Дата документу 06.07.2016
Справа №320/3317/16-ц.
У Х В А Л А

06 липня 2016 року суддя Мелітопольського міськрайонного суду Урупа І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідачів не чинити їй перешкоди в користуванні 3/16 частинами квартири № 18, що по просп. Б.Хмельницького, 77 в м. Мелітополі Запорізької області та прибрати меблі (шафу-шифоньєр) від ліжка у кімнаті № 2 на відстань не менше як 1,2 м., забезпечити водо та світло постачання у квартирі та забезпечити вільний доступ до ліжка, що належить їй, розташованого у кімнаті № 2 до балону №8, розміром 2,5х0,8 площею 2кв.м., що примикає до кімнати № 2 розміром 14,6кв.м.; усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні 3/16 частинами зазначеної квартири та надання вільного доступу до ліжка у кімнаті та балкону, поновлення світла та водопостачання; сягнути солідарно з відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

З метою забезпечення позовних вимог позивачка просить накласти арешт на 13/32 частини квартири № 18, по просп. Б.Хмельницького, 77 в м. Мелітополі Запорізької області, що належить ОСОБА_2 та на 13/32 частини зазначеної квартири, що належить ОСОБА_3, посилаючись на те, що відповідачі можуть здійснити відчуження даного майна, що може утруднити та зробити не можливим поновлення її майнових прав відносно цього майна та забезпечити виконання рішення суду в частині стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, спрямованих на реальне виконання майбутнього судового рішення. Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачкою не наведено обґрунтованих причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, та доказів на їх підтвердження не представлено.

Доводи позивачки про те, що відповідачі можуть вчинити дії щодо реалізації свого майна, є лише припущеннями, доказів на підтвердження цих обставин позивачкою не надано.

Отже, заява позивачки про забезпечення позову не містить в собі належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому задоволенню не підлягає,

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151, 152 ЦПК України,

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: