АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №2608/12111/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1271/2016 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Борденюк В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
14 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Панченка М.М., Невідомої Т.О. при секретарі Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: АКБ «Аркада», Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук І.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., ОСОБА_14, ПАТ «Укрсиббанк» про визнання договору недійсним, витребування майна із чужого володіння, виселення, поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_14 про визнання добросовісним набувачем,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2003 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що під час перебування з відповідачем у шлюбі вона придбала квартиру АДРЕСА_1, про що свідчить свідоцтво про право власності на квартиру від 13 червня 2000 року.

Вказана квартира була придбана згідно з інвестиційною угодою про інвестування житлового будівництва, укладеною 1 березня 1999 року між головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації та нею, за рахунок кредиту в розмірі 65554 грн., що був отриманий відповідно до кредитної угоди про інвестування в житлове будівництво від 5 травня 1999 року, укладеної між нею та акціонерним комерційним банком «Аркада» (АКБ»Аркада»), за умовами якої вона зобов'язалася повернути кошти до 1 січня 2030 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаною кредитною угодою 5 травня 1999 року вона та АКБ «Аркада» уклали договір застави.

Під час перебування в шлюбі за ОСОБА_3 за зазначеними договорами сплачено 28034 грн. 48 коп..

У подальшому після розлучення вона сплачує кошти на погашення кредиту самостійно.

Вважаючи, що спірна квартира не є спільним майном подружжя, оскільки згідно з договором застави від 5 травня1999 року та додатковою угодою №1 знаходиться під заставою до виплати у повному обсязі коштів за кредитним договором, які ще не виплачені, позивачка з урахуванням зміни своїх позовних вимог просила провести поділ коштів, виплачених за квартиру під час перебування сторін у шлюбі, виділити відповідачу та їй по 14017 грн. 24 коп. і стягнути з неї на користь ОСОБА_3 у рахунок його частки у вказаному спільному майні кошти в розмірі 14017 грн. 24 коп..

ОСОБА_3 звернувся із зустрічною позовною заявою, зазначаючи, що в період з липня 1993 року до 7 травня 2003 року він перебував у шлюбі із ОСОБА_4, під час шлюбу вони придбали квартиру АДРЕСА_1, яка є їхньою спільною сумісною власністю, хоча оформлена на ОСОБА_4.

Він згоден укласти окрему кредитну угоду про повернення ним Ѕ частини невиплаченого кредиту.

ОСОБА_3 просив провести поділ спільного майна подружжя - спірної квартири, визнавши за ним право власності на Ѕ частину вказаної квартири.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 24 вересня 2003 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2003 року, позов ОСОБА_4 задоволено: вирішено поділити спільне майно подружжя, виділити ОСОБА_4 і ОСОБА_3 по 14017 грн. 24 коп. кожному та стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у рахунок його частки в спільному майні кошти в розмірі 14017 грн. 24 коп.; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 червня 2004 року у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_3 на вищезазначені судові рішення відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду України зі скаргою, просив переглянути у зв'язку з винятковими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 вересня 2003 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2003 року та ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 червня 2004 року, скасувати їх і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 лютого 2012 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 вересня 2003 року, ухвала Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2003 року та ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 червня 2004 року були скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_3 звернувся з уточненою зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11, 3-і особи: АКБ «Аркада», орган опіки і піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук І.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., ОСОБА_14, ПАТ «Укрсиббанк» про визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння у його власність, виселення та поділ майна подружжя.

3-я особа за зустрічним позовом ОСОБА_6 заявила зустрічний позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю 3-х осіб ОСОБА_5, ОСОБА_14 про визнання добросовісним набувачем.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: АКБ «Аркада», Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук І.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., ОСОБА_14, ПАТ «Укрсиббанк» про визнання договору недійсним, витребування майна із чужого володіння, виселення, поділ майна подружжя задоволено частково. У порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_3 у особисту власність Ѕ частину від грошових коштів у сумі 81 000 грн., яка складає 40 500 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 40 500 грн., а також 405 грн. державного мита. У задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено. Закрито провадження у справі в частині зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_14 про визнання добросовісним набувачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення в частині та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 15.12.2004р. між ОСОБА_4 і ОСОБА_5, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Леончук І.А. за реєстровим №7008 з моменту його укладення;.витребувати трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 із володіння ОСОБА_6 та повернути її у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнати за ним, в порядку розподілу майна право власності на частину квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4 в порядку розподілу майна право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_11 з усіма залежними від них особами з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення; призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу для визначення дійсної ринкової вартості спірної квартири; зупинити провадження у даній цивільній справі до розгляду ВАСУ адміністративної справи №826/977/15 за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», третя особа ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0006455.

Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позов до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити; розділити спільне майно подружжя, виділивши з грошових коштів, сплачених за час шлюбу за кредитом АКБ «Аркада», ОСОБА_4 14 017,24 грн. та ОСОБА_3 14 017,24 грн., які 2003 року були внесені на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва і там на даний час перебувають; провадження по справі у частині зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_14 про визнання добросовісним набувачем закрити. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд не дав оцінки тому факту, що за час перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за рахунок спільних коштів інвестували у будівництво спірної квартири лише 28034,48 грн., які є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і з яких кожному з них підлягає виділенню в особисту власність по Ѕ частині, тобто по 14 017,24 грн. Встановлюючи обсяг майна, спільно нажитого сторонами, суд не з'ясував джерело і час його придбання. В той же час спірна квартира придбана не «за спільні кошти» в розмірі 28034,48 грн., а значно переважно за кошти, які ОСОБА_4 сплатила самостійно вже після розірвання шлюбу зі ОСОБА_3.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія вважає, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та частковому задоволенню його вимог, виходячи з наступного.

Встановлено, що 17.07.1993 року був укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.05.2003 року шлюб між сторонами розірваний.

05 травня 1999 року між ОСОБА_4 та Банком «Аркада» укладено кредитну угоду №22-У про інвестування у житлове будівництво, відповідно до якої Банк «Аркада» надав ОСОБА_4 пільговий безвідсотковий кредит на суму 65554 грн. строком до 1 січня 2030 року з 0% річних. Тоді ж між Банком та ОСОБА_4 укладено договір застави майнових прав на спірну квартиру як забезпечення виконання умов кредитної угоди.

13 червня 2000 року головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на ОСОБА_4 оформлено право власності на спірну квартиру та видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1, зареєстровано в БТІ 22.06.2000 року за реєстровим №41818

Оскільки спірна квартира придбана в період перебування у шлюбі сторони стали співвласниками спірної квартири як подружжя.

Відповідно до змісту ст. 22 КпШС України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

За правилами ст.ст. 22,28,29 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, частки якого між подружжям визнаються рівними.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя. Якщо майно було набуте за час шлюбу, передбачається (презюмується), що воно є спільним. Протилежне, тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення. Якщо докази відсутні або їх недостатньо, майно набуте за час шлюбу, вважатиметься спільним майном подружжя.

Згідно змісту ст.23 цього ж Кодексу, майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов'язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена в письмовій формі.

Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року за №18/5, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, угоди про відчуження або заставу майна подружжя, що належить їм на праві спільної сумісної власності, які потребують обов'язкового нотаріального посвідчення, можуть бути посвідчені нотаріусом при наявності письмової згоди другого із подружжя - п.35.

Згідно договору купівлі-продажу спірної квартири від 15 грудня 2004 року ОСОБА_4 в порушення вищезазначених норм закону, без згоди співвласника ОСОБА_3, продала спірну квартиру ОСОБА_5. Посвідчення договору приватним нотаріусом КМНО Леончук І.А. за р. № 7008 відбулося з порушенням наведених норм закону.

В той же день, 15 грудня 2004 року, ОСОБА_4 за кошти, отримані від продажу спірної квартири, придбала 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_6 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Леончук І.А. за р. №7011.

23 серпня 2006 року ОСОБА_5 продав спірну квартиру ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Марченко О.І. за р. № з-442, право власності зареєстровано в БТІ м. Києва на ім'я ОСОБА_6. Вказана квартира в теперішній час перебуває в іпотечному договорі, укладеному між ОСОБА_6 та ПАТ «Укрсиббанк».

Частиною 3 ст.368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Аналогічні положення містить і ст.65 Сімейного Кодексу України щодо розпорядження майном подружжя, відповідно до якої дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою іншого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується.

Майно може бути повернуте за позовом власника про витребування майна на підставі ст.ст. 387,388 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених цими статтями, тому що вони встановлюють спеціальні правила для захисту такого права. Це випливає з того, що оскільки добросовісне набуття відповідно до ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно набувається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати, то наслідком угоди, вчиненої з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння, якщо для цього є передбачені законом підстави.

Оскільки між позивачем ОСОБА_3 та нинішнім володільцем спірної квартири існують речово-правові відносини щодо права на спірну квартиру, позивач правильно обрав спосіб захисту свого порушеного права шляхом пред'явлення позову про витребування майна у добросовісного набувача.

Керуючись ст.ст. 307,309,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: АКБ «Аркада», Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук І.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., ОСОБА_14, ПАТ «Укрсиббанк» про визнання договору недійсним, витребування майна із чужого володіння, виселення, поділ майна подружжя і ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: АКБ «Аркада», Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук І.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., ОСОБА_14, ПАТ «Укрсиббанк» про визнання договору недійсним, витребування майна із чужого володіння, виселення, поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, укладений 15.12.2004 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А. за реєстровим № 7008.

Витребувати Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, яка складається з 3 кімнат, жилою площею 44,40 кв.м., загальною площею 88,30 кв.м., з володіння ОСОБА_6 у власність ОСОБА_3.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -