Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"12" квітня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Харитонової Г. Л., при секретарі Алексіоглу Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням , -

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського районного суду м. Маріуполя суду із позовом до ОСОБА_2, де зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.09.2002 р., вона є власником квартири № 70 у житловому будинку № 41, яке розташоване по вулиці Курчатова міста Маріуполя, Донецької області. З 2002 року у вищевказаній квартирі були зареєстровані та проживали її син, ОСОБА_3, його дружина, відповідачка ОСОБА_2 з якою вони зареєстрували шлюб у 2000 році, а також їх діти від шлюбу: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З вересня 2014 року шлюбні стосунки між її сином та відповідачкою носять лише формальний характер, оскільки ОСОБА_2 не мешкає з ним, а фактично проживає разом з дітьми у іншому місці, де саме їй невідомо. Комунальні служби, які надають послуги по утриманню квартири №70 житлового будинку №41, розташованого по вулиці Курчатова, міста Маріуполя, Донецької області в своїх розрахунках вказують кількість жильців 2, які вона та її син зобовязані оплатити комунальні послуги за відповідачку, хоча вона в квартирі не проживає вже більше року. У звязку з тим, що відповідачка не проживає в даній квартирі , не приймає участі в оплаті комунальних послуг за користування житлом, не несе інших витрат з утримання квартири та не приймає участі у веденні спільного господарства з її сином, просила визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позивачка до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідачка до судових засідань 13.01.2016 р., 08.02.2016 р., 29.02.2016 р. та 12.04.2016 р. не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 2550 від 26.09.2002 року ОСОБА_1 є власником квартири , що розташована за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.6,7). За вказаною адресою мешкає та зареєстрований син позивачки ОСОБА_3 (а.с.10). Згідно акту КСН МКР. «Курчатово» 138 від 10.04.2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 на теперішній час не проживають з вересня 2014 року

Вказані обставини були підтверджені наданими суду письмовими доказами (а.с.6,7,8,9,10,11, 29 ).

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна при¬єдналася 17.07.97 року відповід¬но до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифіка¬цію Конвенції про захист прав людини і основополож¬них свобод 1950 року, Пер¬шого протоколу та прото¬колів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено прин¬цип непорушності права при¬ватної власності, який озна¬чає право особи на безпереш¬кодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користу¬ватися і розпоряджатися на¬лежним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.. ст...316, 317, 319, 321 ЦК України ).

Гарантуючи захист пра¬ва власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких пору¬шень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права влас¬ності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК.

Об'єктом власності осо¬би може бути, зокрема, житло житловий буди¬нок, садиба, квартира (ст.. ст.379, 382 ЦК України).

Права власника житло¬вого будинку, квартири ви¬значені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України , які передбачають пра¬во власника використовува¬ти житло для власного про¬живання, для проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоря¬джатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручан¬ня в право власника можли¬ве лише з підстав, передба¬чених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч..1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які прожи¬вають разом з ним у будинку (квартирі), що йому нале¬жить, користуються жилим приміщенням в обсязі, ви¬значеному відповідно до уго¬ди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (кварти¬ри) користуватися цим жит¬лом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Частина ж 4 ст.156 ЖК України передбачає збереження та¬кого права користування житлом лише для членів сімї , які припинили сімейні відно¬сини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при не-змінності власника майна.

Зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції України , ст.9 ЖК України , ст.311 ЦК України , враховуючи, що право на житло (користу¬вання ним, усунення пере¬шкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Відповідно до ст.. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користуванні та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку відсутності члена сімї без поважних причин понад рік.

Позивачкою доведено,що відповідачка не мешкає за адресою : АДРЕСА_3 понад рік, але на теперішній час вона залишається зареєстрованою за цією адресою, що унеможливлює розпорядження майном та додає додаткових нарахувань по сплаті за утримання майна.

За таких обставин позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На заочне рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. Л. Харитонова