У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання частково недійсним пункту договору, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 18 листопада 2013 року між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно з умовами якого йому надано грошові кошти у розмірі 239 790 грн, що в еквіваленті становить 30 000 доларів США, на строк до 15 січня 2014 року.

Зазначав, що пунктом 9 зазначеного договору встановлено, що у разі прострочення виконання зобов'язання за даним договором, позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми та додатково сплатити штраф у розмірі 5 % від простроченої грошової суми за кожні 10 календарних днів такого прострочення. Сторони погодили, що штраф не може перевищувати 50 % від розміру відповідного прострочення.

Посилаючись на те, що п. 9 договору суперечить приписам ч. 2 ст. 549 ЦК України, просив визнати частково недійсним договір позики від 18 листопада 2013 року, а саме - п. 9 вказаного договору.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - просить скасувати оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що договір позики укладено на підставі вільного волевиявлення та з дотриманням вимог чинного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору та за домовленістю не позбавлені права встановити вид відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, вид санкцій та їх розмір, особливі умови їх сплати.

З огляду на вказані обставини, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про безпідставність позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С.Висоцька

І.М.Фаловська