Справа № 344/8442/14-ц
Провадження № 2/344/840/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Островського Л.Є.

секретаря Гули Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 26.05.2006р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № IFU0GK00000214. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 35 000, 00 (тридцять пять тисяч) доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит строком до 26.05.2021р. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_1. було укладено договір іпотеки 26.05.2006р, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, що є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу, житловою площею 35,00 кв.м., загальною площею 50,40 кв.м. Вказаний предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу. Банк виконав свої зобовязання, надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти, але відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про слухання справи без його участі та підтримання позову з підстав викладених у позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до поштових повідомлень, які приєднані до матеріалів справи та через засоби масової інформації.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.06.2006р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № IFU0GK00000214. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 35 000, 00 (тридцять пять тисяч) доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі до 26.05.2021р. та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до п.1.1 договору іпотеки від 26.05.2006 року ОСОБА_1, з метою забезпечення виконання зобовязань кредитного договору від 26.05.2006 р., передає в іпотеку іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1, що є власністю іпотекодавця житловою площею 35,00 кв.м., загальною площею 50,40 кв.м.

ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 28.11.2013 року Івано-Франківським судом винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, загальною площею 50,40, житловою площею 35,00 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком Приватбанк.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержателя вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і на підставі ст.ст.12, 33, 39, 40 вказаного закону.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення. Позивач повідомив відповідачів про виселення, однак до цього часу вони не звільнили квартиру. Тому позивач просив виселити відповідача із спірної квартири.

Відповідно до пункту 43 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з ч.4 ст. 9 , ст. 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. При не звільненні такого жилого приміщення особами у добровільному порядку, вони підлягають примусовому виселенню на підставі рішення суду. При цьому можливість виселення не ставиться в залежність від надання їм жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст. 132-2 цього кодексу.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в іншій погоджений сторонами строк.

Як вбачається з письмового повідомлення від 25.04.2014 року №30.1.0.0/2-726 ПАТ КБ Приватбанк надсилав ОСОБА_1 письмову вимогу про добровільне виселення із спірної квартири протягом одного календарного місяця з дня отримання вимоги (а.с.14)

Оскільки до теперішнього часу відповідач добровільно із спірної квартири не виселився та не звільнив її, суд вважає, що відповідач підлягає виселенню із спірної квартири.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про виселення та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215-218 ЦПК України, ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України "Про іпотеку" України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 з квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ "Привтбанк" судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп та 121 грн.80 коп. ІТЗ судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Л.Є. Островський