Справа № 214/7144/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 квітня 2016 року Cаксаганський районний суд м. Кривого Рогуу складі:

головуючого судді Ковтун Н.Г.,

при секретарі Троценко О.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою, яку уточнила 16 березня 2015 року (а.с 65) та у якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-0АU/1400/2006 від 13 січня 2006 року у сумі 4 281 206, 13 грн та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 13 січня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», а в подальшому ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та БілецькиВячеславомОлександовичембув укладений кредитний договір № МL-0АU/1400/2006 від 13 січня 2006, відповідно умов якого ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 37 400 доларів США. Крім того, 13 січня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», а в подальшому ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_6, котра після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5, був укладений договір поруки № SR-0АU/968/2006, відповідно якого відповідач ОСОБА_6 прийняла на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем ОСОБА_4 його зобовязань перед Кредитором (Позивачем) за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Свої зобов'язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. Однак, відповідачі не виконують умови договорів, укладених з позивачем, у звязку з чим станом на 0 березня 2015 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № МL-0АU/1400/2006 від 13 січня 2006 року у сумі 4 281 206, 13 грн, що включає заборгованість по кредиту 34 075, 52 долари США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 10 березня 2016 року складає 780 228, 72 грн; заборгованість за відсотками 6134, 45 долари США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 10 березня 2016 року складає 140 460, 78 грн; заборгованість по пені 3 360 516, 64 грн.

Представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, просила позов задовольнити, підстав для застосування позовної давності не вбачає. Останні проплати були здійсненні відповідачем у 2007 році, право вимоги було придбано у 2010 році., пеня нараховано за рік, якій передував уточненю позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог; просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити у задоволенні позову; свої доводи викладав у письмовій заяві про застосування судом позовної давності.

Відповідач ОСОБА_7 до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши письмові матеріали справи, приходить висновку, що позовні вимоги позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

13 січня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № МL-0АU/1400/2006, відповідно умов якого банк надав ОСОБА_7 кредит в сумі 37 400 доларів США (а.с. 6 - 12).

12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобовязання за кредитним договором № МL-0АU/1400/2006 від 13 січня 2006 року, у звязку з чим до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» стосовно права вимоги до боржника за вищевказаним кредитним договором (а.с. 22 - 26).

Крім того, в якості забезпечення належного виконання зобовязання позичальника ОСОБА_7 між АКБ «Райфайзенбанк Україна» та ОСОБА_6 був укладений договір поруки № SR-0АU/968/2006 від 13 січня 2006 року (а.с. 14 - 15).

Після укладення шлюбу 27 червня 2009 року ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_5, що підтверджується копією її паспорта (а.с. 67).

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Договору поруки відповідач ОСОБА_5 прийняла на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником (відповідачем ОСОБА_6В.) його зобовязань перед Кредитором (Позивачем) за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Також п. 1.2 ст. 1 Договору поруки передбачено, що Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники.

Відповідно до п. 1 ст. 553, п. 1 та п. 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Свої зобов'язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін.

У свою чергу ОСОБА_7 свої зобов'язання в установлені терміни не виконує, допускає прострочення платежів, а відповідачем ОСОБА_5 були порушені зобовязання за договором поруки, в результаті чого виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № МL-0АU/1400/2006 від 13 січня 2006 року у сумі 4 281 206, 13 грн станом на 10 березня 2016 року, яка включає заборгованість по кредиту 34 075, 52 долари США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 10 березня 2016 року складає 780 228, 72 грн; заборгованість за відсотками 6134, 45 долари США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 10 березня 2016 року складає 140 460, 78 грн; заборгованість по пені 3 360 516, 64 грн, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 66).

17 липня 2007 року ЗАТ «ОТП Банк» була направлена відповідачу досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № МL-0АU/1400/2006 від 13 січня 2006 року, згідно якої ЗАТ «ОТП Банк» вимагає на підставі п. 1.9 Кредитного договору дострокового виконання боргових зобовязань за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги шляхом сплати наступних сум:

- суму кредиту 34 075, 52 доларів США;

- відсотки за користування кредитом 574, 46 доларів США (а.с. 119).

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст. 526 ЦК України, за приписами якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання згідно зіст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Правовідносини з надання кредиту регулюються параграфом 2 главою 71 Цивільного кодексу України.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України.

За змістом положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Поняття позовної давності визначено законодавцем у статті 256 ЦК України.

За змістом вказаної правової норми позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За правилами ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Наслідки спливу позовної давності передбачені законодавцем у ст. 267 ЦК України.

Відповідно до вказаної правової норми заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Проте, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, кредитний договір № МL-0АU/1400/2006 від 13 січня 2006 року був укладений строком до 13 січня 2021 року.

Однак згідно п. 1.9.1 кредитного договору незважаючи на інші положення цього Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем, та/або Майновим поручителем своїх Боргових та інших зобовязань за цим Договором (в тому числі, але не виключно встановлених п. 2.3.7 та ст. 3 цього договору) та/або умов Договору іпотеки та/або іпотеки (майнової поруки ), та/або умов Договору поруки (надалі вимога). При цьому виконання боргових зобовязань повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної вимоги. Застереженням до п. 1.9.1 Кредитного договору визначено, що реалізація положень п. 1.9.1 не буде розглядатися сторонами як одностороння зміна умов цього Договору; реалізація положень п. 1.9.1 є одним із способів виконання Боргових зобовязань, встановлених за взаємною домовленістю сторін (а.с. 8, зворот).

Неодноразове направлення різних за змістом досудових вимог, як то вимоги від 04 квітня 2014 року (а.с. 17), Кредитним договором від 13 січня 2006 року не передбачено.

Таки чином, судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Однак, предявивши 07 липня 2007 року вимогу про повнедостроковепогашеннязаборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитами та пені, у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання кредитор, відповідно до п. 1.9.1 Кредитного договору МL-0АU/1400/2006 від 13 січня 2006 року та ч. 2 ст. 1054 ЦК Українизмінивспосіб та строк виконання основного зобовязання, що відповідно змінює і порядок обрахування строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Отже, враховуючи те, що у 2007 році позичальником було отримано таку вимогу, саме через 30 днів після цієї дати, враховуючи невиконання боржником зобовязань, відповідно до ст. 261 ЦК України й розпочався перебіг позовної давності, в межах загального трирічного строку, протягом якої кредитор і міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Однак позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшов до суду 12 серпня 2014 року.

Також в судовому засіданні не заперечувалось представником позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що платежі за кредитним договором з липня 2007 року не здійснювались.

Таким чином, позов поданий після припинення права кредитора на задоволення своїх вимог і по кожному окремому платежу і по виконанню зобовязання в цілому.

При цьому судом встановлено, що заява представника відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог позивача з проханням повністю відмовити ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в позові у звязку зі спливом позовної давності заявлена відповідачем до винесення рішення і у відповідності до вимог цивільного та цивільно-процесуального законів України.

Відповідно вимог ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не підлягають задоволенню у звязку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України у звязку з тим, що у позові відмовлено, то судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 266, 267 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Н.Г.Ковтун