Справа № 509/4753/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Іванченко В.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_1

до

ОСОБА_3

про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та виселення з житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2015 року ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та виселення з житлового будинку, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_1, на підставі приватної власності належить житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Мар'янівка, вул.К.Маркса, 54. У листопаді 2010 року до нього переїхав його син, ОСОБА_3, однак спільне проживання з ним неможливе, з підстав того, що він зловживає спиртними напоями, погрожує його життю та здоров'ю. 19 листопада 2014 року у відповідача закінчився строк реєстрації за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Мар'янівка, вул.К.Маркса, 54. Він неодноразово звертався до правоохоронних органів з проханням захистити його права та законні інтереси, однак допомоги з боку правоохоронних органів йому надано не було, так як, на думку працівників міліції у даному випадку мають місце цивільно-правові відносини, при цьому йому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення зазначеного питання. Вважає, що ОСОБА_3 не має жодних прав на користування його будинком, та підлягає виселенню з наступних підстав. Так, ОСОБА_3 має місце проживання та реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1. Угоди на проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним, як власником, не укладав. В звязку з викладеним, з посиланням на ст.ст.41, 59, 124 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 321, 379, 382, 383, 391 ЦК України, ст.ст.150 ЖК України він просить суд зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати позивачу користуватись житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Мар'янівка, вул.К.Маркса, 54 та виселити ОСОБА_3 з житлового будинку який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Мар'янівка,

вул.К.Маркса, 54.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просять суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просить суд у його задоволенні відмовити, але на питання суду підтвердив, що строк дії тимчасової реєстрації у нього закінчився, згоди батька на його проживання у нього не має.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Як вибачається з матеріалів справи та підтверджується письмовими доказами по справі, ОСОБА_1, на підставі приватної власності належить житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Мар'янівка, вул.К.Маркса, 54.

У листопаді 2010 року до нього переїхав його син, ОСОБА_3, який був тимчасово зареєстрований за даною адресою.

19 листопада 2014 року у відповідача закінчився строк тимчасової реєстрації за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Мар'янівка, вул.К.Маркса, 54.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України.

Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Таким чином, підставою для збереження права проживання в такому випадку є набуття самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо ст.810 ЦК України, ст.ст.61, 64 ЖК України).

Судом встановлена відсутність існування договорів найма житлового приміщення відповідача з позивачем, або існування сервітутних обмежень гарантуючих мешкання відповідача у належному позивачу будинку.

Згідно з правовою позицією, яку висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 16 січня 2012 року щодо перегляду ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2011 року з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання.

Згідно з ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 цього Кодексу.

Частиною першої ст.316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Таким чином, з урахуванням відсутності у відповідачів самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо), позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати власнику ОСОБА_1 користуватись житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Мар'янівка, вул.К.Маркса, 54.

Виселити ОСОБА_3 з житлового будинку який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мар'янівка, вул.К.Маркса, 54.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 490 грн. документально підтверджених судових витрат позивача по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4