ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/2227/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"16" червня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивач не з'явився;

відповідачі не з'явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про звільнення майна з під арешту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції м. Києва (далі по тексту - відповідач 1, ВДВС Дарницького РУЮ) та Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач 2, ДП «Інформаційний центр» МЮ України) про звільнення майна з під арешту.

Позовні вимоги з урахуванням їх уточнень мотивовані тим, що 15 серпня 2014 року в ході виконавчого провадження №43673493 з примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва та виданого на його підставі виконавчого листа №2-5713 від 19.01.2007 року, постановою державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ Білан Ю.С. було накладено арешт на автомобіль ГАЗ, модель 2752, 2000 року випуску, колір білий, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, НОМЕР_3, який належить позивачу на праві власності та оголошено заборону його відчуження, в зв'язку з наявністю заборгованості за даним виконавчим листом у розмірі 3 954 грн.

Посилаючись на те, що на даний час заборгованість сплачена в повному обсязі, а накладений постановою ВДВС Дарницького РУЮ арешт порушує його права, як власника даного транспортного засобу володіти, користуватися та розпоряджатися свої майном, в зв'язку з чим позивач просить суд винести рішення про зняття відповідного арешту на належне йому майно.

Ухвалою суду від 18 січня 2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд у судовому засіданні.

В судове засідання сторони не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Проте, позивач надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надали, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивач не заперечував проти вирішення справи таким чином, про що зазначив у відповідній заяві.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ перебуває виконавчий лист №2-5713 виданий 19.01.2007 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.10.2006 року і до повноліття дитини.

Також судом встановлено, що постановою ВДВС Дарницького РУЮ від 15 серпня 2014 року, під час проведення виконавчих дій з виконання даного рішення суду, накладено арешт на рухоме майно, що належить ОСОБА_1, зокрема автомобіль ГАЗ, модель 2752, 2000 року випуску, колір білий, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, НОМЕР_3 та оголошено заборону його відчуження, в зв'язку з наявністю у позивача заборгованості за даним виконавчим листом у розмірі 3 954 грн., яка ним в подальшому була погашена, що також підтверджується довідкою ВДВС Дарницького РУЮ про перерахунок розрахунку заборгованості Д/7, відповідно до якого станом на 01.06.2016 року заборгованість по аліментам відсутня.

20 січня 2015 року позивач звернувся до відповідача 1 з заявою про зняття арешту з даного автомобіля, однак, йому у цьому було відмовлено посилаючись на ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - ЗУ «Про виконавче провадження».

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

В свою чергу, за змістом ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Тобто, за підсумовуючим аналізом вказаної правової норми, суд дійшов висновку, що законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт.

За змістом ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи те, що у ОСОБА_1 станом на 01.06.2016 року відсутня заборгованість за виконавчим листом №2-5713 виданий 19.01.2007 року Дарницьким районним судом м. Києва, а накладення арешту на автомобіль ГАЗ 2752 порушує можливості реалізації ним своїх прав щодо володіння, користування та розпоряджання майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись стст. 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, стст. 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», стст. 169, 212, 215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Зняти арешт з автомобіля марки ГАЗ, модель 2752, 2000 року випуску, колір білий, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, НОМЕР_3, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві від 15 серпня 2014 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд міста Києва.

СУДДЯ Ф.А.КАЛІУШКО