У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 4 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В червні 2015 року Михайлівська сільська рада Ямпільського району Вінницької області звернулась в суд з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, в обґрунтування якого вказувала на те, що власником спірного житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 є територіальна громада в особі Михайлівська сільська рада Ямпільського району Вінницької області. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з лютого 2009 року, і до часу звернення до суду із даним позовом в спірному будинку не проживають без поважних причин, оскільки виїхали на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, а саме в с. Цекинівку, Ямпільського району, Вінницької області.

Тому, на підставі вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України позивач просив задовольнити позовні вимоги, визнавши ОСОБА_7, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування спірним житловим будинком.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 4 лютого 2016 року, позов задоволено.

Визнано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим будинком по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що після реєстрації права власності на будинок в 2012 році за Михайлівською сільською радою та станом на момент розгляду справи ОСОБА_7, та ОСОБА_6 в спірному будинку не проживають, без поважних причин житлом не цікавляться, і з вимогами до суду про усунення перешкод у користуванні будинком не звертались.

Проте, повністю з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказував на те, що спірний будинок перебуває у власності територіальної громади с. Михайлівка Вінницької областів особі Михайлівської сільської ради. Посилаючись на положення ст.ст. 71, 72 ЖК України, позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житлом через непроживання у ньому без поважних причин з лютого 2009 року у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до іншого населеного пункту в с.Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, де постійно мешкають в житловому будинку по вул.Комсомольській,5.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову відповідачі посилались на те, що вони з 1996 року проживали у спірному будинку та зареєстровані у ньому. Позивач чинить їм перешкоди в користуванні даним будинком. Між сторонами існують тривалі судові спори щодо того, що позивач не надає дозвіл відповідачам на приватизацію спірного житлового будинку. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії визнано протиправним та скасовано рішення 42 сесії 6 скликання Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області від 13 березня 2015 року, яким сім'ї ОСОБА_6 відмовлено у оформленні передачі у спільну сумісну власність житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов'язано сільську раду розглянути заяву позивачів від 11.09.2014 року про передачу у власність житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Стаття 71 ЖК України передбачає умови збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, згідно з якими при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

При цьому встановлено, що якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України якщо із жилого приміщення вибув член сім'ї наймача, у разі його вибуття на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, то він (вона) втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

При цьому, встановлена положеннями ст. 71 ЖК України можливість збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами пов'язується із поважними причинами такої тимчасової відсутності більш ніж шість місяців.

Таким чином, для правильного вирішення спору між сторонами суду необхідно на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, з урахуванням доводів та заперечень сторін, уточнити характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню (ст. 212, 214 ЦПК України), зокрема, належним чином визначити, чи пов'язане не проживання відповідачів у спірному будинку з 2009 року із їх вибуттям на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (ст. 107 ЖК України) чи з тимчасовою відсутністю та з яких причин (ст. 71 ЖК України) і у зв'язку із з'ясуванням указаних обставин вирішити спір.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій, у порушення вимог статей212-214, 303, 315 ЦПК України, не враховані вказані вимоги норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не надано належної оцінки доводам відповідачів щодо наявності поважних причин тимчасового не проживання у спірному будинку через чинення позивачем їм перешкод у користуванні спірним будинком, відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 4 лютого 2016 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик