Номер провадження: 22-ц/785/8316/16
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кравця Ю.І..,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення рухомого та нерухомого майна з-під арешту, третя особа - ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі ліквідатора Славкіної Марини Анатоліївни,

встановила:

22 серпня 2016 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 вересня 2012 року виконуючим обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Березівського районного управління юстиції в Одеській області (далі - ВДВС Березівського РУЮ) винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-234, виданого 08 вересня 2010 року Березівським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованість за кредитним договором в розмірі 24297,80 грн., державне мито у розмірі 242,98 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн. Відповідно до вказаної постанови накладено арешт на все майно, яке належить позивачу, та заборонено здійснення його відчуження в межах суми боргу.

Представник позивача зазначив, що постановою в.о. начальника ВДВС Березівського РУЮ від 20.12.2012 року, за ВП №29447535, виконавчий лист №2-234, виданий 08.09.2010 р. Березівським районним судом Одеської області на підставі п.5 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» було повернуто стягувачу.

У 2016 році позивач дізнався про наявність діючого арешту на все належне йому нерухоме майно.

Тобто, повертаючи виконавчий лист стягувачу, державним виконавцем Булахевич С.В. за ВП №29447535 не було прийнято рішення про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна боржника та не скасовано заборону здійснювати відчуження будь-якого майна.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до ВДВС Березівського РУЮ із заявою про скасування арешту, однак отримав відповідь, що звільнення майна з-під арешту неможливе у зв'язку з наявністю заборгованості та закінченням 20.12.2012 року виконавчого провадження згідно ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

15.08.2016 року позивач знову звернувся до ВДВС Березівського РУЮ про надання можливості ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження, однак йому повідомили, що немає можливості надати для ознайомлення матеріали виконавчого провадження чи їх копії, оскільки 3-річний строк зберігання матеріалів сплинув. Відтак, станом на теперішній час, ВП №29447535 закінчено. Строк повторного пред'явлення виконавчого листа для виконання сплинув 20.12.2015 р.

На підставі викладеного, позивач стверджував, що накладенням арешту на все його майно, всупереч ст.321 ПК України, його обмежено у здійсненні права власності на це майно, у зв'язку з чим, просив звільнити майно з-під арешту.

Представник третьої особи - ПАТ «ВіЕйБі Банк» проти позову заперечувала та вказала, що 22.06.2010 року Березівським районним судом Одеської області ухвалено рішення по справі 32-234/2010 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 24297,80 грн., а також 242,98 грн. судового збору. Виконавчий лист щодо ОСОБА_3 був направлений до Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у зв'язку з цим було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3 в межах суми звернення стягнення. Вищевказане рішення є невиконаним в повному обсязі, а тому немає жодних підстав для зняття майна з-під арешту.

Відповідно до постанови правління НБУ від 19.03.2015 р. №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Повідомив суду, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 22.02.2016 року №213 про продовження строків здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноважень ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків на два роки - по 19.03.2018 р.

З цих підстав, вважали, що звернення позивача є передчасним та просили відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування даного судового рішення із ухваленням нового - про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ті обставини, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 22.06.2010 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_3 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 24 297,80 грн., державне мито у розмірі 242,98 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн., підтверджуються матеріалами справи та визнані сторонами, а тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України вважаються встановленими і не підлягають доказуванню

Також не підлягають доказуванню ті обставини, що на виконання вказаного рішення Березівським районним судом Одеської області 08.09.2010 року видано виконавчий лист № 2-234, та 25.08.2011 року державним виконавцем ВДВС Березівського МУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження ВП№29447535 з виконання вищевказаного рішення суду.

Встановленим також є і те, що 12.09.2012 року державним виконавцем для забезпечення реального виконання вказаного рішення винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, в межах суми боргу, яка є чиною до теперішнього часу.

Спірним в даному випадку є те, чи є правові підстави для звільнення рухомого та нерухомого майна ОСОБА_3 з-під арешту.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Березівського районного суду Одеської області від 22.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» кредитної заборгованості у розмірі 24 660,78 грн. до теперішнього часу не виконано. У зв'язку з цим, звільнення з-під арешту всього рухомого і нерухомого майна, який було накладено з метою виконання вищевказаного судового рішення, є неможливим.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Як було зазначено вище, за рішенням суду, яке набрало законної сили, із ОСОБА_3 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» було стягнуто кредитну заборгованість у сумі 24 660,78 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не виконав вказаного судового рішення в добровільному порядку, державним виконавцем правомірно, для забезпечення реального виконання рішення та на підставі ст.57 Закону «Про виконавче провадження» було накладено арешт та оголошено заборону відчуження всього майна боржника ОСОБА_3

З матеріалів справи також вбачається, що позивачу на праві власності належить по 1/2 частці земельних ділянок №46 і №44, площею 0,0578 га та 0,0794 га по вул. Лугова, в сщ. Ліски, Одеської області Комінтернівського р-ну.

Разом з тим, із постанови в.о. начальника ВДВС Березівського РУЮ про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.12.2012 року вбачається, що в результаті вжитих заходів неможливо встановити фактичне мешкання, перебування боржника, зареєстроване майно за боржником відсутнє, що свідчить про незаконність постанови та невідповідність її обставинам справи.

Зазначені обставини призвели до того, що вищезазначене судове рішення не виконано до теперішнього часу, що в силу ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України є недопустимим.

Посилання представника позивача на те, що накладений постановою арешт та заборону на відчуження майна порушують права позивача на розпорядження належним його майном судом першої інстанції обгрунтовано не прийняті до уваги, оскільки рішення суду позивачем не виконано, арешт накладено правомірно і перешкоди для виконання судового рішення відсутні.

Також суд обгрунтовано зазначив, що є необгрунтованими посилання позивача на порушення державним виконавцем порядку накладення арешту, зокрема - не проведення опису арештованого майна та його оцінки, оскільки ст. 57 Закону передбачено накладення арешту як шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, так і шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Так, судом встановлено, що арешт на майно позивача правомірно накладено на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для висновку про протиправне обмеження позивача у здійсненні його права власності на нерухоме майно відсутні, оскільки можливість здійснення такого обмеження передбачена законом.

Заперечуючи проти оскаржуваного рішення суду, представник позивача і апелянта надав суду апеляційної інстанції копію ухвали Березівського районного суду Одеської області від 31.10.2016 року про залишення без задоволення заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання (а.с.73-74).

Посилаючись на вказану ухвалу, представник апелянта вказував, що при таких обставинах, арешт на майно ОСОБА_3 є незаконним і таким, що порушує його права як власника вищевказаних земельних ділянок, оскільки рішення суду фактично виконано не може бути.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними доводами представника апелянта, оскільки зазначене рішення суду не набрало законної сили.

Крім того, як було вказано вище, рішення суду, на підставі якого було накладено арешт на майно ОСОБА_3, до теперішнього часу не виконано, чим порушуються права саме стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк», а не боржника - позивача у справі.

Враховуючи, що арешт на майно боржника ОСОБА_3 був накладений лише в межах суми боргу, то звільнення майна з-під арешту можливе після виконання рішення Березівського районного суду Одеської області від 22.06.2010 року, перешкод для чого матеріали справи не містять.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Ю.І. Кравець