УхвалА

іменем україни

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Львівського комунального підприємства «Магістральне» про стягнення суми за касаційною скаргою Львівського комунального підприємства «Магістральне» на рішення апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 15 лютого 2013 року рішенням Франківського районного суду м. Львова, що набрало законної сили, стягнуто з Львівського комунального підприємства «Магістральне» (далі - ЛКП «Магістральне») на його користь заборгованість за надані згідно умов договорів юридичні послуги, яка утворилась станом на березень 2011 року у розмірі 12 347 грн 97 коп., 3 % річних у розмірі 1 699 грн 37 коп., інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 9 657 грн 26 коп. та судові витрати у розмірі 336 грн, що у загальному розмірі складає 24 040 грн 60 коп.

Позивач указував про те, що вищевказане судове рішення було виконано лише 30 червня 2015 року, а саме на рахунок Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відповідачем було перераховано 24 040 грн 60 коп., що підтверджується меморіальним ордером від 7 липня 2015 року.

Вважав, що відповідач відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити йому інфляційні втрати та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ЛКП «Магістральне» на його користь інфляційні втрати у розмірі 22 598 грн 16 коп., 3 % річних у розмірі 3 070 грн 61 коп.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2016 рокупозов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ЛКП «Магістральне» на користь ОСОБА_4 інфляційни виплати у розмірі 22 598 грн 16 коп., 3 % річних у розмірі 3 070 грн 61 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ЛКП «Магістральне» на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати у розмірі 14 304 грн 16 коп., 3 % річних у розмірі 1 707 грн 21 коп. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ЛКП «Магістральне», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

ОСОБА_4судові рішення не оскаржив.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Змінюючи рішення суду першої інстанції й частково задовольняючи позов ОСОБА_4, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що відповідачем рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2013 року виконано в примусовому порядку лише 30 червня 2015 року шляхом перерахування вказаної суми заборгованості на рахунок державної виконавчої служби.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що з 15 лютого 2013 року по 30 червня 2015 року відповідачем не виконувалось вказане судове рішення, а виходячи з системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України вищевказані обставини не звільняють підприємство від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Колегія суддів, погоджується з висновком апеляційного суду про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Посилання касаційної скарги про те, що обов'язок підприємства щодо виплати позивачу коштів виник лише після ухвали суду касаційної інстанції, безпідставні, так як між сторонами виникли договірні правовідносини, які відповідач порушив, а судовими рішеннями лише підтверджено грошове зобов'язання відповідача та з нього стягнуто кошти, які своєчасно не були виплачені, тому суди вірно застосували положення ст. 625 ЦК України.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Львівського комунального підприємства«Магістральне» відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик