АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідача ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі і спілкуванні і вихованні з онуками, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №755/6072/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/3435/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про усунення перешкод щодо участі у спілкуванні і вихованні з онуками. Просили суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні з малолітніми онуками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановити способи участі позивачів у вихованні з внуками у формі спілкування з ними першої суботи та першої неділі кожного місяця з 10-ї до 19-ї години та у формі побачення з дітьми та відвідування їх місця проживання в АДРЕСА_1 з 16-ї години третьої п'ятниці кожного місяця до 16-ї години третьої неділі кожного місяця. Зобов'язати відповідача передати позивачам їх онуків для спілкування з ними першої суботи та першої неділі кожного місяця з 10-ї до 19-ї години та у формі побачення з дітьми та відвідування їх місця проживання в АДРЕСА_1 з 16-ї години третьої п'ятниці кожного місяця до 16-ї години третьої неділі кожного місяця.

В ході розгляду справи позивачі уточнили позовні вимоги та просили суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з внуками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановити способи участі позивачів у вихованні з внуками у формі побачення з дітьми та відвідування їхнього місця проживання в АДРЕСА_1 з 16-ї години третьої п'ятниці кожного місяця до 16-ї години третьої неділі кожного місяця, а також з 01 по 25 серпня кожного року для оздоровлення та літнього відпочинку дітей та зобов'язати відповідача передати дітей позивачам.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що їх рідний син ОСОБА_8 перебував з відповідачем в шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є внуками позивачів. 17 липня 2012 року даний шлюб було розірвано. Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 544 від 04 грудня 2012 року «Про вирішення питання щодо участі батька, баби та діда у вихованні малолітніх дітей» було вирішено питання про участь позивачів у вихованні їхніх внуків. Однак дане розпорядження відповідачем не виконувалось. В період з 22 травня 2014 року по 20 жовтня 2014 року діти проживали разом з батьком. Відповідач 20 жовтня 2014 року самоправно забрала дітей з дитсадка та повезла до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2, де вони і зараз перебувають.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у спілкуванні і вихованні з онуками задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні своїх малолітніх онуків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено такий спосіб участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні своїх малолітніх онуків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2: першої суботи та першої неділі кожного місяця з 10.00 до 19.00 год. у присутності батька.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій вони просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.138), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності- на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення, суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що відповідач чинить позивачам перешкоди у вільному спілкуванні дітям з бабою та дідом, а тому встанови порядок спілкування першої суботи та першої неділі кожного місяця з 10.00 до 19.00 год. у присутності батька.

Проте із вказаними висновками суду в повній мірі погодитися не можна.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 544 від 04 грудня 2012 року «Про вирішення питання щодо участі батька, баби та діда у вихованні малолітніх дітей» було визначено участь позивачів у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у формі спілкування з малолітніми дітьми першої суботи та першої неділі з 10-ї години до 19-ї години (а.с. 10).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року, визначено участь батька ОСОБА_8 у вихованні дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно актів державного виконавця від 18 грудня 2014 року, 15 січня 2015 року та 22 січня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року по справі 755/24065/13-ц не виконано, а саме ОСОБА_4 на надала ОСОБА_8 малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с. 13-15).

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області, щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.11.2014 року № 348 вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з батьком ОСОБА_8(а.с. 12).

Судом встановлено, що з 20 жовтня 2014 року відповідач повністю ізолювала онуків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 від них, та не дає можливості їм спілкуватися.

Частиною 2 статті 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, ділом, прабабою, прадідом та внуками.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бети забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав до вихованні внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Частиною 2 статті 159 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. З, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Як встановлено при розгляді справи, сторони не домовились про порядок участі бабусі та дідуся у вихованні та спілкуванні з онуками, внаслідок чого позивачі були змушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Враховуючи вказані обставини та те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з дітьми, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідача ОСОБА_4 не чинити перешкоди позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні своїх малолітніх онуків ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, в повній мірі врахував особи позивачів як таких що мають позитивні характеризуючи дані, мають можливість та бажання приймати активну участь у вихованні дітей, враховуючи особисту прихильність онуків до позивачів, психологічну прив'язаність й бажання бути бабусею та дідусем у житті дітей, а також те, що таке спілкування не перешкоджатиме розвитку дітей, наявність між сторонами суперечок щодо участі позивачів у спілкуванні та вихованні дітей.

Поряд з цим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду 1-ї інстанції про визначення способу участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні своїх малолітніх онуків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2: першої суботи та першої неділі кожного місяця з 10.00 до 19.00 год. у присутності батька, оскільки судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року, визначено участь батька ОСОБА_8 у вихованні дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме щочетверга з 17.00 до 19.00 години.

Колегія суддів вважає, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 листопада 2015 року в частині визначення способів участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні своїх малолітніх онуків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2: першої суботи та першої неділі кожного місяця з 10.00 до 19.00 год. у присутності батька необхідно змінити, з урахуванням також того, що малолітні діти також спілкуються з іншими бабою та дідом - батьками відповідача ОСОБА_4, про що не заперечували в судовому засіданні сторони, визначивши наступні способи участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні своїх малолітніх онуків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши такий спосіб участі: з 16.00 години кожної третьої п'ятниці щомісяця до 16.00 години кожної третьої неділі щомісяця за місцем проживання баби і діда: АДРЕСА_1, та з 01 по 15 серпня щороку для оздоровлення та літнього відпочинку дітей, що в повній мірі буде відповідати інтересам дітей та сприяти їх повному та гармонійному розвитку .

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині встановлення порядку спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з малолітніми дітьми.

В решті рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року змінити в частині визначення способу участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні своїх малолітніх онуків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши такий спосіб участі: з 16.00 години кожної третьої п'ятниці щомісяця до 16.00 години кожної третьої неділі щомісяця за місцем проживання баби і діда: АДРЕСА_1, та з 01 по 15 серпня щороку для оздоровлення та літнього відпочинку дітей.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Суддів: