Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2016 Справа №607/2350/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі Тернопільської обласної дирекції ПАТ НАСК «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі Тернопільської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі Тернопільської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» 38 444 (тридцять вісім тисяч чотириста сорок чотири) грн. 28 коп. страхового відшкодування та 1 378 грн. 00 коп. сплаченого ними судового збору при зверненні із позовом в суд.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду клопотання згідно якого просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

Згідно Ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2014 року, ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, у звязку із примиренням винного з потерпілими. Закрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 листопада 2013 року за №0004272 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В описовій частині даної ухвали суду зазначено: «ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 17 листопада 2013 року близько 23 години 15 хвилин, в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України перебуваючи в стані алкогольного спяніння середнього ступеня, керуючи технічно - справним автомобілем марки «Дачія Логан 1.6», номерний знак НОМЕР_1, без пасажирів, здійснював рух правою смугою на проспекті Злуки у м.Тернополі в напрямку від перехрестя з вулиці ОСОБА_2 до перехрестя вулиці Збаразької.

Рухаючись у вказаному напрямку навпроти будинку №23 на проспекті Злуки у м. Тернополі, водій ОСОБА_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно не реагував на її зміну, тому в час, коли по лівій смузі руху в попутному напрямку рухався технічно справний автомобіль «Ауді А6» номерний знак В09169ВВ під керуванням водія ОСОБА_3, який з одним пасажиром в салоні випереджав автомобіль марки «Дачія Логан 1.6», ОСОБА_1 змінив напрямок руху та виїхав на ліву смугу у своєму напрямку, завчасно не подавши сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку та не переконавшись, що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б), 9.4, 10.1 Правил дорожнього руху України, які зобовязували ОСОБА_1М, своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоровю громадян, завдати матеріальних збитків.»

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальної справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У звязку із цим, у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України. (Згідно п.4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року).

Таким чином, винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_1.

Автомобіль марки «Дачія Логан 1.6», д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, в момент вчинення ДТП був застрахований відповідно до Полісу №АС/7541047 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Страховик (Тернопільська обласна дирекція ВАТ НАСК «Оранта». Строк дії з 26.10.2013 р. до 25.10.2014 р.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, договір підряду тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

13.05.2014р. ОСОБА_3 звернувся до позивача із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування.

22.05.2014 р. ТОВ «Гарант-Асістанс» складено Розрахунок страхового відшкодування ОСОБА_3 (на основі ремонтної калькуляції від 26.12.2013р.) погоджений ВАТ НАСК «Оранта», відповідно до якого, сума страхового відшкодування з врахуванням зносу деталей, що замінюються та франшизи за полісом (510,00 грн.) складає 38 444,28 грн.

Також, 22.05.2014 р. страховик НАСК «Оранта» в особі генерального директора ОСОБА_4, затвердив Страховий акт №ОЦВ-13-15131/1, зокрема, про наступне: страхувальник (він же винна особа) ОСОБА_1; фактично наявні документи повідомлення про настання страхового випадку, заява страхувальника про виплату страхового відшкодування, довідка компетентних органів, постанова суду, копія договору страхування, акт огляду пошкодженого ТЗ, звіт ОСОБА_5 «Оранта», розрахунок суми страхового відшкодування; дата отримання останнього документа 13.05.2014 р.; сума страхового відшкодування 38 444,28 грн., банківські реквізити (АТ «ОСОБА_6 Аваль») та паспортні дані одержувача страхового відшкодування ОСОБА_3

У порядку виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства НАСК «Оранта», третя особа ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, позивачем було сплачено власнику пошкодженого транспортного засобу «AUDI A-6», д.н.з. НОМЕР_2, громадянину ОСОБА_3, страхове відшкодування (виходячи з ліміту відповідальності за мінусом франшизи) в розмірі 38 444,28 грн., що підтверджується Платіжним дорученням №24544 від 28.04.2015 року та Відомістю №75 від 28.04.2015 року.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Оскільки Тернопільською обласною дирекцією ВАТ НАСК «Оранта» було здійснено виплату страхового відшкодування власнику автомобіля НОМЕР_3, та відшкодовано таким чином вартість матеріальних збитків, завданих ОСОБА_3., до позивача в межах фактичних витрат перейшло право вимоги відшкодування шкоди до особи, відповідальної за завдані збитки. Такою особою, згідно Ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2014 року, є ОСОБА_1

Крім того, відповідно до пп. а пп. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп 'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)».

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі Тернопільської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» неодноразово зверталося до ОСОБА_1 з вимогою сплатити борг, однак, дана вимога залишилася без реагування.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому слід стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 38 444 грн. 28 коп. страхового відшкодування.

Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь ПАТ НАСК «Оранта» понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 256 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1188, 1194 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі Тернопільської обласної дирекції ПАТ НАСК «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (прож.: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі Тернопільської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» (м. Київ Дарницький район вул. Здолбунівська, 7-д, ) 38 444 (тридцять вісім тисяч чотириста сорок чотири) грн. 28 коп. страхового відшкодування та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. сплаченого ними судового збору при зверненні із позовом в суд.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В.РОМАЗАН