У х в а л а

іменем україни

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення в квартиру, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому, з урахуванням уточнень, просила усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, яка належить їй, відповідачу та їх сину на праві спільної часткової власності, шляхом її вселення разом із неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 та зобов'язати відповідача надати дублікат ключів від вхідних дверей квартири.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що з липня 2011 року через те, що її чоловік пиячив, застосовував до неї насильство, вона була змушена покинути спірне житло, і до цього часу ні вона, ні її син не можуть користуватися спірною квартирою, оскільки відповідач змінив замки від вхідних дверей та не допускає їх до житла.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 січня 1997 року, під час якого у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18 грудня 2001 року однокімнатна квартира АДРЕСА_1 належить сторонам та їх сину на праві спільної часткової власності. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить 1/3 частини цієї квартири, а ОСОБА_4 - 2/3 частини.

Згідно з довідкою форми 3, виданою Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» від 15 березня 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровані у вказаній квартирі з 22 січня 2002 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 383 та ст. 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що позивач є співвласником вказаної квартири, відповідач змінив замки від вхідних дверей квартиру, позивачу їх не надав, заперечує проти проживання її у цій квартирі, відповідно до наведених норм матеріального права дійшов правильних висновків про вселення ОСОБА_2 до цієї квартири.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко