АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5825/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Новак Р.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року про залишення зустрічного позову без розгляду по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, треті особи: Акціонерне товариство закритого виду «Виробничо-торговельна кондитерська фірма «Буковина», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Луцьккондитер» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: Акціонерне товариство закритого виду «Виробничо-торговельна кондитерська фірма «Буковина», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Луцьккондитер» про визнання недійсним договору поруки,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник позивача за зустрічним позовом просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом не було враховану ту обставину, що в судове засідання 16.12.2015 позивачка не з'явилась з поважних причин і подала клопотання про відкладення розгляду справи, а в судове засідання 03.03.2016 суд безпідставно не допустив представника позивачки до участі у справі у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених повноважень на представлення інтересів ОСОБА_3, внаслідок чого незаконно постановив ухвалу про залишення зустрічного позову без розгляду.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. При цьому, також слід зазначити, що представник ОСОБА_3 ознайомлювався з матеріалами справи в суді апеляційної інстанції, а отже йому було відомо про розгляд справи (Т.3, а.с. 218, 219). З огляду на викладене, колегія суддів, визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про залишення позову без розгляду.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач та/або його представник, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно не з'явився в судове засідання і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: АТЗВ «ВТКФ «Буковина», ТОВ «ВКФ «Луцьккондитер» про стягнення заборгованості.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: АТЗВ «ВТКФ «Буковина», ТОВ «ВКФ «Луцьккондитер» про визнання недійсним договору поруки.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2014 задоволено заяву представника ОСОБА_3 та призначено у справі судово-економічну експертизу, у зв'язку з чим провадження у справі було зупинено (Т.3, а.с. 85).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2015 відновлено провадження у справі у зв'язку з надходженням висновку експертизи і призначено судове засідання на 10.09.2015 (Т.3, а.с. 112).

В судове засідання 10.09.2015 з'явились представники сторін. Інтереси ОСОБА_3 представляла адвокат Логутова С.В. на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру (Т. 3, а.с. 79, 80). Судове засідання було відкладено на 16.12.2015 за клопотанням представник банку.

В судове засідання 16.12.2015 сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи представники були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою (Т. 3, а.с. 134). При цьому, представником ОСОБА_7 - ОСОБА_8 до суду було подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із знаходженням ОСОБА_3 на лікуванні (Т.3, а.с. 157).

Судове засідання відкладено на 03.03.2016 (Т.3, а.с. 164).

Згідно звукозапису журналу судового засідання, 03.03.2016 в судове засідання з'явились представник банку та представник ОСОБА_3, однак останнього не було допущено до участі у справі у зв'язку з неналежно оформленими повноваженнями на представлення інтересів ОСОБА_3 під час розгляду даної справи та, як наслідок, у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання представника позивача за зустрічним позовом, оскаржуваною ухвалою зустрічну позовну заяву залишено без розгляду.

Висновок суду про неможливість допуску до участі у справі представника ОСОБА_3 ґрунтується на вимогах закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 14.12.2015 ОСОБА_3 укладено договір про надання юридичних послуг з адвокатським бюро «Розпутенка».

В судове засідання 03.03.2016 з'явився представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який не є адвокатом і працює в АО «Розпутенка» на посаді юриста, та надав суду довіреність від юридичної особи АО «Розпутенка», якою він був уповноважений представляти інтереси ОСОБА_3, що не відповідає вимогам процесуального закону.

Статтею 42 ЦПК України законодавець визначив документи, якими можуть підтверджуватись повноваження представників сторін.

ОСОБА_3 повторно не з'явившись в судове засідання особисто, також не забезпечила участь у справі свого представника з повноваженнями оформленими належним чином, що обґрунтовано встановлено судом першої інстанції.

Частиною 3 ст. 169 ЦПК України закріплено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач за зустрічним позовом, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, повторно (двічі підряд) не з'явився в судове засідання і заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. При цьому, закон жодним чином не пов'язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об'єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов'язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 207 ЦПК України).

Водночас, слід зазначити, що Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 1, 3, 7 постанови № 11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» роз'яснив, що при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких має на меті не допустити судовий процес у безладний рух.

Судове провадження у даній справі розпочато у 2011 році. Неодноразові неявки ОСОБА_3 та її представника в судові засідання свідчать про зловживання останніми своїми процесуальними правами, небажання підтримувати зустрічні позовні вимоги та умисне затягування розгляду та вирішення справи по суті. Вказане підтверджується матеріалами справи з яких вбачається, що ОСОБА_3 спочатку заперечувала розмір заборгованості, у зв'язку з чим просила призначити у справі судово-економічну експертизу, в той же час пред'явила зустрічний позов про визнання договору поруки недійсним.

За змістом ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов'язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених статтями ст.ст. 27, 29 ЦПК України, але зобов'язана здійснювати їх добросовісно (ч. 3 ст. 27 цього Кодексу).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для залишення зустрічного позову без розгляду.

При цьому, необхідно наголосити, що залишивши зустрічний позов без розгляду, суд першої інстанції розглянув первісний позов по суті та ухвалив відповідне рішення у даній справі, яка не знаходила свого вирішення з 2011 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах вище аналізованих норм процесуального закону та матеріалах справи.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

Оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог процесуального закону, а тому колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року про залишення зустрічного позову без розгляду - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва