Справа № 199/4343/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

07.07.2016 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 33/100 частини домоволодіння № 36 по вулиці Богомаза у місті Дніпропетровську.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що згідно з договором дарування від 17.10.1966 року, посвідченим Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за №2-5867 та зареєстрованим в КП «ДМБТІ» ДОР і записаним в реєстрову книгу №156 за реєстровим №33, її чоловік ОСОБА_5 набув у власність 2/5 частини домоволодіння №38 по вулиці Богомаза у місті Дніпропетровську.

Рішенням АНД райвиконкому від 27.01.1972 року №76/1 домоволодінню була присвоєна нова адреса: вул.Богомаза №36.

Згідно з Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська №284 від 07.05.1982 року, затверджено ідеальні частки та зазначено, що в користуванні ОСОБА_5 знаходиться 33/100 частини домоволодіння №36 по вулиці Богомаза у м.Дніпропетровську.

Відповідачу ОСОБА_3, як співвласнику, належить 67/100 частини домоволодіння №36 по вулиці Богомаза у місті Дніпропетровську на підставі договору дарування від 23.06.1982 року, посвідченим Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за №1-1870 та зареєстрованим в КП «ДМБТІ» ДОР і записаним в реєстрову книгу №409 за реєстровим №47.

19 вересня 2014 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.09.2014 року, актовий запис №6654. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 33/100 частин домоволодіння №36 по вулиці Богомаза у місті Дніпропетровську.

На день смерті ОСОБА_5 постійно проживав та була зареєстрований у домоволодінні №36 по вулиці Богомаза у м.Дніпропетровську. Разом з ним постійно проживала його дружина, позивачка ОСОБА_1, та зареєстрована у вказаному домоволодінні.

Інший спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_2 син померлого ОСОБА_5, до нотаріальної контори не звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законом 6-ти місячний строк, та не проживав разом з ним до дня його смерті.

З приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка ОСОБА_5, позивачка звернулась до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_4, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка, оскільки за свого життя ОСОБА_5 не перереєстрував належну йому частку в домоволодінні з 2/5 частини на 33/100 частини згідно з Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів №284 від 07.05.1982 року, тому позивачка просила суд визнати за нею право власності на 33/100 частини домоволодіння № 36 по вулиці Богомаза в порядку спадкування за законом після померлого 19.09.2014 року чоловіка ОСОБА_5.

Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, якою підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявились, надали суду заяви, в якій просили справу слухати у їх відсутність та проти позову не заперечували.

Третя особа - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, просив справу слухати без його участі, про що надав суду письмову заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 17.10.1966 року, посвідченим Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за №2-5867 та зареєстрованим в КП «ДМБТІ» ДОР і записаним в реєстрову книгу №156 за реєстровим №33, ОСОБА_5 належали 2/5 частини домоволодіння № 38 по вулиці Богомаза у місті Дніпропетровську.

Рішенням АНД райвиконкому від 27.01.1972 року №76/1 домоволодінню була присвоєна нова адреса: вул.Богомаза №36.

Згідно з Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська №284 від 07.05.1982 року, затверджено ідеальні частки та зазначено, що в користуванні ОСОБА_5 знаходиться 33/100 частини домоволодіння №36 по вулиці Богомаза у м.Дніпропетровську.

Відповідачу ОСОБА_3, як співвласнику, належить 67/100 частини домоволодіння №36 по вулиці Богомаза у місті Дніпропетровську на підставі договору дарування від 23.06.1982 року, посвідченим Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за №1-1870 та зареєстрованим в КП «ДМБТІ» ДОР і записаним в реєстрову книгу №409 за реєстровим №47.

19 вересня 2014 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.09.2014 року, актовий запис №6654. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 33/100 частин домоволодіння №36 по вулиці Богомаза у місті Дніпропетровську.

Позивачка ОСОБА_1, дружина померлого ОСОБА_5, постійно проживала разом з чоловіком до дня його смерті у домоволодінні №36 по вулиці Богомаза у місті Дніпропетровську, що підтверджується її реєстрацією в домоволодінні, отже як спадкоємиця першої черги за законом прийняла спадщину. Відповідач ОСОБА_2 спадщину після померлого батька не прийняв, оскільки до нотаріальної контори не звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законом 6-ти місячний строк.

В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка, оскільки за свого життя ОСОБА_5 не перереєстрував належну йому частку в домоволодінні з 2/5 частини на 33/100 частини згідно з Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів №284 від 07.05.1982 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших спадкоємців.

В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з технічним паспортом від 21.04.2016 року, домоволодіння № 36 по вулиці Богомаза у м.Дніпропетровську складається з: житловий будинок літ. А-1 з прибудовами літ. А1-1, літ. А2-1, А3-1 та ґанком літ. а, житловою площею 80,4 кв.м., загальною площею 135,1 кв.м., сараї літ. Г,Д, літній душу літ. З, вбиральня літ. Ж, споруди №1-7, I, ІІ, ІІІ, що розташоване на земельній ділянці площею 803 кв.м.

Як вбачається з даних технічного паспорту «Характеристика будинку, господарських будівель та споруд» по домоволодінню №36 по вул.Богомаза в м.Дніпропетровську, а також акту інженера з інвентаризації нерухомого майна від 21.04.2016 року: прибудова літ.А3-1 побудована в 1990 році, що згідно діючої «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна …» не є самочинним.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 24.06.2011 N91, «Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.».

Відповідно до ч.4 ст.357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову)без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно з розясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді окремих норм законодавства про власність та спадкування», відповідно до ст..2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Таким чином, здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно в порядку, передбаченому цим законом, є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Оскільки у визначеному у статті 1296 ЦК України порядку позивач не змогла оформити своє право на спадщину після смерті чоловіка, вона звернулась за захистом своїх порушених прав до суду. Іншого способу на отримання права власності на спадкове майно, крім рішення суду, у позивача немає.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що у позасудовому порядку вирішити спір не представляється можливим, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на 33/100 частин домоволодіння №36 по вулиці Богомаза в порядку спадкування за законом після померлого 19.09.2014 року чоловіка ОСОБА_5.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 74, 114, 208, 213, 215 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 15, 16, 316, 328, 357, 1216, 1218, 1261, 1268, 1296 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 33/100 частини домоволодіння №36 по вулиці Богомаза у м.Дніпропетровську, що складаються з: житловий будинок літ. А-1 з прибудовами літ. А1-1, літ. А2-1, А3-1 та ґанком літ. а, житловою площею 80,4 кв.м., загальною площею 135,1 кв.м., сараї літ. Г,Д, літній душу літ. З, вбиральня літ. Ж, споруди №1-7, I, ІІ, ІІІ, що розташоване на земельній ділянці площею 803 кв.м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, який помер 19.09.2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: