233 № 233/5254/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру № 68, розташовану у будинку № 26 по вул. Ціолковського у м. Костянтинівка Донецької області, посилаючись на те, що 12 січня 2016 року помер її чоловік ОСОБА_2.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі Договору купівлі продажу від 31 серпня 1998 року, зареєстрованому на Краматорській універсальній біржі нерухомості «Владсилав» за реєстровим № 387, та в подальшому зареєстрованому у Костянтинівському бюро технічної інвентаризації від 01 вересня 1998 року за № 10-8 в книзі № 102.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2, та яку вона прийняла шляхом подачі 16 червня 2016 року письмової заяви до Костянтинівської державної нотаріальної контори.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно, вона з відповідною заявою звернулась до Костянтинівської державної нотаріальної контори, на яку отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що договір купівлі продажу квартири не був нотаріально посвідчений.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог ОСОБА_1 та про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Будь-яких заперечень на позовну заяву ОСОБА_1 не надав.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 19 січня 1987 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії IV-НО № 477719 від 19 січня 1987 року (а.с.8).

12 січня 2016 року ОСОБА_2 помер, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть серії 1-НО № 931932, виданого 13 січня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.9).

За Довідкою про причину смерті № 23 від 13 січня 2016 року причиною смерті ОСОБА_2 є цироз печінки (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді квартири № 68, розташованої у будинку № 26 по вул. Ціолковського у м. Костянтинівка Донецької області.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з інформації Костянтинівської державної нотаріальної контори від 14.11.2016 року № 1499/02-14, в провадженні нотаріальної контори є спадкова справа № 260/2016 до майна померлого 12 січня 2016 року ОСОБА_2. Спадкову справу відкрито 16 червня 2016 року за заявою про прийняття спадщини за законом ОСОБА_1, яка мешкає в м. Костянтинівка Донецької області, вул. Громова, 48/78 (а.с.44-49).

Спадкове майно у вигляді квартири № 68, розташованої у будинку № 26 по вул. Ціолковського у м. Костянтинівка Донецької області перебувало у власності померлого ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу від 31 серпня 1998 року, зареєстрованого на Краматорській Універсальній біржі «Владислав» 31 серпня 1998 року за реєстровим № 387 та зареєстрованого у КП «Костянтинівське БТІ» 01 вересня 1998 року у реєстраційній книзі № 102 за р/108 (а.с.13).

Постановою державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області від 29 вересня 2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № 68, розташовану у будинку №26 по вул. Ціолковського у м. Костянтинівка Донецької області у звязку з тим, що договір купівлі продажу квартири нотаріально не посвідчений (а.с.58).

Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючий на момент укладення Договору купівлі-продажу від 31.08.1998 року) було передбачено, що угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, право приватної власності померлого ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 31.08.1998 року, укладеного на Краматорській УБН «Владислава», було зареєстровано в КП «Костянтинівське БТІ» у реєстраційній книзі № 102 за р/108 (а.с.79), померлий з 15 вересня 1998 року по 10.02.2016 року був зареєстрований у спірному житловому приміщенні (а.с.57), що свідчить про наявність у померлого прав та обовязків щодо квартири АДРЕСА_1, які не припинилися внаслідок його смерті.

Приймаючи до уваги вищевикладене, та зважаючи на те, що в теперішній час позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої права на спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з визнанням за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на квартиру № 68, розташовану у будинку № 26 по вул. Ціолковського у м. Костянтинівка Донецької області, загальною площею 44,70 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., яка належала ОСОБА_2, померлому 12 січня 2016 року.

Тож, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради про визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру № 68, розташовану у будинку № 26 по вул. Ціолковського у м. Костянтинівка Донецької області, загальною площею 44,70 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 12 січня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш