Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів Кеміня М.П., Мацунича М.В.

при секретарі Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 квітня 2016 року по справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське управління ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське управління ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.09.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №70309, згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 500000 грн., строком на 10 років, зі сплатою 10,5% річних з терміном остаточного погашення суми кредиту не пізніше 02.09.2017 року. Однак, взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, у звязку з чим позивач звернувся до ОСОБА_3 та фінансового поручителя ОСОБА_2 з вимогою про дострокове погашення кредиту від 30.07.13 р. та вимогою про усунення порушень зобовязання від 30.07.13р. В забезпечення виконання боржником зобовязань за договором кредиту між позивачем та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір від 04.09.07р. Між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №70309-1п від 03.08.2007 року, згідно якого остання зобовязалася у випадку невиконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_3 відповідати по зобовязаннях за вищевказаним кредитним договором №70309 перед кредитором в тому ж обсязі що й боржник. Станом на 23.09.2013 року ОСОБА_3 має заборгованість за вказаним вище договором кредиту в розмірі 367282,33грн. Тому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу в розмірі 367282,33грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3441грн.

Після неодноразових уточнень позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу 293871,86грн., з яких 195669,78грн. заборгованість по основному боргу, 70263,06грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 18005,27грн. заборгованість по нарахованій пені за несвоєчасне погашення кредиту, 9933,75грн. заборгованість по нарахованій пені за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту.

Рішенням суду позов задоволено частково стягнуто з відповідачки заборгованість в розмірі 182169, 86 коп. заборгованість по основному боргу та вирішено питання судового збору. В задоволенні решти позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням в частині відмови у задоволенні позову, порушив питання про його скасування в частині відмови про стягнення заборгованості в розмірі 98202,08 грн. , з яких: 70263,06 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 18005,27 грн. - заборгованість по нарахованій пені за несвоєчасне погашення кредиту, 9933,75 грн. - заборгованості по нарахованій пені за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту та ухвалити нове рішення , яким позов в цій частині задоволити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник відповідачки, третя особа та його представник вважали, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Тому суд апеляційної інстанції перевірив законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в частині його оскарження, тобто в частині стосовно відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом та по пені.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам постановлене у справі судове рішення в частині, що оскаржується, не відповідає.

Так, відмовляючи в задоволенні зазначених позовних вимог, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що зазначені види платежів нараховувались за період після постановлення рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10.04.2014 р. та ухвали суду від 03.06. 2014 р., але такої вимоги до ОСОБА_2 не було предявлено після зазначених судових рішень.

Зазначене твердження відповідає дійсним обставинам справи, але воно не є підставою для відмови у задоволенні зазначених позовних вимог, оскільки відповідачка як поручитель відповідає перед кредитором в такому ж обсязі як боржник:

- відповідно до ч.1,2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником;

- відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тому наявність судового рішення про стягнення суми боргу з позичальника, яке повністю не виконано не є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення боргу з поручителя.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Дана справа надійшла до суду 31.10.2013 р., а розглянута 15.04.2016 р. За цей період позовні вимоги неодноразово змінювались у звязку зі зміною суми боргу. Вимогою від 30.07.2013 р. про погашення заборгованості, яка була визначена в позовній заяві, до боржника та відповідачки було змінено строк виконання основного зобовязання і ця ж вимога була заявлена і до відповідачки. Тобто вимога про повернення боргу була предявлена до відповідачки вчасно в установлений шестимісячний строк. Нею рішення суду ні в зазначеній частині ні в цілому не оскаржувалось. Зміна ж позовних вимог у звязку з тривалим розглядом справи не є підставою для констатації не заявлення такої вимоги, оскільки вимога стосується всього боргу. Процесуальне законодавство надає право позивачу змінювати свої позовні вимоги, що не суперечить зазначеним вище нормам матеріального права, яким встановлюється відповідальність по всім складовим боргу.

Керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське управління ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 квітня 2016 року по справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське управління ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за кредитним договором в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвали нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське управління ПАТ «Державний ощадний банк України» 70 263,06 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 18 005,27 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 9 933,75 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом, а також 4019,4 грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :