13.07.2016 Справа № 363/2214/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016 року, Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - суддіКотлярової І.Ю.,
при секретарі -Палій Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород цивільну справу за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, в обґрунтування якої вказали, що шлюб між ними було зареєстровано 05.06.2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №989. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони мешкають окремо, не ведуть спільного господарства. Між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дітей, про що відчить нотаріально посвідчений договір. Крім того, між ними було укладено шлюбний договір та договір про поділ майна подружжя, якими урегульовані майнові відносини. У зв'язку із чим, заявники просять суд розірвати шлюб з причин відсутності порозуміння у сім'ї, довіри, різних поглядів на життя, у зв'язку із чим між подружжям виникло повне непорозуміння один одного, за їх спільною заявою.

У судовому засіданні заявники ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтримали заявлені вимоги, надали пояснення аналогічно тим, що викладені у заяві та наголосили, що шлюбні відносини фактично припинені між ними з липня 2014 року та неповнолітні діти, на теперішній час, мешкають разом із матір'ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1

Вислухавши пояснення заявників, вивчивши письмові докази, суд вважає вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав.

Статтею 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.06.2005 року, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №989 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12), та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11), які на теперішній час проживає з матір'ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з липня 2014 року, вони мешкають окремо, подальше подружнє життя та збереження сім'ї є неможливим, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, сім'я розпалась з причини різних поглядів на життя, відсутністю порозуміння між подружжям.

Статтею 109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпечені умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умов здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений.

До суду заявниками було надано нотаріально засвідчені шлюбний договір від 24.05.2016 року та договір про поділ майна подружжя від 14.09.2015 року (а.с.13,14), якими урегульовано майнові відносини між заявниками, щодо майна подружжя.

Крім того, 10.06.2016 року між заявниками було укладено договір про участь у виховані та утримані дітей, який нотаріально посвідчений та містить у собі відомості, про які зазначено у ст.109 СК України, зокрема, щодо визначення місця проживання дітей, сплати аліментів на їх утримання, участі у вихованні та спілкуванні з дітьми (а.с.16).

Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Частиною четвертою даної статті передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви.

Враховуючи вищевикладене та ті обставини, що заявники підтримали подану до суду 13.06.2016 року заяву про розірвання шлюбу, продовжують наполягати на розірванні шлюбу, суд, враховуючи стійке волевиявлення направлене на розірвання шлюбу, вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги.

Спір про майно відсутній.

Шлюб сторони розривають вперше.

Керуючись ст.ст.104,105,109, 112 СК України, ст.ст.88, 209, 234, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрований 05.06.2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №989, розірвати.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя - І.Ю.Котлярова