Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6134/16-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 50 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Миніч Т.І.,

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

секретаря судового

засідання ОСОБА_2,

з участю відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 30 травня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом. Після уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно на час його навчання у вищому навчальному закладі до досягнення ним 23 років. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що він навчається на 1 курсі денної форми в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» та у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги батька. Відповідач працює та може надавати допомогу на його утримання, проте добровільно таких дій не вчиняє.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 30 травня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його (заробітку) доходу щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 22.04.2016 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання 30 червня 2019 року. В решті вимог відмовлено. Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити. На думку апелянта, при ухваленні рішення судом не враховано, що син не потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, оскільки у його матері є грошовий вклад у філії «Укрексімбанк» м.Житомира, який повинен був використовуватися на навчання сина. Вважає, що судом також не враховано ті обставини, що він винаймає житло та надає допомогу своїй матері-пенсіонерці, яка хворіє.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.199 СК, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року „Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обовязковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у звязку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на відповідача слід покласти обов»язок надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові на час навчання. При цьому судом враховано наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі до 25.07.2013 року (а.с.4).

Від спільного проживання мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

У січні 2016 року синові виповнилося 18 років.

В даний час він продовжує навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» (а.с.6).

У звязку з навчанням на денному стаціонарі син сторін не має можливості працювати та отримувати додатковий дохід. З лютого 2016 року позивач не одержує стипендію, а отже, не має можливості забезпечити себе хоча б самими необхідними засобами для проживання та навчання.

Згідно з інформацією дирекції студмістечка НТУУ «КПІ» плата за проживання в гуртожитку становить від 530 грн. до 580 грн. на місяць.

Відповідно до довідки з місця проживання матері позивача, останній є членом її сім»ї та перебуває на її утриманні (а.с.11).

У зв»язку з приїздом до матері позивач несе додаткові витрати. Вартість проїзду з м.Києва до м.Кам»янець-Подільський підтверджена копіями посадочних документів.

Також загальновідомі обставини свідчать про потребу дорослої дитини в одязі, засобах особистої гігієни, щоденну потребу в їжі, про постійне зростання цін на продукти харчування і одяг.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що внаслідок продовження навчання ОСОБА_4 потребує утримання від батьків, в тому числі і від відповідача.

За змістом ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює, отримує постійний дохід, інших утриманців та обмежень до праці за станом здоровя не має.

А тому суд правильно вважав, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині.

Доводи в тій частині, що у матері позивача мається грошовий вклад в Банку, який вона мала витрачати на навчання сина, на правильність висновків суду не впливають та при вирішенні даного спору правового значення не мають.

При визначенні розміру аліментів судом враховано можливість надання утримання матір»ю позивача, що відповідач винаймає житло, а також що відсутні докази перебування на його утриманні матері.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що неотримання позивачем стипендії пов»язане з його низькою успішністю. Тобто, через відсутність бажання вчитися позивач сам ставить себе у скрутне матеріальне становище та, будучи повнолітньою особою, перекладає обов»язок свого утримання на батьків.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення суду можливо змінити та зменшити розмір стягнутих з відповідача аліментів до 1/8 частини його доходу.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Богунського районного суду Житомирської області від 30 травня 2016 року змінити. Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_3 аліментів з 1/6 до 1/8 частини доходу.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: