Справа № 192/1177/13-ц
Провадження № 4-с/192/18/16
Ухвала

Іменем України

"13" грудня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю секретаря судового засідання Корота Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне скаргу Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Заявник 03 листопада 2016 року звернувся суду зі скаргою на дії державного виконавця.

На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 15 серпня 2013 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області було задоволено позовні вимоги АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення кредитної заборгованості в розмірі 17672 грн. 80 коп. та 229 грн. 40 коп. судового збору.

11 жовтня 2013 року виконавчий лист по даній цивільній справі направлений до державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області.

20 жовтня 2016 року на адресу АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» надійшла постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві № 47065846 від 29 червня 2015 року, що винесена державним виконавцем відділу ОСОБА_3 на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», з оригіналом виконавчого листа № 192/1177/13-ц.

Вважають, що в діях державного виконавця відділу є порушення прав та законних інтересів стягувача, що полягають в не направленні на адресу стягувача постанови про відкриття виконавчого провадження, в неналежній перевірці майнового стану боржника та розшуку його майна.

І тому просили визнати дії державного виконавця щодо примусового виконання рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області по справі № 192/1177/13-ц в частині стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості та судових витрат незаконними, скасувати постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві, зобовязати державного виконавця відділу ОСОБА_3 вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_1.

Представник заявника в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав суду заяву згідно якої просить розглядати скаргу у їх відсутність (а.с. 41).

Залучена до справи ухвалою суду від 14 листопада 2016 року в.о. начальника Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_4, в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила (а.с. 28 зворот).

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд дослідивши матеріали додані до скарги, копії матеріалів виконавчого провадження, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 383 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України - скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення постанови державним виконавцем) - рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 11 жовтня 2013 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист № 192/1177/13-ц від 15 серпня 2013 року про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованості в сумі 17672 грн. 80 коп. та 229 грн. 40 коп. судового збору (а.с. 6).

Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, державним виконавцем Бекян П.Д. відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції 29 червня 2015 року було повернено стягувачу виконавчий лист № 192/1177/13-ц виданий 11 жовтня 2013 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 5).

Згідно супровідного листа, АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», отримало зазначену постанову 20 жовтня 2016 року (а.с. 4).

Таким чином суд вважає, що стягувачем не пропущено десятиденний строк звернення зі скаргою до суду, враховуючи, що останній день по дання скарги прийшовся на вихідний день, тобто 30 жовтня 2016 року.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення постанови державним виконавцем) (далі Закон) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Відповідно до 52 Закону - звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Статтею 32 Закону передбачено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону - виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається з Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, (в редакції, що діяла на момент винесення постанови), а саме з пункту 4.1 - виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому главою 4 Закону.

Разом з тим, з постанови, що оскаржується, вбачається, що відсутність майна на яке може бути звернено стягнення встановлено виходом державного виконавця за місцем реєстрації боржника. Про будь-які інші дії щодо виявлення майна боржника державним виконавцем в постанові не зазначено.

Дана обставина також підтверджується і дослідженими під час судового розгляду копіями матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 192/1177/13-ц виданого 11 жовтня 2013 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області (а.с. 31-36).

Частиною 2 ст. 387 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У звязку з чим, з огляду на вищевикладені обставини та норми матеріального права, суд вважає, що державний виконавець передчасно прийшов до висновку про повернення виконавчого документу стягувачу, враховуючи, що строк на проведення виконавчих дій на момент винесення постанови не сплинув, і державним виконавцем не вчинено всіх необхідних дій для виявлення майна боржника, і тому вимоги викладені в скарзі про скасування постанови державного виконавця та зобовязання державного виконавця вжиття передбачених законодавством заходів для виконання рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області по справі № 192/1177/13-ц є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, при цьому, оскільки державний виконавець Бекян П.Д., вже не працює в Солонянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, тому обовязок щодо вжиття передбачених законодавством заходів для виконання рішення суду слід покласти на залучену до участі у справі в.о. начальника Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_4.

Що стосується вимоги заявника про визнання дій державного виконавця незаконними, то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ч. 2 ст. 387 ЦПК України, не передбачає такого права суду, як визнання дій державного виконавця незаконними, а також у звязку з тим, що заявником не визначено в прохальній частині, які саме дії державного виконавця підлягають визнанню незаконними.

Оскільки судові витрати під час розгляду скарги відсутні, тому суд питання розподілу судових витрат не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись ст. 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» на дії державного виконавця задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Бекяна Павла Дмитровича відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції від 16 лютого 2015 року по виконавчому провадженню № 47065846 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Зобовязати в.о. начальника Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_4 вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області по справі № 192/1177/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК».

В задоволені іншої частини скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.