АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/412/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.

суддів: Федорової Н.О., Матковської Л.О.

секретар Бондар О.В.

з участю: ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 грудня 2015 року за позовом комунального підприємства «Південно-Західні тепломережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Південно-Західні тепломережі» про визнання дій неправомірними, зобов'язання до вчинення певних дій.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2014 року комунальне підприємство «Південно-Західні тепломережі» (далі КП «Південно-Західні тепломережі»), звертаючись до суду з вказаним позовом зазначало, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають в квартирі АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1. Виконавцем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж вказаного будинку є КП «Південно-Західні тепломережі». ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є споживачами наданих КП «Південно-Західні тепломережі» послуг, що підтверджується договором №27-17 від грудня 2002 року, укладеним між орендним підприємством «Західна котельна», правонаступником якого є КП «Південно-Західні тепломережі», та відповідачами, проте своїх зобов'язань щодо оплати спожитих послуг належним чином останні не виконують, у зв'язку з чим за період з 01.11.2011 р. по 01.10.2014 р.утворилась заборгованість в сумі 759 грн. 12 коп.. Тому позивач, посилаючись на положення ч.2 ст. 625 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на його користь вказану заборгованість за послуги теплопостачання, а також 124 грн. 88

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Логінова С.М. Провадження № 22-ц/792/412/16

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія № 43

коп. інфляційних нарахувань та 62 грн. 07 коп. 3% річних, а всього 946 грн. 07 коп. та судові витрати.

Під час розгляду справи позивач неодноразово змінював позовні вимоги і остаточно просив стягнути з відповідачів на його користь 580 грн. 60 коп. боргу за надані комунальні послуги з теплопостачання, 143 грн. 11 коп. інфляційних нарахувань та 63 грн. 95 коп. 3% річних, а всього 787 грн. 66 коп. та понесені судові витрати.

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до КП «Південно-Західні тепломережі» про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення певних дій, посилаючись на те, що борг за послуги опалення та гаряче водопостачання у нього відсутній. КП «Південно-Західні тепломережі» надало до суду недостовірну інформацію про його заборгованість, не включило у довідку про стан його заборгованості відомості про платіж на суму 969 грн. 66 коп. від 02.11.2011 року. Крім того, суми нарахувань за послуги з ГВП та обслуговування внутрішньо будинкових систем вказані у довідці за тарифами, які підприємством значно завищені та суперечать ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ч. 2 абзацу 5 Загальної частини розділу «Формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» постанови КМ України від 01.06.2011 року №869. Посилаючись на те, що підприємством пропущено строки позовної давності, просив застосувати позовну давність, визнати факт відсутності у нього заборгованості перед підприємством, визнати неправомірними дії КП «Південно-Західні тепломережі» щодо надання довідки про наявність у нього суми заборгованості за послуги з теплопостачання, визнати неправомірними твердження про несвоєчасну оплату ним вказаних послуг, визнати безпідставними збільшення оплати послуг за обслуговування внутрішньо-будинкових систем з 01.06.2013р. з 7,83 грн. до 13,53 грн. та визнати, що споживачем житлово-комунальних послуг є власник квартири, а не член сім'ї власника.

Під час розгляду справи ОСОБА_1, уточнивши свої позовні вимоги, також просив стягнути на його користь з КП «Південно-Західні тепломережі» вартість проведеної судово-економічної експертизи та судові витрати.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 28 січня 2015 року позовні заяви об'єднано в одне провадження і присвоєно єдиний № 686/23982/14-ц.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 грудня 2015 року позов КП «Південно-Західні тепломережі» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь КП «Південно-Західні тепломережі» заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 580 грн. 60 коп., 143 грн. 95 коп., інфляційних нарахувань та 63 грн. 95 коп. - 3% річних, а всього 787 грн. 66 коп..

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову КП «Південно-Західні тепломережі» та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність його висновків цим обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема положень ч.4 ст. 60 ЦПК України та ст. 257, ч. 4 ст. 267, ст. 625 Цивільного кодексу України.

Суд не звернув уваги на те, що борг в сумі 928 грн. 75 коп. виник до 01.11.2011 року, термін позовної давності на стягнення якого минув, стягнута судом заборгованість представляє фактично заборгованість, що виникла до 01.11.2011 року.

22 листопада 2011 року він сплатив за жовтень, листопад, грудень 2011 року 969 грн. 66 коп., про що зазначив в квитанції, проте позивач неправомірно зарахував цю суму в погашення боргу за попередній період до 01.11.2011 року.

Судом неправомірно застосовано до спірних правовідносин положення ст. 625 ЦК України. При зменшенні позовних вимог з 759 грн. 12 коп. до 580 грн. 60 коп. розмір інфляційних нарахувань та 3% річних збільшився ( з 186 грн. 95 коп. до 207 грн. 6 коп.), проте суд не перевірив розрахунків позивача і не з'ясував цих обставин.

Суд неповно з'ясував обставини справи та не встановив реальні показники ГВП в листопаді 2011 року. В його квитанції зазначено, що ним використано 15 куб. м води, а підприємством нараховано плату за 23 куб. м. води.

Судом також безпідставно не взято до уваги висновок судово-економічної експертизи, згідно якого заборгованість по оплаті послуг з опалення, ГВП та обслуговування внутрішньобудинкових мереж за період з 01.11.2011 року по 01.01.2015 року не підтверджується. Крім того суд так і не з'ясував за який період і за які види послуг нарахований борг (теплопостачання, нагрів води чи обслуговування внутрішньобудинкових мереж).

В запереченні на апеляційну скаргу комунальне підприємство «Південно-Західні тепломережі» посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, яку просить відхилити.

В засіданні апеляційного суду відповідач підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача заперечив їх обґрунтованість та просив апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції встановив та правильно виходив з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 оплату послуг з теплопостачання, які надавалися позивачем, проводили в порушення умов укладеного договору та вимог чинного законодавства не в повному обсязі та не вчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.11.2011 року по 01.01.2015 року за отриману теплову енергію та обслуговування внутрішньобудинкових мереж в сумі 580 грн. 60 коп., що підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача. Підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 відсутні.

Такі висновки суду підтверджуються матеріалами справи, відповідають закону. Згідно статті 1 розділу I ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗУ від 02.06.2005 року, №2633-IV "Про теплопостачання" постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору;

теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців послуг встановлені Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року N630, згідно п.8 яких послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання житлово-комунальних послуг.

Статтями 20, 21 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги" №1875-1V від 24.06.2004 року визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема передбачено, що обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового приміщення загальною площею 71.2 кв.м у будинку по АДРЕСА_1, в якому також проживає та є зареєстрованою дружина ОСОБА_3. Вони є споживачами послуг, що надає КП «Південно-Західні тепломережі» з централізованого опалення, постачання гарячої води та технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж згідно з тарифами, встановленими рішенням виконкому Хмельницької міської ради та Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, про що свідчить укладення договору №27-17 в грудні 2002 року між орендним підприємством «Західна котельня», правонаступником прав та обов'язків якого є комунальне підприємство «Південно-Західні тепломережі», та ОСОБА_1, присвоєння споживачам особового рахунку, видача абонентської книжки і часткова оплата споживачами послуг підприємства, що надавалися.

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі укладеним договором від грудня 2002 року (а.с. 107-109), рішенням 21 сесії Хмельницької міської ради №15 від 22.10.2008 року «Про надання дозволу КП «Південно-Західні тепломережі» на приєднання орендного підприємства «Західна котельня» та затвердженням змін до Статуту КП «Південно-Західні тепломережі», змінами до Статуту КП «Південно-Західні тепломережі», рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.01.2011 року №83 про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та підігріву води для населення та інших споживачів, постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року, рішеннями виконкому Хмельницької міської ради від 11.04.2013 року №269, від 25 квітня 2013 року №312, карткою споживача р/р 000870 за період 01.11.2011 року по 01.01.2015 року, картками споживача за попередні періоди з 01.12.2010 року по 01.11.2011 року, квитанціями про оплату платника ОСОБА_1 за період з 22.11.2011 року по 19.01.2015 року, висновком судово-економічної експертизи № 2622/15-26 від 17.11.2015 року.

В укладеному договорі №27-17 сторонами визначено та узгоджено порядок визначення обсягів послуг та їх надання, а також проведення розрахунків. Цей договір за своєю суттю є договором про надання житлово-комунальних послуг і на підставі пунктів 9.2-9.4 є чинним.

Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМ України, від 21.07.2005 року, №630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем.

Пунктом 5.1 укладеного договору сторони домовились, що розрахунковим періодом оплати послуг є один календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше ніж 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Тобто сторони домовились, що оплата послуг проводиться щомісячно після їх використання.

Згідно довідки станом на 01.11.2011 року за відповідачем рахується заборгованість за послуги теплопостачання (опалення та гарячого водопостачання) в сумі 928 грн. 75 коп..

З відомостей довідки позивача (а.с.6), наданих відповідачем платіжних розрахункових документів, картки споживача ОСОБА_1 за 01.11.2011 року - 01.01.2015 року та за період з 01.03.2009 року - 01.10.2011 року судом з'ясовано, що ОСОБА_1 в порушення зазначених Правил та умов укладеного договору оплачував послуги з теплопостачання та гарячу воду, технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж раз в квартал, в тому числі й авансом. Оскільки оплата послуг авансом не передбачена, а у відповідача була заборгованість, КП «Південно-Західіні мережі» зарахування сплачених відповідачем коштів проводилося шляхом частково на погашення заборгованості, а решта на поточні платежі, що підтверджується висновком судово-економічної експертизи від 17.11.2015 року та карткою споживача (а.с. 88-92, 241-242). Таке документальне оформлення операцій комунальним підприємством по оплаті відповідачем послуг з опалення, постачання гарячої води та обслуговування внутрішньо-будинкових мереж відповідно до картки споживача є правильним, про що свідчать висновки судово-економічної експертизи.

Крім того, 22 листопада 2011 року ОСОБА_1 сплатив послуги в сумі 969 грн. 66 коп. за жовтень, листопад, грудень 2011 року.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав для застосування строку позовної давності до правовідносин, що виникли до 01.11.2011 року, і з таким погоджується судова колегія.

Давши належну оцінку дослідженим доказам в їх сукупності та врахувавши висновки судово-економічної експертизи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що заборгованість по оплаті послуг за отриману теплову енергію та обслуговування внутрішньо будинкових мереж становить 580 грн. 60 коп., яка в межах змінених позивачем вимог (а.с. 185) підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача.

Правильними є також висновки суду першої інстанції про стягнення на підставі ч.2 ст. 625 ЦК 143 грн. 95 коп. інфляційних нарахувань та 63 грн. 95 коп. 3% річних. Такі суми були нараховані позивачем за період з 01.11.2011 року по 01.11.2014 року (а.с.122).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач не допустив порушення нормативних актів, що регулюють зарахування коштів комунальним підприємством щодо споживача ОСОБА_1, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні його зустрічних вимог.

До спірних правовідносин судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що споживачем послуг є лише власник квартири, з якого підлягають стягненню заборговані кошти, спростовується матеріалами справи та не ґрунтується на законі.

Суб'єктами користування послугами, що надаються позивачем є мешканці цієї квартири. В силу ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території та проведенню ремонту. Тому суд підставно стягнув заборгованість з обох відповідачів в солідарному порядку.

Згідно із Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлення цін і тарифів на житлово-комунальні послуги, затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням, здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг належать до повноважень органів місцевого самоврядування.

Чинним законодавством передбачено, що послуги з надання централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого опалення відносяться до житлово-комунальних послуг. Також передбачено встановлення тарифів на комунальні послуги для населення, зокрема на гаряче водопостачання та опалення, органами виконавчої влади та місцевого самоврядування.

З червня 2013 року тарифи за послуги з технічного обслуговування внутрішньо-будинкових мереж були змінені з 7,83 грн. на 13,53 грн.. Рішеннями виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11.04.2013 року №269 та від 25 квітня 2013 року №312 нарахування в місяць за обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання становить 13,53 грн.. Звертаючись до суду відповідач ОСОБА_1 не обґрунтував неправомірність такого збільшення розміру тарифів.

Твердження в апеляційній скарзі про відсутність у ОСОБА_1 будь-якого боргу за період з 01.11.2011 року по 01.10.2014 року не заслуговують уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на законі.

Згідно висновку судово-економічної експертизи за період з 01.11.2011 року по 01.01.2015 року відповідач переплатив за гаряче водопостачання 78.27 грн. та за опалення 358,95 грн.. Проте враховуючи заборгованість станом на 01.11.2011 року в сумі 928 грн. 75 грн. та недоплату за обслуговування внутрішньобудинкових мереж в розмірі 89,07 грн., суд обґрунтовано стягнув 580 грн. 60 коп. заборгованості.

Позивач не зміг вказати суду, з чого складається ця заборгованість по виду споживання послуг, оскільки така заборгованість виникла до 2009 року і продовжувала існувати станом на 01.11.2011 року.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги, в тому числі й посилання щодо неправильного нарахування та стягнення неустойки. Як видно з матеріалів справи позивач просив відшкодувати на його користь три проценти річних та інфляційні нарахування у зв'язку з порушенням строків сплати щомісячних платежів. Суд ці вимоги задовольнив, питання про стягнення неустойки судом не вирішувалось. Три проценти річних та індексів інфляції було застосовано та нараховано позивачем у зв'язку з несвоєчасним надходженням щомісячних платежів і їх розмір не підлягав зміні незалежно від зменшення розміру позовних вимог.

Що стосується визнання недійсним відомостей в довідці (а.с.6), то така довідка є письмовим доказом по справі, викладена в ній інформація підлягає перевірці судом і їй дається оцінка в сукупності з іншими доказами по справі (ст. 212 ЦПК України). Викладені в ній відомості відповідають матеріалам справи, а тому у суду не було підстав для визнання їх недійсними. Платіж на суму 969 грн. 66 коп. позивачем врахований, як і враховано борг станом на 01.11.2011 року 928 грн. 75 коп..

Абзацом 7 ч.1 ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року, №2633-IV передбачено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право отримувати від споживачів авансовий платіж, якщо це передбачено договором.

Як з'ясовано судом, умовами договору сплата за надані послуги авансовими платежами не передбачена. ОСОБА_1 оплачував послуги за теплопостачання в порушення умов договору та зазначених вище Правил на свій розсуд, тому його твердження про відсутність заборгованості та неправомірне погашення заборгованості за попередній період уваги не заслуговують.

Щодо посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд не встановив реальні показники гарячої води в листопаді 2011 року, то вони спростовуються матеріалами справи, висновком судово-економічної експертизи, згідно з додатком №1 такої (а.с. 177) в графі за листопад 2011 року вказано нараховану вартість гарячої води 155 грн. 25 коп., що відповідає об'єму використаної води 15 куб. м., і з таким показником погодився суд, стягуючи заборгованість у сумі 580 грн. 60 коп..

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених обставинах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ С.А. Карпусь

Суддя /підпис/ Н.О. Федорова

Суддя /підпис/ Л.О. Матковська

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь