Справа № 489/4556/15-ц
Номер провадження 2/489/583/16
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фінексперт" (далі-позивач) до ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що між ТОВ "Лайм-Фінанс" та відповідачем був укладений кредитний договір, за яким кредитодавцем надано відповідачу кредит, а останній зобов'язувався повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. Між ТОВ "Лайм-Фінанс" та позивачем був укладений договір факторингу, відповідно до якого останньому було передано право вимоги до відповідача. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку.

Просив суд стягнути з відповідача непогашену заборгованість за кредитним договором у розмірі 24279,79 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 1800,00 грн., заборгованості по процентах - 576,00 грн., пені - 21312,00 грн., штрафу - 100 грн., інфляційних витрат - 376,11 грн., три відсотка річних - 115,68 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, в письмовому поясненні позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, подала письмові заперечення та просила застосувати строк позовної давності. В запереченнях вказує, що кредит був нею погашений, протягом трьох років ніхто до неї претензій не пред'являв, повідомлень про відступлення прав вимоги не надходило, місця проживання вона не змінювала.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

10.12.2012 між ТОВ "Лайм-Фінанс"та відповідачем був укладений кредитний договір №ЛФ-00000166. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримала кредит в розмірі 1800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми наданого кредиту за кожен день користування ним, 732,00% на рік. У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту відповідач сплачує пеню в розмірі 2 % від суми залишку основного боргу за кожний день прострочки платежу до дня фактичної сплати вказаної суми. 28.12.2012 та 02.02.2013 сторонами було укладено додаткову угоду № 1 та № 2 відповідно. Фактично вказаними додатковими угодами переносився строк виконання зобов'язань по виплаті тіла кредиту, встановлювався новий строк виконання зобов'язань по виплаті заборгованості по процентам і встановлювався період нарахування процентів у зв'язку з неповерненням кредиту та відсотків у встановлений договором строк.

Факт укладення даного договору підтверджується підписом відповідача.

На основі укладеного між позивачем та відповідачем договору суд робить висновок про виникнення зобов'язальних правовідносини між сторонами, відповідно до яких позивач зобов'язувався надати грошові кошти відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених в договорі, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки.

14.07.2014 року між ТОВ "Лайм-Фінанс" та ТОВ "Смарт Фінексперт" було укладено Договір факторингу, відповідно умов якого, ТОВ "Лайн-Фінанс" відступає ТОВ "Смарт Фінексперт" право вимоги заборгованості до відповідача.

14.07.2014 року ТОВ "Смарт Фінексперт" відповідачу було направлено повідомлення, про відступлення права вимоги ТОВ "Лайн Фінанс" по заборгованості на користь ТОВ "Смарт Фінексперт" та сплати заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В ч. 1 ст. 527 ЦК України зазначається, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 530 цього кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З розрахунку заборгованості за договором № ЛФ-00000166 від 10.12.2012 вбачається, що відповідач має заборгованість за даним договором, що підтверджує факт порушення ним умов кредитного договору та не виконання зобов'язань, що випливають з нього.

В ч. 1 ст. 610 ЦК України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 03.10.2014 у розмірі 24279,79 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 1800,00 грн., заборгованості по процентах - 576,00 грн., пені - 21312,00 грн., штрафу - 100 грн., інфляційних витрат - 376,11 грн., три відсотка річних - 115,68 грн.

Строк і умови повернення кредиту та сплати відсотків визначені Договором.

Статтею 527 ЦК України визначено, що кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Відповідач вказує, що вона виконала зобов'язання і сплатила борг, однак доказів цього суду не надано. Натомість з матеріалів справи вбачається, що двічі укладались додаткові угоди щодо відстрочення виконання зобов'язань (перенесення термінів), у зв'язку з їх невиконанням, а також містяться докази направлення повідомлення про відступлення прав вимоги із вказівкою, що відповідач повинна виконати зобов'язання шляхом сплати боргу новому кредитору-позивачу.

Відповідач вказує, що необхідно відмовити в позові тому, що вона не отримувала повідомлення про відступлення прав вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Лайм-фінанс" направляло відповідачу відповідне повідомлення, та неотримання такого повідомлення не є підставою для відмови в задоволенні вимог, крім випадку, коли боржник, будучи не повідомленим про відступлення прав вимоги, виконав свій обов'язок та перерахував кошти попередньому кредитору.

Відповідач просила застосувати трирічний строк позовної давності, однак як вбачається з п. 5.5 договору, сторони збільшили строк давності до 10 років.

Статтями 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідачем в односторонньому порядку порушені умови зазначеного договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Суд з врахуванням положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, вважає розмір даної вимоги позивача необґрунтовано завищеним, оскільки він більш ніж в 10 разів перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом. Тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, розмір якої визначити в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору, пропорційно задоволеної частини вимог, в сумі 49,84 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 549 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фінексперт" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, 21.03.1977 р. н., РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність "Смарт Фінексперт" заборгованість за кредитним договором № ЛФ - 00000166 від 10.12.2012 року в сумі 4967 (чотири тисячі дев'ятсот шістдесят сім) грн. 79 коп., з яких: заборгованості по кредиту 1800 грн., заборгованості по процентах - 576 грн., пені - 2000 грн., штрафу - 100 грн., інфляційних витрат - 376,11 грн., три відсотка річних - 115,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність "Смарт Фінексперт" судовий збір в розмірі 49,84 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв