Ухвала

іменем України

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКасьяна О.П.,
суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,Остапчука Д.О., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 5 573 грн 46 коп. заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 27 червня 2008 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 21 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку терміном на 1 рік, а він зобов'язався їх повернути та сплатити 22,80 % річних за користування коштами.

Боржник не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого станом на 30 червня 2015 року утворився борг у розмірі 5 573 грн 46 коп., який складається з: 335 грн 91 коп. - борг за тілом кредиту, 2 484 грн 05 коп. - борг за відсотками за користування кредитом, 2 250 грн - пеня та комісія, 250 грн - штраф (фіксована частина) та 253 грн 50 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги тим, що судами порушені нормипроцесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог щодо наявності боргу у відповідача за кредитним договором.

Проте погодитися з такими судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 27 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6 укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви з пам'яткою клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, тарифів у вигляді довідки про умови кредитування, за яким банк надав позичальнику кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 500 грн та видав йому кредитну карту «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Позивач неналежно виконував умови кредитного договору, внаслідок чого утворився борг, і банк звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що станом на 30 червня 2015 року сума боргу складає 5 573 грн 46 коп., з яких: 335 грн 91 коп. - борг за тілом кредиту, 2 484 грн 05 коп. - борг за процентами за користування кредитом, 2 250 грн - пеня та комісія, 250 грн - штраф (фіксована частина), 253 грн 50 коп. - штраф (процентна складова).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не виконав вимог ст. ст. 10, 213, 214 ЦПК України щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не уточнив позовних вимог і підстав заявленого позову, не з'ясував, чим обґрунтовувались позовні вимоги та який кредитний договір був укладений між сторонами і за яким виник борг, не врахував, що банк, звертаючись до суду, вказував, що між сторонами був укладений кредитний договір 27 червня 2008 року, за яким позичальнику надано кредитний ліміт на платіжну картку у сумі 21 600 грн зі сплатою 22,8 % річних за користування коштами строком на 1 рік, тоді як в матеріалах справи міститься договір від 27 червня 2008 року, за яким позичальнику встановлено кредитний ліміт на платіжну картку у розмір 500 грн зі сплатою 1,9 % на місяць на суму залишку заборгованості та 1 % щомісячної комісії, не перевірив цих обставин та розбіжностей.

Не перевірив умов договору щодо надання кредиту, не встановив умов і порядку його виконання, нарахування та повернення коштів - одноразовим платежем чи частинами, не встановив строк дії договору та платіжної картки, не з'ясував, чи пов'язані вони між собою.

Не перевірив доводів позивача про наявність боргу та його суму, не перевірив правильність його розрахунку та складові боргу, а пославшись на те, що позивач не надав доказів правомірності виникнення заборгованості на кредитній картці у зв'язку з перенесенням боргу з платіжної картки, без повного та всебічного з'ясування та встановлення усіх обставин справи, зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні позову з цих підстав.

При цьому не перевірив, з якого часу починається перебіг строку позовної давності та за якими платежами і чи є підстави для його застосування з урахуванням заяви відповідача.

Суд апеляційної інстанції цих недоліків не усунув, не виконав вимог ст. ст. 213, 303 ЦПК України щодо повноти та всебічності розгляду справи та перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, а пославшись на те, що договором не передбачено можливість перенесення кредитної заборгованості з дебетової картки та кредитну та неправомірність таких дій банку, постановив передчасну ухвалу та залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що невиконання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливило встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду потрібно скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити, рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити, рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян
Судді: Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук О.В. Попович В.О. Савченко