Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 квітня 2006 року між банком в особі Івано-Франківської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_4 та ТОВ «Карпати-Постач» було укладено генеральну кредитну угоду, відповідно до якої між ОСОБА_4 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір, згідно якого позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США, зі сплатою 17,05 % річних строком до 15 листопада 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 листопада 2007 року між банком в особі Івано-Франківської обласної дирекції АТ «РайффайзенБанк Аваль» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає перед банком за порушення зобов'язань боржником за основним договором.

Також на забезпечення виконання зобов'язань, що виникають з генеральної кредитної угоди, між банком та ОСОБА_4, ТОВ «Карпати-Постач» було укладено договір іпотеки, посвідчений 25 червня 2006 року приватним нотаріусом Косівського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстровим № НОМЕР_1, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно по АДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що ОСОБА_4 належним чином не виконував своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 19 жовтня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 2 387, 99 доларів США, з яких: 1 706, 28 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 681,71 доларів США заборгованість за відсотками, та 13 929 грн 55 коп. - пеня.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути вказану суму заборгованості солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також стягнути вказану заборгованість з ТОВ «Карпати-Постач» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - СТОА по АДРЕСА_1, та судовий збір.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2015 року провадження у справі в частині вимог до ТОВ «Карпати-Постач» закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що заборгованість перед позивачем за кредитним договором від 20 квітня 2006 року відповідачами повністю погашена, оскільки ними виконане рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2014 року.

Крім того, щодо курсової різниці долара на час ухвалення рішення суду та на час його виконання, суд зазначив, що сплата вказаної різниці не передбачена кредитним договором, укладеним між сторонами.

Такі висновки судів попередніх інстанцій є правильними та відповідають вимогам закону.

Судами встановлено, що 20 квітня 2006 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_4 та ТОВ «Карпати-Постач» було укладено генеральну кредитну угоду, відповідно до якої між ОСОБА_4 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір, згідно якого позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США, зі сплатою 17,05 % річних строком до 15 листопада 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 листопада 2007 року між банком в особі Івано-Франківської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає перед банком за порушення зобов'язань боржником за основним договором.

Також на забезпечення виконання зобов'язань, що виникають з генеральної кредитної угоди, між банком та ОСОБА_4, ТОВ «Карпати-Постач» було укладено договір іпотеки, посвідчений 25 червня 2006 року приватним нотаріусом Косівського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстровим № НОМЕР_1, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно по АДРЕСА_1.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2014 року частково задоволені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Карпати-Постач» про стягнення заборгованості. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором від 20 квітня 2006 року станом на 24 лютого 2014 року у сумі 54 901 грн 67 коп. з яких: 5 997,87 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 88,69 доларів США заборгованість за відсотками; 500 грн пеня.

Згідно з постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції від 02 жовтня 2014 року виконавче провадження щодо виконання рішення Косівського районного суду від 28 лютого 2014 року закінчено у зв'язку з фактичним погашенням.

Доводи касаційної скарги щодо нарахування суми заборгованості з урахуванням зміни офіційного курсу НБУ гривні до долара США, оскільки під час виконання рішення Косівського районного суду від 28 лютого 2014 рокуофіційний курс гривні був нижчий, у зв'язку із чим заборгованість за кредитом погашено не в повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки вказаним рішенням було стягнуто заборгованість у національній валюті.

Крім того, згідно з висновком незалежного аудитора від 08 листопада 2015 року заборгованість за кредитним договором від 20 квітня 2006 року погашена повністю.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2015 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2016 року, оскільки рішення судів законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В.Умнова

І.М.Фаловська