не спростовують висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність представника позивача, не викликав його в судове засідання для надання особистих пояснень, не висунув банку своєї вимоги про надання іншого розрахунку заборгованості або будь-якого іншого доказу в підтвердження своїх позовних вимог, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи суперечить загальним засадам судочинства, зокрема, змагальності у судовому процесі ( п.4 ч.3 ст.129 Конституції України).

Крім того, представник позивача на власний розсуд розпорядився своїм правом участі у судовому процесі та надав 21 липня 2016 року суду першої інстанції заяву про розгляд справи у його відсутність ( а.с.45).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 29 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: