Справа № 495/1758/16-ц
Ухвала

23 березня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: судді Заверюха В.О.,

при секретарі Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському Одеської області скаргу представника ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, в якій просить суд скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ВП № 47914192 від 19.06.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відносно всього нерухомого майна ОСОБА_3.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3 17.04.2007 року уклали договір іпотеки №47 MBDZ. Згідно з умовами зазначеного договору ОСОБА_3 надав в іпотеку належне йому майно, а саме: будинок загальною площею 76,9 кв.м., який розташований за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Горького буд. 28. Майно належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку.

Згідно з договорами іпотеки, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Іпотекодержателем договору купівлі-продажу Предмету іпотеки від імені Іпотекодавця.

ОСОБА_3 надав свою згоду на реалізацію предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за основним зобов'язанням. Звернувшись до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4, для проведення звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом його добровільного відчуження особі-покупцеві в рахунок заборгованості за основним зобов'язанням, було встановлено, що до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції було помилково направлено заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області суду по справі № 495/5173/13-ц, виданого 20.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованості за кредитним договором.

17.04.2007 року вищезазначений договір іпотеки зареєстровано в реєстрі за №2116, а постанова про накладення арешту була винесена 19.06.2015 року, тобто пізніше ніж було укладено вищезазначений договір іпотеки.

У зв'язку з наведеним, скаржник вважає, що постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Б-Дністровського міськрайонного управління юстиції ВП №47914192 від 19.06.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відносно всього нерухомого майна ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгялу справи повідомлявся. 23.03.2016 року на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного суд Одеської області надійшла заява від представника ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_5, у якій вона просить задовольнити скаргу, зазначає, що доводи скарги підтримує у повному обсязі.

Представник відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області ОСОБА_6, згідно якої заявник просить розглянути справу у її відсутність. Вказує також, що з доводами скарги погоджується.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Вивчивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так під час розгляду скарги судом вставлено, що ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3 17.04.2007 року уклали договір іпотеки №47 MBDZ. Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_3 надав в іпотеку належне йому майно, а саме: будинок загальною площею 76,9 кв.м., який розташований за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Горького буд. 28. Майно належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку.

Також заявник зазначає, що боржник надав свою згоду на реалізацію предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за основним зобов'язанням, у зв'язку з чим боржник та стягувач звернулися до нотаріальної контори для проведення звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом його добровільного відчуження особі-покупцеві в рахунок заборгованості за основним зобов'язанням, однак до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції було помилково направлено заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області суду по справі № 495/5173/13-ц, виданого 20.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованості за кредитним договором.

На підставі заяви Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відносно всього нерухомого майна ОСОБА_3, що в свою чергу позбавляє ПАТ КБ Приватбанк права на задоволення своїх грошових вимог у спосіб, що відповідає умовам договору іпотеки та чинного законодавства України.

17.04.2007 року вищезазначений договір іпотеки зареєстровано в реєстрі за №2116, а постанова про накладення арешту була винесена 19.06.2015 року, тобто пізніше ніж було укладено вищезазначений договір іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»).

Згідно з договорами іпотеки, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Іпотекодержателем договору купівлі-продажу Предмету іпотеки від імені Іпотекодавця.

Відповідно до пункту 3 статті 60 ЗУ Про виконавче провадження, з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ст. 3 ЗУ Про іпотеку іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку, що зава підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 383-389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ВП № 47914192 від 19.06.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відносно всього нерухомого майна ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутніми під час розгляду справи, протягом пяти днів, з дня отримання її копії.

Суддя