Справа № 161/1034/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/666/16 Категорія: 50 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

секретар - Шугалова О.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 09 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 700 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп..

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити це рішення в частині визначення розміру аліментів, зменшивши його до 400 грн..

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони являються батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.2).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 26.11.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.3).

Позивач із сином проживають окремо від відповідача і останній не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В суді першої інстанції встановлено, що відповідач не має регулярного і сталого розміру доходу.

Згідно ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Разом з тим, надання одним з батьків матеріальної допомоги дитині, за умови відсутності згоди між батьками про порядок та суму утримання не позбавляє можливості одного з них звернутися із відповідним позовом про вирішення вказаного питання в судовому порядку.

Судом встановлена відсутність згоди між сторонами стосовно утримання дитини.

З урахуванням вимог ст.182 СК України суд дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не подав доказів про наявність у нього постійного місця роботи та сталого заробітку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 01 січня по 30 квітня - 1455 грн., з 01 травня по 01 листопада - 1531 грн., а з 01 грудня - 1637 грн..

Мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.141 СК України).

З урахуванням вимог ст.ст.180, 184 СК України суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання сина у твердій грошовій сумі, а також вірно визначено розмір стягуваних аліментів - 700 грн. щомісячно, виходячи з того, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, а сума стягуваних аліментів буде відповідати інтересам та потребам дитини. Цей розмір відповідає встановленому законодавством прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку, половину якого і зобов'язаний забезпечити батько.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

З врахуванням наведеного безпідставними є покликання апелянта на необхідність зменшення визначеного судом розміру стягнення аліментів на утримання сина.

Крім того, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Посилання відповідача на те, що він не в змозі сплачувати аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно із-за того, що на даний час ніде не працює, перебуває на обліку в Луцькому міському центрі зайнятості з 29 лютого 2016 року і отримує мінімальну допомогу по безробіттю у розмірі 544 грн. щомісячно, а також із-за необхідності орендувати для себе житло та що у нього на утриманні ще батьки - не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів про оренду житла останній не надав, а батьки забезпечують себе самостійно, оскільки являються пенсіонерами і відповідно отримують пенсію.

Крім того, відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, інших утриманців не має і не позбавлений обов'язку утримувати неповнолітню дитину.

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи, суд обґрунтовано частково задовольнив позов.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять встановлених законом підстав для зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді