Справа № 2/593/55/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Крамаря В. М.

при секретарі Гетьмані А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зазначивши, що згідно договору № б/н від 21.02.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 2100,00 грн. (дві тисячі сто гривень) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач неналежно виконував умови договору, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, і в позовній заяві позивач вимагає стягнути з відповідача 15571,45 (пятнадцять тисяч пятсот сімдесят одну гривню сорок пять копійок), з яких 2080,00 гривень заборгованість за кредитом; 9573,76 гривні заборгованість по процентах за користування кредитом; 2700,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень (фіксована частина) та 717,69 гривень (процентна складова).

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявився, до суду подав заяву, відповідно до якої просить справу слухати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Вимоги суду надати кредитну справу по кредитному договору № б/н від 21.02.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем, не виконав.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечив, пояснив, що 21 лютого 2013 року в місті Тернополі в магазині «Ельдорадо» купляв в кредит морозильну камеру. Кредит на купівлю морозильної камери оформляв в «Приватбанку». Після оформлення кредиту на морозильну камеру представник банку пояснила йому, що він тисячний клієнт і йому в подарунок дають картку, йому потрібно лише розписатися за неї. Після цього він розписався ще на одному аркуші і отримав картку, більше ніяких документів за вказану картку він не підписував. З умовами користування коштами з картки чи тарифами за їх використання його не ознайомлювали, він думав, що може ними користуватися просто так. Після отримання картки він декілька разів знімав гроші з неї. В анкеті заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, доданій до позовної заяви, підпис зроблений ним, однак він представнику банку не казав, що працює і не міг казати такого, оскільки в той час він не працював. Окрім цього, подав суду копії графіку погашення кредиту (№ Договору ТЕ04F960741258 від 21.02.2013 р.), довідку про умови кредитування Приватбанку та сукупну вартість споживчого кредиту, товарний і касовий чек по придбанню морозильної камери та копію трудової книжки.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 21 лютого 2013 року ОСОБА_1 в ТОВ «Дієса», магазин 140, за адресою м. Тернопіль, вул. Перля, 3, купив морозильну камеру «BEKO FS 225300», що підтверджується товарним чеком № 563193 від 21 лютого 2013 р. та фіскальним чеком за цю ж дату, доданими до матеріалів справи відповідачем. Купівлю морозильної камери ОСОБА_1 здійснив за рахунок споживчого кредиту в розмірі 4336,54 грн. виданого ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується наданими останнім: довідкою про умови кредитування Приватбанку та сукупну вартість споживчого кредиту; графіком погашення кредиту (№ договору ТЕ04F960741258 від 21.02.2013 р.), - під час укладення якого ОСОБА_1 було повідомлено усі умови договору споживчого кредиту, зокрема, процентна ставка за кредитом, винагороди за надання кредиту одноразова та щомісячна, ефективна процентна ставка, абсолютне значення подорожчання кредиту. На забезпечення зобовязань за кредитним договором від 21.02.2013 року № ТЕ04F960741258 між стаховиком ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах»» та страхувальником ОСОБА_1 21.02.2013 року було укладено договір особистого страхування № ТЕ04LK60741258, де вигодонабувачем страхової суми в розмірі 3942,31 грн. є ПАТ КБ «Приватбанк».

Також, судом досліджено «Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку», відповідно до якої ОСОБА_1 21 лютого 2013 року подав до публічного акціонерного товариства «Приватбанк» вказану заяву, в якій не вказав бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою Кредитка «Універсальна»/Gold, а також не вказав, яку платіжну картку він бажає оформити на своє імя, 21.02.2013 року вказана анкета-заява отримана банком. В той же час в позовній заяві позивач посилається на те, що надав відповідачу кредит шляхом встановлення кредитного ліміту 2100 (дві тисячі сто) гривень на платіжну картку.

Окрім цього, незважаючи на наявність в анкеті-заяві розділу, де робиться відмітка про отримання і ознайомлення зі змістом під розпис Памятки клієнта, що містить у тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, - відмітка про отримання таких клієнтом відсутня. У анкетізаяві вказано, що ОСОБА_1 працює із повною зайнятістю робітником/менеджером/спеціалістом в приватному/комерційному підприємстві й щомісяця отримує заробітну плату в розмірі 1500 грн., однак вказані відомості, виходячи з пояснень відповідача, враховуючи надану відповідачем копію трудової книжки, не відповідають дійсності, оскільки станом на 21.02.2013 року ОСОБА_1 не працював.

Ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (далі - умови), за користування відновлювальною кредитною лінією встановлена: базова процентна ставка 2,5% в місяць, що становить 30% річних, яка нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році, умовами також передбачено пільговий період до 55 днів, під час якого нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних; розмір щомісячних платежів, що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, які підлягають внесенню до 25 числа місяця наступного за звітним; комісія за зняття готівки в розмірі 3%; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка розраховується за формулою: базова процентна ставка за договором / 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць (нараховується один раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;процентна ставка на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75 % в місяць. Однак відомості про ознайомлення відповідача з вказаними тарифами відсутні.

Ст. 8 ЦК України встановлено, що в разі якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України 11 березня 2015 року у постанові № 6-16цс15 і яке в силу ст. 3607 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У справі, яка переглядається, суд касаційної інстанції не звернув уваги на те, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Адже, зміст пункту 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що зазначений у цих Умовах і в заяві позичальника від 14 вересня 2006 року, містить розбіжності.

У зв'язку із цим доводи ОСОБА_1 про неознайомлення його з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не можна визнати необґрунтованими, такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 14 вересня 2006 року.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають з підстав, перерахованих в ст. 11 ЦК України, зокрема на підставі договорів.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст.ст. 526, 530 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що відповідач стверджує, що не отримував та не ознайомлювався з «Тарифами і основними умовами обслуговування та кредитування», належні відомості про отримання таких в матеріалах справи відсутні, всупереч вимогам ухвали суду від 28 січня 2016 року позивач не надав суду кредитну справу по кредитному договору № б/н від 21.02.2013 року, укладеному між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1, де б мали міститися такі Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування з підписом відповідача, суд приходить до переконання, що посилання відповідача на те, що він не ознайомлювався з «Тарифами і основними умовами обслуговування та кредитування» і картку йому надали в подарунок як тисячному клієнту і йому потрібно лише розписатися за її отримання, не можна визнати необґрунтованими. А тому, посилання позивача на те, що він надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 2100,00 грн. (дві тисячі сто гривень) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, де також передбачено нарахування пені та комісії і штрафів, не можна вважати такими, по яких сторони в належній формі досягли згоди, як по істотних умовах договору кредиту.

Згідно з ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч.3 ст.27 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Виходячи з наведеного, а саме те, що відповідач визнав, що отримав платіжну картку і знімав з неї гроші, суд кваліфікує правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, як укладення договору банківського рахунку, оскільки позивач надав відповідачу платіжну картку.

Відповідно до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до вимог ст. 1213 цього Кодексу набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Зважаючи на те, що відповідач, не маючи на рахунку власних коштів, внаслідок помилки ПАТ КБ «Приватбанк» отримав з нього кошти в розмірі 2080 гривень, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 безпідставно набув кошти позивача в розмірі 2080 гривень, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки, як зазначено вище, сторони не досягнули згоди по істотних умовах договору кредиту щодо нарахування процентів за користування коштами позивача, нарахування пені та комісії за користування коштами, нарахування штрафів. Зважаючи на недосягнення згоди по істотних умовах договору кредиту, суд не бере до уваги також і розрахунок заборгованості за договором № б/н від 21.02.2013 року, наданий позивачем.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним при предявленні позову судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 8, 11, 509, 526, 530, 549, 610, 638, 1050, 1054, 1055, 1068, 1212, 1213 ЦК України, Постановою Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, ст. ст. 10, 11, 27, 57, 60, 88, 213, 215, 3607 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 2080 (дві тисячі вісімдесят) гривень 00 копійок заборгованості за договором б/н від 21.02.2013 року на рах. № 3111 , МФО № 305299 та 162 (сто шістдесят дві) гривні 72 копійки сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення

Рішення набирає законної сили після закінчення строків на його апеляційне оскарження.

Суддя: