Справа №468/1863/15-ц 18.04.2016 18.04.2016
Провадження №22-ц/784/911/16
Категорія 23 Єдиний унікальний номер 468/1863/15-ц
Номер провадження 22-ц/784/911/16
Головуючий І інстанції - Копейка Т.О.
Доповідач Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Прокопчук Л.М.

суддів - Темнікової В.І., Маляренко І.Б.,

із секретарем судового засідання Тищенко Л.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» про стягнення заборгованості по орендній платі,

В С Т А Н О В И Л А :

03 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому посилалась на те, що їй на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку належить 21,27 гектара землі (рілля, зрошення та пасовища). Згідно договору оренди від 02.12.2010 року ці земельні ділянки передані в платне користування відповідачу СТОВ «Світоч» терміном на 5 років для вирощування сільськогосподарських культур. Нормативна грошова оцінка ділянки станом на 01.01.2011 року в сумі 195535 грн. 49 коп. складається із нормативної грошової оцінки землі проведеної станом на 01.07.1995 року в сумі 61104,84 грн. (базова) та коефіцієнта індексації 3,2. Згідно п.9 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: грошова - не менше 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на день укладення договору становить 3200 грн., спосіб внесення готівкою. Указом Президента України від 19.08.08 №725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» запроваджена орендна плата земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Обмеження щодо збільшення розміру орендної плати згідно діючого законодавства відсутні. Пунктом 10 передбачено обчислення розміру орендної плати за землю: здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Індекс інфляції за 2015 рік станом на 1 листопада згідно довідки ГУ статистики в Миколаївській області становить 1,395. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни розміру земельного податку, у тому числі внаслідок інфляції, в інших випадках, передбачених законом. Зміна розміру орендної плати, яка обчислюється на підставі нормативної грошової оцінки тягне за собою зміну істотних умов договору оренди на підставі додаткової угоди. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня в розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення. Постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року № 1185 «Про внесення змін до «Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» пункт 5 доповнено абзацом такого змісту: «Для врахування змін у рентному доході, який створюється при виробництві зернових культур, до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995 року (з урахуванням індексації ), застосовується коефіцієнт 1,756». Постанова набрала чинності з 1 січня 2012 року. Однак, відповідач з 2012 по 2015 рік до показників нормативної грошової оцінки землі коефіцієнт 1,756 не застосував, внаслідок чого виникла заборгованість по орендній платі, яка станом на 1 грудня складає 64396 грн. 93 коп. На неодноразові звернення до СТОВ «Світоч» щодо здійснення розрахунку орендної плати з урахуванням вищенаведених змін, було отримано відмову. З цього питання вона та інші власники земельних паїв зверталися до райдержадміністрації, податкової інспекції, в району прокуратуру, облдержадміністрацію, які закінчились відписом, що повноваження втручатися в діяльність товариства у них відсутні. Відділ Держгеокадастру у Баштанському районі відповів, що надана ним орендарем копія витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки має підробку і не відповідає дійсності. На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з СТОВ «Світоч» на її користь заборгованість орендної плати в сумі 73659,32 грн., а також судові витрати (а.с. 2-4).

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 190-191).

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с.197-200).

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представники відповідача не визнали доводи апеляційної скарги, просили її відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення по справі суд виходив з того, що 18.06.2010 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки строком на п'ять років, згідно якого позивачем надано, а СТОВ «Світоч» прийнято в користування земельну ділянку площею14,21 га, нормативна грошова оцінка якої становить 130365,73 грн. З пункту 9 даного договору вбачається, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на день укладання договору становить 6400 грн.

Крім того 16.06.2010 року між ОСОБА_5 (матір'ю позивача) та відповідачем було укладено договір оренди землі, згідно умов якого орендодавець передав, а орендар СТОВ «Світоч» прийняв у користування земельну ділянку площею 7,06 га, нормативна грошова оцінка якої становить 65169,76 грн. Строк дії договору - 5 років, до 31.12.2015 року зі сплатою щорічно орендодавцю орендної плати в розмірі 5% нормативної грошової оцінки землі, що на день укладання договору становить 3200 грн. (а.с.25-29). Зазначену земельну ділянку, що складається з 4-х земельних ділянок, після смерті ОСОБА_5, яка померла 12 травня 2014 року, успадкувала позивач та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни розмірів земельного податку, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках передбачених законом. В усіх інших випадках розмір орендної плати не переглядається.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд, виходячи з розмірів, передбачених положеннями п. 9 договору /орендна плата/, прийшов до висновку, що відповідач з позивачем за оренду земельної ділянки з 2011 по 2015 роки, розрахувався в повному обсязі. Також суд дійшов до висновку, що збільшення в односторонньому порядку з боку позивача орендної плати договором не передбачено, а тому посилання на ту обставину, що з 2011 року збільшилася нормативна грошова оцінка земельних ділянок, що автоматично веде до збільшення орендної плати, суперечить умовам договору та діючому законодавству.

Крім того, приймаючи рішення по справі, суд виходив з того, що положеннями постанови КМУ № 1185 від 31.10.2011 року, на яку посилається позивач, було внесено зміни до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою КМУ № 213 від 23 березня 1995 року, дія якої поширюється лише щодо визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Так, з п.1 вказаної Методики вбачається, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. А також з того, що вимогами ч.4 ст. 201 ЗК України передбачено, що при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок використовується експертна грошова оцінка.

Висновки суду щодо необґрунтованості позовних вимог відповідають обставинам справи та законодавству, яке регулює спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованого не застосування відповідачем коефіцієнту 1,756 для визначення грошової оцінки земельної ділянки, починаючи з 2012 року, що призвело до не донарахування орендної плати та виникнення боргу з орендної плати, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Пункт 13 договору оренди, укладеного між сторонами, дійсно передбачає, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни розміру земельного податку, у тому числі внаслідок інфляції, погіршання стану орендованої ділянки не з вини орендарів та інших випадках, передбачених законом, але це не означає, що відповідач повинен був відповідно до постанови КМУ № 1185 від 31.10.2011 року самостійно в обов'язковому порядку переглянути розмір орендної плати і встановити її виходячи з грошової оцінки земельної ділянки збільшеної на коефіцієнт 1,756, так як відносини, пов'язані з орендою землі, згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. ст. 13, 14, 19 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Після досягнення сторонами домовленості з питань орендної плати та інших істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України "Про оренду землі", підписання договору оренди та його реєстрації він набуває чинності та може бути змінений лише за взаємною згодою сторін, у тому числі й у частині розміру орендної плати (ст. 792 ЦК України, ст. 30 Закону України "Про оренду землі").

Згідно зі ст. 21 Закону України „Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди ((крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди, а розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Укладений між сторонами договір оренди відповідав вимогам діючого на час його укладення законодавства.

Статтею 23 Закону України „Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Під час укладення договору сторони дійшли згоди про те, що нормативна оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки земель становить 130365,73 грн. та 65169,76 грн. відповідно. На час укладення договору грошова оцінка землі була визначена згідно Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою КМУ № 213 від 23 березня 1995 року. Постановою КМУ № 1185 від 31.10.2011 року, на яку посилається позивач, було внесено зміни до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою КМУ № 213 від 23 березня 1995 року, а саме пункт 5 Методики було доповнено абзацом такого змісту: «Для врахування змін у рентному доході, який створюється при виробництві зернових культур, до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995 року (з урахуванням індексації ), застосовується коефіцієнт 1,756». Постанова набрала чинності з 1 січня 2012 року.

Оскільки, сторонами досягнуто домовленості щодо орендної плати, виходячи з грошової оцінки землі, яка зазначена в договорі, то до внесення змін до договору оренду відповідач правомірно при обчисленні розміру орендної плати виходив з даної грошової оцінки землі, що не суперечить Закону України "Про плату за землю". Вимога Закону України „Про плату за землю" стосовно щорічного уточнення грошової оцінки землі на коефіцієнт індексації і встановлення орендної плати в розмірі, не меншому ніж розмір земельного податку, є обов'язковою для суб'єктів договорів оренди земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, орендна плата за які централізується на спеціальних бюджетних рахунках, розподіляється та використовується відповідно до цього Закону, і не носить обов'язкового характеру для угод інших суб'єктів землекористування. Це випливає з ч.2 ст. 21 Закону України „Про оренду землі", ст. 2, розділів 6,7 Закону України „Про плату за землю".

Як убачається з матеріалів справи позивач не зверталась до відповідача з пропозицією щодо внесення змін до договору оренди в частині визначення грошової оцінки земельної ділянки після набрання чинності постанови КМУ № 1185 від 31.10.2011 року, якою було передбачено застосування коефіцієнту 1,756 для врахування змін у рентному доході, який створюється при виробництві зернових культур, до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995 року (з урахуванням індексації ). Крім того, не всі землі, передані позивачем в оренду, мають статус ріллі. Доводи позивача про те, що відповідач сам повинен був внести зміни до договору оренди або ініціювати укладення додаткової угоди до договору оренди не відповідають вимогам діючого законодавства, а саме ст. 23 Закону України „Про оренду землі", якою передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін і не передбачає обов'язку саме орендаря ініціювати зміни до договору оренди у разі зміни діючого законодавства. Не передбачає такого обов'язку відповідача і укладений між сторонами договір оренди (п. 34 договору оренди).

Те, що за договором оренди між сторонами по справі передбачена грошова форма орендної плати, як і за земельні ділянки, які знаходяться в комунальній або державній власності, з урахуванням положень ст. 21, 30 Закону України „Про оренду землі" та ст. 792 ЦК України, також не є достатньою підставою для автоматичного застосування до договору оренди Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою КМУ № 213 від 23 березня 1995 року, з наступними змінами.

З тих же підстав не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не була вчасно збільшена нормативно - грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням індексів інфляції. Більш того, договором оренди, укладеним між сторонами, передбачено обчислення розміру орендної плати за землю з урахуванням індексів інфляції (п.10 договору), що було виконано відповідачем. Так, коефіцієнт інфляції порівняно з 2010 роком на протязі 2011-2014 років дорівнював 1, тому орендна плата не індексувалася, в 2015 році індекс інфляції становив 1,249 і він був застосований відповідачем. Більш того, відповідач в односторонньому порядку, виходячи зі свого фінансового стану, в 2014 році та 2015 році збільшив розмір орендної плати, яку сплатив позивачу, а позивач її отримала (а.с. 181-182). Застосування напряму індексів інфляції для визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки договором не передбачено, оскільки згідно п. 13 договору інфляція враховується як чинник, який призвів до зміни розміру земельного податку, що в свою чергу може стати підставою для перегляду розміру орендної плати, але шляхом внесення змін до вже укладеного договору оренди, чого не було зроблено сторонами по даній справі.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів визнає, що рішення суду винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення.

Головуючий: Судді: