Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право на користування частиною житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення та зобов'язання не чинити перешкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є власником 3/9 частин житлового будинку в АДРЕСА_1. Цей будинок 27 липня 2012 року позивачем був куплений у відповідача ОСОБА_6 який не знявся з реєстрації. Відповідачка ОСОБА_5 з липня 2012 року у житловому будинку в АДРЕСА_1, не проживає, оскільки змінила свої місце проживання зі м. Щорса на с. Городище Менського району.

Відповідачка ОСОБА_5 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про вселення та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 прописав її у будинку в АДРЕСА_2 як члена сім'ї. В подальшому між ними склалися неприязні відносини, ОСОБА_4 без згоди позивачки перереєстрував ОСОБА_5 в АДРЕСА_1. ОСОБА_5 не проживала у будинку в АДРЕСА_1, з поважних причин, оскільки ОСОБА_4 чинив перешкоди у користуванні житлом.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, визнано ОСОБА_6 таким, що втратив право користування 3/9 частинами житлового будинку в АДРЕСА_1; у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено, вселено ОСОБА_5 до будинку, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1; зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5 перешкод у здійсненні права користування будинком АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції, та ухвалити нове рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 з 01 вересня 2000 року по 31 серпня 2008 року навчалась в Головненській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті Волинської області. По закінченню навчання отримала вихідну грошову допомогу у сумі 1 420 грн. За нею рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради було закріплено житлову площу. Після розшуків місця проживання батька, із Чернігівської області відгукнувся її брат - ОСОБА_4, який проживав у м. Щорс, він виявив бажання піклуватись про сестру. Усі документи на ОСОБА_5 отримав її брат. Дані факти підтверджені відповіддю директора школи-інтернату від 18 вересня 2015 року на запит адвоката.

З 2008 року ОСОБА_5 стала проживати з братом ОСОБА_4, він її зареєстрував за адресою: АДРЕСА_2, дівчина вступила до вищого професійного училища лісового господарства Чернігівської області за спеціальністю «Штукатур, лицювальник-плиточник, маляр», перебувала на повному державному забезпеченні. З лютого 2009 року по червень 2010 року ОСОБА_5 проживала в гуртожитку.

ОСОБА_5 24 березня 2010 року довіреністю уповноважила ОСОБА_4 продати АДРЕСА_1, яка залишилась після її батьків, за ціну та на умовах на його розсуд.

За яку саме суму ОСОБА_4 продав квартиру, належну ОСОБА_5 та кому були передані кошти, встановити не виявилося можливим.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 придбав 27 липня 2012 року у ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу будинок в АДРЕСА_1.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 3/9 частин даного житлового будинку.

Для можливості створення прийомної сім'ї ОСОБА_4 виписав ОСОБА_5 з будинку по АДРЕСА_2 та зареєстрував за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 в частині вимог до ОСОБА_5 та задовольняючи її зустрічний позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки відповідач ОСОБА_5 з поважних причин не проживала у спірному будинку, а саме через неприязні стосунки з братом ОСОБА_4 та його дружиною, а тому порушені житлові права відповідача ОСОБА_5 підлягають захисту, шляхом вселення та зобов'язання не чинити перешкод у здійсненні права користування будинком АДРЕСА_1.

Крім того, задовольняючи позов ОСОБА_4 в частині вимог до ОСОБА_6 про визнання таким, що втратив право на користування частиною житлового будинку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4, на підставі ст. 391 ЦК України, має право вимагати від колишнього власника усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття останнього з реєстрації, оскільки втрата права користування жилим приміщенням є наслідком припинення права власності на жиле приміщення у колишнього власника житла. Реєстрація ОСОБА_6 створює перешкоди для позивача в реалізації ним набутого майна.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова