Справа № 464/1059/16-ц
пр.№ 2/464/727/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11.04.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відокремленого структурного підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті ОСОБА_2» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути із відповідача на його користь невиплачену заробітну плату за період з квітня 2013 року по жовтень 2013 року в сумі 27 393 грн. 60 коп. та середню заробітну плату за період затримки розрахунку за період з 10.10.2013 року по 01.02.2015 року у розмірі 140 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 29.04.2013 року працював у відповідача на посаді провідного інженера-технолога в пресово-кузовному цеху, з 01.06.2013 року виконував обовязки начальника пресово-кузовного цеху, а з 01.08.2013 р. був переведений на посаду начальника пресово-кузовного цеху відокремленого підрозділу ТзОВ «Сіті ОСОБА_2». 08.10.2013 року був звільнений згідно п. 1 ст 36 КЗпП України за згодою сторін. Однак при звільненні з ним не проведено повний розрахунок, а відтак, враховуючи його посадовий оклад в залежності від посади 3 500 грн. та 5 000 грн., просить позов задовольнити та стягнути заборгованість по заробітній платі, що утворилась за період роботи з квітня по жовтень 2013 року, а також середній заробіток за час затримки розрахунку.

В судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча відповідач належним чином в порядку ст.ст.75-76 ЦПК України викликався до суду, а тому згідно зі ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу заочно у його відсутності за наявності у справі достатніх матеріалів, проти чого позивач не заперечив.

У звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За умовами ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.20, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 29 квітня 2013 року працював у ВСП ТзОВ «Сіті ОСОБА_2» на посаді провідного інженера-технолога в пресово-кузовному цеху, з 01.08.2013 року переведений на посаду начальника пресово-кузовного цеху та 08.10.2013 року був звільнений згідно п. 1 ст 36 КЗпП України за згодою сторін (а.с.3 копія трудової книжки).

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09 березня 2016 р. в порядку ст.137 ЦПК України про витребування доказів, витребувано у відповідача, зокрема, інформацію про розмір нарахованої та фактично виплаченої заробітної плати позивачу з 01 травня 2013 року по 08 жовтня 2013 року (а.с. 28-29). Відповідачем на вказану ухвалу суду жодних відомостей не надано, а відтак у відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів наданих позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме розпорядження генерального директора ТзОВ «Сіті ОСОБА_2» ОСОБА_3 (а.с.12), посадовий оклад позивача на посаді провідного інженера становив 3 500 грн., на посаді начальника пресово-кузовного цеху 5 000 грн. Згідно інформації центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, відповідач протягом оспорюваного періоду виплатив позивачу заробітну плату в розмірі, що не відповідає його розмірам посадового окладу. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем на момент звільнення з роботи становить 27 393,60 грн., яку і слід стягнути в судовому порядку.

Оскільки належні до виплати суми при звільненні в повному обсязі не виплачено до даного часу, то позивач має право на стягнення середнього заробітку за період з 10 жовтня 2013 р. по 01 лютого 2016 р.

Виходячи із середньоденного заробітку позивача в сумі 238,10 грн., обчисленого відповідно до Порядку обчислення середньої зарплати, затвердженої постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. за №100, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10 жовтня 2013 р. по 01 лютого 2016 р. становить 137 859 грн. 90 коп. (238,10 грн. х 579 робочих днів за вказаний період). Таким чином суд прийшов до висновку, що саме даний розмір підлягає до стягнення.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 27 583,48 грн. заборгованості із невиплаченої заробітної плати та 137 859, 90 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 жовтня 2013 р. по 01 лютого 2016 р., а всього 165 443 грн. 38 коп.

Крім того, згідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1 654 грн. 43 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті ОСОБА_2» на користь ОСОБА_1 27 583,48 грн. заборгованості із невиплаченої заробітної плати та 137 859,90 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 жовтня 2013 р. по 01 лютого 2016 р., всього 165 443 (сто шістдесят пять тисяч чотириста сорок три) грн. 38 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті ОСОБА_2» в дохід держави 1 654 (одну тисячу шістсот пятдесят чотири) грн. 38 коп. судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Теслюк Д.Ю.