АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/9832/15-ц Головуючий І інстанції Шишкін О.В.
Провадження: 22-ц/790/3412/16 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів -Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участю секретаря - Котлярової М.Ю..,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Дзержинського районного суду Харківської області від 28 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», третя особа Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

встановила:

У червні 2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 28.03.2015 року належну їй на праві власності їй квартиру за адресою АДРЕСА_1 було затоплено через прорив трубопроводу центрального опалення на горищі вказаного будинку. Факт залиття зафіксовано актом комісії дільниці № 4 КП «Жилкомсервіс» від 31.03.2015 року. На думку позивача, саме відповідач є винною особою у залитті, оскільки на нього покладено обовязок по обслуговуванню внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинках комунальної власності на підставі договору № 15/1 від 13.02.2012 року між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі». У звязку з чим вважає, що через неправомірні дії відповідача їй було заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Просила, стягнути з відповідача КП «Харківські теплові мережі» матеріальну шкоду у розмірі 30 000 грн., моральну шкоду у розмірі 24 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., а також вартість проведеної експертизи 3 072,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з КП «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 15 866,00 грн. в рахунок спричиненої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири. Стягнуто з КП « Харківські теплові мережі » на користь ОСОБА_1 3 000 грн. в рахунок спричиненої моральної шкоди внаслідок залиття квартири. Стягнуто з КП «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судові витрати: витрати на проведення експертизи 3 072,00 грн., витрати на правову допомогу 5 000,00 грн. Стягнуто з КП «Харківські теплові мережі» на користь держави судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 188,66 грн. на користь ОСОБА_1 2 820,12 грн. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, КП «Харківські теплові мережі» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, про невірний висновок суду відносно того, що діяльність з утримання, обслуговування і використання мереж опалення у будинку № 3 по вул.Чичибабіна в м. Харкові здійснюється КП «Харківські теплові мережі», яке зобовязано підтримувати мережу з централізованого опалення у належному та безпечному стані. Укладені договори між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» не включають в себе умов щодо проведення КП «Харківські теплові мережі» поточного та капітального ремонту внутрішньо будинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання. Причиною прориву трубопроводу, через що відбулось залиття квартири ОСОБА_1 стало зношення трубопроводу через тривалу його експлуатацію понад встановленого строку. Тобто не проведення поточного та капітального ремонту, обовязок по проведенню яких покладений на балансоутримувача житлового будинку. Суд першої інстанції неправильно прийшов до висновку, що залиття квартири АДРЕСА_2 відбулось саме з вини КП «Харківські теплові мережі».

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення в частині стягнення з КП «Харківські теплові мережі» на її користь грошових коштів в рахунок спричиненої матеріальної та моральної шкоди та ухвалити рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилалась на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції не взято до увагу її уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог. Позивачем неодноразово ставились під сумнів результати проведеної судової будівельно технічної експертизи та подавались рахунки з зазначенням реальної вартості будівельних матеріалів, але судом першої інстанції ці посилання та докази були проігноровані. При зменшенні розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції посилався на ст.ст. 23, 1167 ЦК України та Постанову Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» і безпідставно дійшов висновку про завищення позивачем суми компенсації моральної шкоди. Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що залиття квартири сталося внаслідок прориву трубопроводу централізованого опалення, який став можливим в результаті неналежної організації технічного обслуговування зі сторони КП «Харківські теплові мережі» та неналежного контролю за своєчасним проведення комплексних чергових та позачергових оглядів житлових будинків зі сторони КП «Жилкомсервіс».

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що КП «Харківські теплові мережі» не виконало свої обовязки з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання, усунення аварійних ушкоджень. Задовольняючи частково вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, суд взяв до уваги висновок судової будівельно технічної експертизи № 8673 від 04.11.2015 року та вимоги ст.1166 ЦК України. Задовольняючи частково вимогу про відшкодування моральної шкоди суд виходив з вимог ст.23,1167 ЦК України, постанови Пленума Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди».

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3.

Балансоутримувачем будинку є КП «Жилкомсервіс» на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова».

Вказаним рішенням, прийнятим органом місцевого самоврядування в межах своєї компетенції, визначено статус КП «Жилкомсервіс» як управителя будинків, а КП «ХТМ» - як виконавця послуг з їх утримання.

Актами КП «Жилкомсервіс» від 31.03.2015 року та від 06.04.2015 року про обстеження квартири АДРЕСА_3, встановлено : сліди залиття на кухні, у коридорі та ванній кімнаті, залиття сталося через прорив трубопроводу на горищі будинку. Дефект трубопроводу при підготовці до опалювального зимового періоду 2014-2015 років виявити не було можливим через його знаходження у теплоізоляційному шарі.

Посилання КП «Харківські теплові мережі» в апеляційній скарзі стосовно того, що залиття квартири ОСОБА_1 відбулось не з вини КП «Харківські теплові мережі», так як вони не повинні проводити поточного та капітального ремонту внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання в житловому будинку є безпідставними.

13.02.2012 року між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» було укладено договір № 15/1, відповідно до умов якого замовник доручив, а виконавець зобов'язався виконувати на свій ризик роботи, пов'язані з технічним обслуговуванням внутрішньобудинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання та бойлерів житлових будинків, які належать до комунальної власності м. Харкова, а замовник зобов'язався прийняти ці роботи та оплатити їх вартість.

Пунктом 4.3.2 вказаного договору сторони передбачили, що виконавець зобов'язаний забезпечити справність, працездатність, наладку та регулювання інженерних систем внутрішньобудинокових систем теплопостачання, гарячого водопостачання та бойлерів.

Крім того, 01 березня 2007 року між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» було укладено договір на надання послуг з аварійно-диспетчерського обслуговування, за умовами якого останнє прийняло на себе обов'язок з надання послуг, пов'язаних зі своєчасною локалізацією аварійних ушкоджень систем водопостачання, централізованого опалення та водовідведення житлових будинків комунальної власності м. Харкова.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» та умовами вказаних укладених між КП «Жилкомсервіс», як управителем будинків, та КП «Харківські теплові мережі», як виконавцем послуг з утримання будинків, договорів , обов'язок щодо здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж та вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій покладено на КП «ХТМ», а тому і відповідальність покладається саме на КП «Харківські теплові мережі.

Розмір матеріальної шкоди, завданий власнику квартири АДРЕСА_4 згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 8673 від 04.11.2015 року складає 15 866 грн.

Доводи ОСОБА_1 зазначені в апеляційній скарзі відносно того, що суд першої інстанції при визначені суми матеріальної шкоди не врахував її пояснення про неправильність висновків судової будівельно технічної експертизи, та надані нею докази у вигляді рахунків з зазначенням ринкової ( реальної) вартості будівельних робіт є помилковими.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Визначаючи розмір , завданої позивачу внаслідок залиття її квартири, майнової шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що вартість відновлювального ремонту, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 8673 від 04.11.2015 року становить 15 866 грн.

Висновок експерта зазначає суму збитків на час його складання, тобто на 04.11.2015 року.

Доказів стосовно того, що висновок судової будівельно-технічної експертизи № 8673 від 04.11.2015 року базується на ціновій позиції, яка не відповідає реальним ринком цінам позивачем ОСОБА_1 до суду не надано.

Колегія суддів вважає, що висновок судової будівельно-технічної експертизи № 8673 від 04.11.2015 року є належним та допустимим доказом, а також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано доказів, які б спростовували висновки експерта .

Згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз'яснень п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд першої інстанції навів переконливі доводи стосовно зменшення розміру моральної шкоди, при цьому врахував характер правопорушення, ступінь вини відповідача, глибину і тривалість душевних переживань, яких зазнала ОСОБА_1 внаслідок пошкодження її майна, час та зусилля необхідні для відновлювання попереднього стану квартири.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді