У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., НагорнякаВ.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 02 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (тепер - ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № , за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті на суму 106 тис. дол. США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 02 жовтня 2014 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 13,4 % річних.

Відповідач в повному обсязі взяті на себе зобов'язання із погашення кредиту не виконує, у зв'язку з чим станом на 11 лютого 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 19 254, 80 дол. США.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у сумі: 294 752 грн 80 коп. - заборгованість за кредитом, 30 547 грн 40 коп. - заборгованість за відсотками, 48 738 грн 20 коп. - пеня за кредитом, 1 563 грн 60 коп. - пені за процентами.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2015 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2007 року № станом на 11 лютого 2015 року, що складається із заборгованості за кредитом у сумі 14 737, 64 дол. США; заборгованості за процентами в сумі 1 533,47 дол. США; 60 534 грн 05 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1 942 грн 01 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом та 7 142 грн 26 коп. на відшкодування сплаченого судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 02 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (тепер - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № , за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті на суму 106 тис. дол. США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 02 жовтня 2014 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,4 % річних. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4 кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти.

Додатковою угодою від 12 січня 2009 року № 2 до договору про надання споживчого кредиту сторони домовилися перенести щомісячний строк сплати процентів та встановити його з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти.

Відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором, а тому утворилась заборгованість за кредитом у сумі 19 254,80 дол. США.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

﻿

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За нормами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Вирішуючи спір, апеляційний суд виходив із того, що заборгованість відповідача за кредитом та процентами за користування кредитом підлягають стягненню у іноземній валюті, а штрафні санкції за порушення умов договору - у грошовій одиниці України - гривні.

При цьому судом правильно зазначено, що заява - індивідуальна угода про купівлю іноземної валюти або банківських металів для погашення кредитної заборгованості не є підтвердженням укладення між сторонами змін до кредитного договору і встановлення сталого курсу валюти для визначення заборгованості за договором. По суті заява-індивідуальна угода є дорученням клієнта банку на купівлю іноземної валюти для виконання власних зобов'язань в іноземній валюті за кредитним договором, укладеним з уповноваженим банком-кредитором.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2007 року № станом на 11 лютого 2015 року, що складається із: заборгованості за кредитом у сумі 14 737,64 дол. США; заборгованості за процентами в сумі 1 533,47 дол. США; 60 534 грн 05 коп. - пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1 942 грн 01 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

В.М. Коротун Л.М. Мазур В.А. Нагорняк