Справа № 204/2200/16-ц
Провадження № 2-о/204/63/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Онбиш А.О.,

за участю заявника ОСОБА_1,

за участю представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Красногвардійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 25 вересня 2015 року за адресою: Україна, Луганська область, м.Луганськ, пров.2-й Газетний, буд.6 у віці 58 років.

В обґрунтування заяви, заявник вказав на те, що його постійним місцем реєстрації є: Україна, Луганська область, м.Луганськ, пров.2-й Газетний, буд.6. Разом з ним за вказаною адресою постійно була зареєстрована його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 25 вересня 2015 року його дружина померла за місцем своєї реєстрації. 25 вересня 2015 року заявником було отримано Лікарське свідоцтво про смерть та довідку про причину смерті, які видані Луганською міською багатопрофільною лікарнею №4. Заявник посилався на те, що 01.03.2016 року він звернувся із заявою до Красногвардійського відділу ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть, відповідно до законодавства України. 10.03.2016 року ним було отримано відповідь в якій зазначено, що медичні документи оформлені медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місце розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Додатку 1 до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085. Враховуючи вищевикладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті, тому, він вимушений звернутись до суду із вказаною заявою.

У судовому засіданні заявник та його представник, кожен окремо, підтримали заяву в повному обсязі, просили її задовольнити, посилаючи на підстави, які в ній зазначені.

Представник заінтересованої особи Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши заявника та його представника, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав громадян.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до положень ч.2 ст.49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частинами 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно ч.2 ст.257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу виданого Міським бюро ЗАГС м.Калінін (арк.с.45).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №00336 від 25.09.2015 року, складеного за формою первинної облікової документації №106/о, затвердженої Наказом МОЗ України, та виданого Луганською міською багатопрофільною лікарнею №4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 25 вересня 2015 року в м.Луганську Луганської області внаслідок ракової інтоксикації, злоякісного новоутворення тіла шлунку (арк.с.46).

Зокрема, Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженої Наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545, серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому, видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Так, 25 вересня 2015 року Камянобрідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції у Луганській області було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_3, померлої 25 вересня 2015 року у м.Луганську Луганської області, про що складений відповідний актовий запис №414, але вказане свідоцтво не внесене в реєстр України, оскільки територія м.Луганська Луганської області на теперішній час непідконтрольна Україні, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (арк.с.47).

З відмови начальника Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 10.03.2016 року за №444/10.6-25, наданої заявнику, вбачається, що наданий заявником документ підтвердження факту смерті ОСОБА_3, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у зв'язку з чим, йому відмовлено у державній реєстрації смерті (арк.с.48-49).

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Однак, місто Луганськ Луганської області, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У зв'язку з тим, що смерть ОСОБА_3 настала на території міста Луганськ Луганської області, на території якої нині жодний орган державної влади України не працює та відбувається антитерористична операція, суд погоджується з тим, що отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає можливим встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 25 вересня 2015 року в м.Луганську Луганської області, допустивши по справі негайне виконання рішення суду в порядку ч.4 ст.257-1 ЦПК України.

Зазначений факт встановлено з метою отримання заявником свідоцтва про право на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст. 10, 57-61, 209, 212-215, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Красногвардійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: Україна, Луганська область, м.Луганськ, пров.2-й Газетний, буд.6, яка померла 25 вересня 2015 року за адресою: Україна, Луганська область, м.Луганськ, пров.2-й Газетний, буд.6 у віці 58 років.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В.Токар