Справа №642/3095/16-ц
Провадження №2/642/1216/16
УХВАЛА

05 липня 2016 р. Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2016 р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій позивачка ОСОБА_1 просить припинити право власності відповідачки ОСОБА_2 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на вказану квартиру. Із позовної заяви вбачається, що у 1999 р. вказана квартира після приватизації на праві спільної сумісної приватної власності стала належати ОСОБА_3, ОСОБА_4А, батькам позивачки, та її рідній сестрі ОСОБА_2. Деякий час вона із родиною та сестрою проживали у цій квартирі, а згодом вони усі разом переїхали до м. Люботина у батьківську хату, де мешкають по теперішній час. 24 жовтня 2004 р. помер батько ОСОБА_3. Спадщину після його смерті прийняли вона і мати, ОСОБА_4., після чого їм були видані свідоцтва про право власності кожній на 1/6 ч. у квартирі. Таким чином мати стала власником ? частки квартири (1/3 + 1/6). 28 квітня 2015 р. мати померла. Оскільки вона на час відкриття спадщини постійно проживала разом з мамою, була зареєстрована за цією ж адресою, то вона прийняла спадщину. Натомість відповідачка на момент смерті мами була зареєстрована за іншою адресою, заяви про прийняття спадщини протягом 6 місяців не подала, тобто не прийняла спадщину після смерті мами. Оскільки відповідачка не прийняла спадщини після смерті матері, вона, позивачка, успадкувала належну мамі ? ч. квартири в цілому. Таким чином станом на сьогодні їй належить 2/3 частки в квартирі АДРЕСА_1, а відповідачці 1/3 частка. Відповідачка зловживає спиртними напоями. Вона вимушена утримувати квартиру і відповідачку, через що її родина перебуває на межі існування. Вона неодноразово пропонувала відповідачці здавати квартиру в оренду, щоб отримувати кошти на її утримання, однак ці пропозиції сестрою категорично відхиляються. Продати житло сестра також категорично відмовляється. У зв»язку з викладеним вона вимушена звернутися до суду з позовом про припинення права власності ОСОБА_2 на 1/3 ч. вказаної квартири на підставі ст.365 ЦК України.

5 липня 2016 р. у судовому засіданні представники позивачки і відповідачки звернулися до суду з заявою про визнання мирової угоди, згідно якої: 1) за позивачкою визнається право власності на квартиру АДРЕСА_2; 2) права відповідачки на дану квартиру припиняються; 3)ухвала суду про визнання цієї угоди є підставою для реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру у встановленому порядку; 4) позивачка протягом 6 місяців зобов»язується з моменту набрання ухвалою суду про визнання угоди законної сили продати квартиру та передати половину коштів від продажу відповідачці; 5) у випадку, якщо позивачка не виконає умови п.3 цієї угоди вона зобовязується протягом 1 року з моменту набрання ухвали суду про визнання цієї угоди законної сили передати відповідачці 20000 доларів США; 6) у випадку, якщо позивачка не виконає умови п.4 угоди відповідачка вправі пред»явити ухвалу суду про визнання цієї угоди в частині передачі 20000 доларів США до виконання; 7) сторони, що уклали цю мирову угоду, підтверджують, що вищевикладені умови цілком відповідають їх інтересам; 8) сторонам зрозумілі правові наслідки, передбачені ст.206 ЦПК України; 9) позивачка ознайомлена у повному обсязі з умовами мирової угоди та уповноважує свого представника ОСОБА_5 на підписання цієї угоди саме в такій редакції; 10) відповідачка ознайомлена у повному обсязі з умовами мирової угоди та уповноважує свого представника, ОСОБА_6, на підписання цієї угоди саме в такій редакції.

Представники позивачки і відповідачки просять визнати вказану мирову угоду, а провадження у справі на підставі ст.205 ЦПК України закрити.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у визнанні мирової угоди необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 серпня 1999 р. та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.09.2008 р., квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належала ОСОБА_4, ОСОБА_2 і ОСОБА_3, тобто по 1/3 частині кожному.

У 2004 р. ОСОБА_3 помер.

Після його смерті були видані свідоцтва про право на спадщину: ОСОБА_4 - на 1/6 ч. спірної квартири АДРЕСА_2 і ОСОБА_1- на 1/6 ч. цієї ж квартири.

Таким чином станом на 2004 р. спірна квартира на праві приватної спільної сумісної власності стала належати: ОСОБА_1 1/6 ч., ОСОБА_2 - 1/3 ч.,

ОСОБА_4 ? ч. ( 1/3 ч. + 1/6 ч. = ? ч.).

28 квітня 2015 р. померла ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_4 свідоцтва про права власності на спадщину не оформлялися і не видавалися.

Таким чином на час розгляду справи спірна квартира належить: позивачці в 1/6 частині, відповідачці 1/3 ч., а право власності на ? ч. спірної квартири, що залишилася після смерті ОСОБА_4, не оформлено.

Відповідно до ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи, інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що умови зазначеної мирової угоди суперечать закону та порушують права, свободи, інтереси інших осіб, оскільки позивачка і відповідачка шляхом укладання мирової угоди вирішили розпорядитися ? часткою спірної квартири, яка їм не належить.

На підставі викладеного суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні угоди.

Керуючись ст.175 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У визнанні мирової угоди від 5 липня 2016 р. між представником позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 і представником відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Лазарєв