Справа № 367/4151/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Кухленка Д.С.,

при секретарі Токач М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2; третя особа ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

в с т а н о в и в:

29.11.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_4) у місті Ірпені Київської області, загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м.

По умова договору Відповідач передала у власність ОСОБА_1 квартиру без ремонту, без внутрішнього оснащення комунікаціями за ціною 112 000 грн.

Здійснити ремонт, провести комунікації у квартирі ОСОБА_1М, зобовязувався здійснити за свої власні кошти, крім того, ОСОБА_1М зобовязався надати ОСОБА_2 послуги по створенні рекламних роликів продукції, що на комерційній основі розповсюджувала відповідачка у звязку з чим остаточна ціна договору купівлі-продажу квартири становила суму 112 000 грн.

Сторони договору повідомили один-одному всю наявну інформацію стосовно предмету угоди, узгодили усі істотні умови договору, ОСОБА_1М, передав ОСОБА_2 узгоджену суму грошей.

Форма договору - проста письмова, була запропонована ОСОБА_2яка вказала, що укласти договір в нотаріальній формі не має нагальної потреби, крім того це є неможливим, адже не має комунікацій, а без цього не можна ввести будинок у експлуатацію. Відповідачка вказала, що за першої ж нагоди сторони посвідчать договір нотаріально.

У період з 2011 року по 2015 рік ОСОБА_1 безперешкодно проживав у власній квартирі, вільно володів, користувався, розпоряджався власним майном, здійснив у квартирі добудову, привів її у придатний для проживання стан. Крім того виконав домовленість по створенню рекламних роликів на замовлення Відповідачки.

На численні прохання здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 29.11.2011 року ОСОБА_2 відповідала різними відмовами (спочатку, що не має документів, потім, що не введений будинок у експлуатацію, потім, що у неї не мас можливості, тощо.

В ході підготовки позовної заяви, збиранні доказів, позивачу стало відомо, що відповідачка вводила ОСОБА_1 в оману словами що не має можливості укласти договір. В дійсності відповідачка мала усі правовстановлюючі документи для того, щоб укласти договір.

Як стало відомо Позивачу, 23.06.2015 року, без будь якого попереднього повідомлення Позивача, який уже майже чотири роки проживай у власній квартирі, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 (Університетська) у м. Ірпінь Київської області, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Позивач вважає укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 (Університетська) у м. Ірпінь Київської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 протиправним, таким, що грубо порушує права позивача з огляду на наступне.

Незважаючи на той факт, що Позивач постійно звертався до ОСОБА_2 про необхідність укладання ногаріально-посвідченого договору, вона постійно ухилялася від його укладання.

Як стало позивачу відомо 11.06.2015 року із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, основною причиною відмови укласти нотаріально-посвідчений договір між Позивачем та ОСОБА_2 був той факт, що 03 лютого 2012 року нею було укладено договір іпотеки з ПАТ БАНК БОГУСЛАВ, згідно якого в іпотеку нею було передано у тому числі і кв іртиру № 4, що було предметом укладеного між сторонами договору 29 листопада 2011 року. Даною довідкою також вказано, що термін виконання основного зобовязання ОСОБА_2В: перед ПАТ БАНК БОГУСЛАВ у розмірі 3542500,00 гривень настав 02 лютого 2015 року.

Однак наявність іпотечного договору ставало перешкодою лише щодо виконання договору від 29.11.2011 року. Проте жодним чином не перешкодило ОСОБА_2 23 червня 2015 року укласти договір-купівлі продажу з ОСОБА_5, що є грубим порушенням взятих ОСОБА_2 зобовязань за договором від 29 листопада 2011 року, оскільки саме Позивач мав переважне право на укладання такого договору.

Укладення ж договору купівлі-продажу у нотаріальній формі, є нічим іншим як способом ухиляння ОСОБА_2 від взятих на себе зобовязань за договором від 29.11.2011 року та привласненням переданих їй за даним договором грошових коштів без передачі у власність Позивачу квартири.

Окрім цього, укладення договору купівлі-продажу квартири між Крельчук О В. та ОСОБА_5, грубо порушують права неповнолітніх дітей Позивача.

Так, згідно ч. 1 ст 12 ЗУ Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей є неприпустимим зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЗУ Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Враховуючи, що сини Позивача ОСОБА_6Д ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 О Д. ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживають разом з позивачем у квартирі АДРЕСА_1 (ОСОБА_4) у місті Ірпені Київської області з 5 січня 2012 року, що засвідчується актом депутата 6-го скликання Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_7 від 05.06.2015 року, укладення договору купівлі-продажу даної квартири без отримання попередньої згоди Служби у справах дітей та сімї Ірпінської міської ради є неприпустимим.

В звязку з вищевикладеним, просив визнати договір купівлі-продажу.

Представник позивача в судове засідання зявився, підтвердив обставини наведені в позові, підтримав свої вимоги повністю, просив їх задоволити.

Представники відповідачів в судове засідання зявилися, заперечувала проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін та вивчивши по справі письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 29.11.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_4) у місті Ірпені Київської області, загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м. (а.с.8)

По умовам договору Відповідач передала у власність ОСОБА_8 квартиру без ремонту, без внутрішнього оснащення комунікаціями за ціною 112 000 грн.

Здійснити ремонт, провести комунікації у квартирі ОСОБА_1М, зобовязувався здійснити за свої власні кошти, крім того, ОСОБА_1М зобовязався надати ОСОБА_2 послуги по створенні рекламних роликів продукції, що на комерційній основі розповсюджувала відповідачка у звязку з чим остаточна ціна договору купівлі-продажу квартири становила суму 112 000 грн.

Здійснити ремонт, провести комунікації у квартирі ОСОБА_1М, зобовязувався здійснити за свої власні кошти, крім того, ОСОБА_1М зобовязався надати ОСОБА_2 послуги по створенні рекламних роликів продукції, що на комерційній основі розповсюджувала відповідачка у звязку з чим остаточна ціна договору купівлі-продажу квартири становила суму 112 000 грн.

На численні прохання здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 29.11.2011 року ОСОБА_2 відповідала різними відмовами (спочатку, що не має документів, потім, що не введений будинок у експлуатацію, потім, що у неї не мас можливості, тощо.

23.06.2015 року, без будь якого попереднього повідомлення Позивача, який уже майже чотири роки проживай у власній квартирі, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 (Університетська) у м. Ірпінь Київської області, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Позивачем зазначено, шо укладення договору купівлі-продажу квартири між Крельчук О В. та ОСОБА_5, грубо порушують права неповнолітніх дітей Позивача.

Позовні вимоги Позивача не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладаючи договір купівлі продажу квартири не домовилися щодо усіх істотних умов договору.

Позивачем не було надано доказів, що ОСОБА_2 ухилялася від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Також посилання позивача про додаткові умови а саме про домовленість відносно створенню рекламних роликів на замовлення позивачем не було надано доказів .

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Суд не застосовує норму частини другої статті 220 ЦК України щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

На підставі ст. ст. 203, 210, 220, 334, 640, 655-657 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 6-8, 10, 15, 30, 57, 60, 61, 64, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Раніше застосовані заходи забезпечення позову ухвалами Ірпінського міського суду Київської області від 14.08.2015р. та 13.11.2015р. скасувати.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_9