АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1545/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Дунаєв С. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоХрапка В. Д.
суддівБондаренка С. І., Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції в Черкаській області на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_6 на постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Неїленко Р.В. про арешт майна і заборону відчуження, заінтересована особа: ОСОБА_8, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Неїленко Р.В. про арешт майна і заборону відчуження.

Оскаржуючи вказану постанову заявник послався на те, що на виконанні державного виконавця Центрального відділу ДВС ЧМУЮ Неїленко Р.В. знаходиться виконавчий лист виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси від 13.11.2014 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 9 742 грн.

Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС ЧУЮ Неїленко Р.В. від 25.11.2014 року накладено арешт на все майно, що належить заявнику .

Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС ЧУЮ Неїленко Р.В. від 05.03.2015 року накладено арешт на земельну ділянку по АДРЕСА_2 та арешт на квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 в березня 2015 року звернувся до державного виконавця із заявою про скасування арешту з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, при цьому зазначив, що сума боргу значно менша вартості арештованого майна. Проте вказана заява була залишена без задоволення.

Крім того, згідно виконавчого листа виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси від 13.11.2014 року державним виконавцем було звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_6 і кожного місяця здійснюється погашення заборгованості .

З таких підстав, ОСОБА_6 просив постанови державного виконавця від 25.11.2014 року та 05.03.2015 року про арешт майна та заборону його відчуження визнати неправомірними та скасувати.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2016 року скаргу ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Неїленко Р.В. від 25.11.2014 року по ВП № 45595946 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження щодо ОСОБА_6, якою державний виконавець наклав арешт на все майно боржника.

В решті вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі Центральний відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції в Черкаській області просить ухвалу суду скасувати, як незаконну, постановлену із порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про відхилення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають , що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт та майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення ( пункт 1 частина перша статті 19 цього Закону).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ( ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановами може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат пов'язаних з організацією та проведення виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 07.10.2014 року стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди стягнуто 9 660 грн. 20 коп. і судові витрати 82 грн. 43 коп.

Постановою державного виконавця від 25.11.2014 року накладено арешт на все майно боржника.

Постановою державного виконавця від 05.03.2015 року накладено арешт на земельну ділянку і квартиру, що належать боржнику на праві власності.

Поскільки боржник отримує пенсію, то звернено стягнення на пенсію боржника.

Боржник заявою до державної виконавчої служби від 12.03.2015 року просив в першу чергу звернути стягнення на земельну ділянку в с. Вергуни.

Державний виконавець ніяких виконавчих дій по зверненню стягнення на земельну ділянку не проводив.

Земельна ділянка і квартира на які накладено арешт на час розгляду справи судом державним виконавцем не оцінена, акт арешту майна не складався.

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції в Черкаській області на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2016 року - відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :