РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

18.07.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28.11.2007 року. (а.с. 2-4 т.1).

Уточнивши та змінивши остаточно позовні вимоги 16.03.2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить: - стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 12955741,74 грн., що складається з: - заборгованості по тілу кредиту в розмірі 225446,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.04.2014 року складає 2677913,07 грн.; - заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам в розмірі 9114,79 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.04.2014 року складає 108267,95 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 10169560,72 грн., та судові витрати. (а.с. 48-50 т.3).

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог посилаються на те, що 28.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML 701/1021/2007, згідно з умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 250000 доларів США строком до 26.11.2035 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі.

18.03.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір кредитного портфелю, за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов*язання за кредитним договором №ML 701/1021/2007.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 24.06.2014 року становить в загальному розмірі 12955741,74 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача.

Також, в забезпечення виконання зобовязань між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 28.11.2007 року був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилися, просили в позові відмовити. Також, представник відповідача подав до суду заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 60-63 т.3), оскільки вважає, що право вимоги Банку на стягнення заборгованості за кредитом виникло 23.01.2010 року, а позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом подані до суду в березні 2016 року. Просить врахувати і ті обставини, що відповідач сплачував останній раз платіж по оплаті відсотків та штрафних санкцій лише 05.01.2012 року.

Представник позивача на подану заяву про застосування строку позовної давності подала письмові заперечення, в яких зазначала про їх необгрунтованість та безпідставність. (а.с. 76-77 т.3).

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.ст. 526,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 28.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML 701/1021/2007, згідно з умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 250000 доларів США строком до 26.11.2035 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі. (а.с. 5-14 т.1).

Також, в забезпечення виконання зобовязань між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 28.11.2007 року був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 16-18 т.1).

Згідно статуту публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», який затверджений рішенням загальних зборів акціонерів від 23.04.2009 року Банк є правонаступником усіх прав та обов*язків закритого акціонерного товариства «ОТП Банк».

18.03.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір кредитного портфелю, за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов*язання за кредитним договором №ML 701/1021/2007. Дослідженими додатками до договору купівлі-продажу кредитного портфелю встановлено, що оспорюваний договір включений до списку договорів, які передані ТОВ «ОТП Факторинг Україна». (а.с. 32-42 т.1).

Згідно даних, наданих позивачем, зобовязання відповідача ОСОБА_1 по виконанню кредитного договору не виконуються і станом на 24.06.2014 року загальна заборгованість за кредитом складає 12955741,74 грн., при цьому заборгованість складається з: - заборгованості по тілу кредиту в розмірі 225446,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.04.2014 року складає 2677913,07 грн.; - заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам в розмірі 9114,79 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.04.2014 року складає 108267,95 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 10169560,72 грн.

На підтвердження вищезазначеного позивачем надані детальні розрахунки ( а.с. 51-53 т.3). Належних та допустимих доказів на спростування представленого позивачем розрахунку відповідачем до суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію. Припинення зобовязання на вимогу однієї сторони допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням ст.ст. 526-530 ЦК України.

Враховуючи обставини по справі та те, що відповідач ОСОБА_1 не виконує своїх зобовязань за договором, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягаючими задоволенню. Відповідачем також не надано належних та допустимих доказів на спростування розрахунку позивача або розрахунок, який він вважає вірним.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Однак, суд вирішуючи питання про стягнення загального розміру заборгованості, застосовує вимоги ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшує розмір пені, оскільки він значно перевищує розмір заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків та вважає за необхідне визначити розмір пені у розмірі заборгованості по кредиту з відсотками.

Стосовно заяви про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Позовна давність, за визначенням статті 256 ЦК України, - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, як вказано в ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що приватним нотаріусом ОСОБА_2 було видано виконавчий напис № 6504 від 30.08.2013 року, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру ОСОБА_1 АДРЕСА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором МL-701/1021/2007. Вказаний виконавчий документ 24.09.2013 року подано на примусове виконання до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, яким було відкрито виконавче провадження № 40174354. В подальшому, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2014 року по справі № 640/504/14-ц виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження № 40174354 було закінчено.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно умов кредитного договору від 28.11.2007 року, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 6.11), так і строки виконання зобов'язань з щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 26.11.2035 року.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. З ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Судом встановлено, що відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та відсотків з 05.01.2012 року, а позивач звернувся до суду з вимогами 18.07.2014 року, включивши до позову вимоги про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитними зобов*язаннями.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення

кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо того, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, своєю неправомірною бездіяльністю відповідач порушив прийняті на себе зобов'язання, встановлені в кредитному договорі.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно п. 6.3. кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до виконання сторонами, взятих на себе зобов'язань по цьому договору в повному обсязі.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Судом встановлено, що сплачені відповідачем 05.01.2012 року кошти були спрямовані на погашення боргу, що свідчить про визнання ним свого боргу. Дані обставини також не спростовуються відповідачем.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Враховуючи дані обставини та те, що позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» була подана до суду в межах позовних вимог, суд вважає доводи відповідача про пропуск встановленого загального трирічного строку позовної давності необґрунтованим та безпідставним, а тому задоволенню не підлягають.

Дослідивши всі надані сторонами докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в межах позовної давності по тілу кредиту та нарахованим та несплаченим відсоткам підлягають задоволенню в повному обсязі, а пеня підлягає зменшенню до розміру тіла та відсотків на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню понесені судові витрати позивачем по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML 701/1021/2007 від 28.11.2007 року: - по тілу кредиту в розмірі 225446,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.04.2014 року складає 2677913,07 грн.; - по нарахованим та несплаченим відсоткам в розмірі 9114,79 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.04.2014 року складає 108267,95 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 2786181,02 грн., усього заборгованість складає - 5572362,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3654 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя