Справа № 307/2937/16-ц
Провадження № 2/307/1592/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві зазначила, що 31 липня 2015 року вона уклала з відповідачем договір позики , який посвідчений приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 8971, згідно з яким передала йому грошові кошти у сумі 12900 доларів США , що станом на 31.07.2015 року становило 278 769 гривень, які відповідач зобовязався повернути до 31 січня 2016 року.

ОСОБА_3 того, 24.02.2016 року вона вдруге позичила відповідачу кошти в розмірі 6 900 доларів США, відповідно до договору позики , посвідченого приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 1793, які станом на 24.02.2016 року становили 187913.63 гривень, строком до 01 вересня 2016 року.

Свої зобовязання за вказаними договорами відповідач не виконав і станом на 17.09.2016 року борг за договором позики не повернув.

Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 19 800 доларів США згідно договорів позики від 31.07.2015 року та 24.02.2016 року.

Представник позивача в судове засідання не зявився, оскільки згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав та просить його задоволити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судове засідання не зявився неодноразово, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 31 липня 2015 року між позивачкою ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 12 900 доларів США, за яким позивачка ОСОБА_1 передала відповідачу 12 900 доларів США, а відповідач зобовязався повернути позику до 31 січня 2016 року, що стверджується договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 8971, оригінал якого надано позивачкою( а.с.26).

ОСОБА_3 того, 24.02.2016 року між позивачкою ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 6 900 доларів США, за яким позивачка ОСОБА_1 передала відповідачу 6 900 доларів США, а відповідач зобовязався повернути позику до 01 вересня 2016 року, що стверджується договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 1793, оригінал якого також надано позивачкою( а.с.27).

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики , згідно до ст.. 1047 цього Кодексу укладається в письмовій формі , якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

А згідно до ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку , що встановлені договором.

Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

А згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 58 , 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи , які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач свої зобовязання за вказаними договорами позики не виконав і суму в розмірі 19 800 доларів США , що еквівалентно 517 324.50 гривень, в обумовлений у договорі строк не повернув.

Враховуючи наведене , суд вважає , вимоги позивачки є доведеними належними і допустимими доказами , а тому позов слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість за договорами позики в сумі 19 800 доларів США , що становить 517 324.50 гривень.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 60 , 169 , 209 , 212-215 ЦПК України , ст.ст. 1046 , 1047 , 1048 , 1049 , 1051 ЦК України , суд ,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 19800 (девятнадцять тисяч вісімсот) доларів США, що еквівалентно 517 324 (пятсот сімнадцять тисяч триста двадцять чотири) гривні 50 копійок заборгованості за договорами позики та 5148 гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету 25 гривень 45 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: М.М.Розман