Справа № 461/9819/15 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/1859/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Зверхановської Л.Д.

При секретарі: Жукровській Х.І.

З участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2016 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч-Львів» до ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом звільнення приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов Приватного акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч-Львів» задоволено.

Зобовязано ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_2) усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, загальною площею 21,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. І. Франка,85, та перебуває у приватній власності ПАТ «Сортнасіннєовоч - Львів» шляхом його звільнення.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч - Львів» судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що ОСОБА_3 не здійснює у спірному приміщенні підприємницької діяльності, так як не зареєстрований як фізична особа підприємець, а відтак позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю є безпідставними.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, суд першої інстанції встановив, що право приватної власності на нежитлове приміщення по вул. І.Франка, 85 у м. Львові зареєстроване за ПАТ "Сортнасіннєовоч-Львів", встановивши, що спірним нежитловим приміщенням, не маючи правовстановлюючих документів на спірне приміщення, безпідставно користуються відповідачі, виходячи з положень ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власнику належить право володіння, користування та розпорядження майном, належним йому на праві власності, прийшов до висновку, що позивач вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування спірним приміщенням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2013 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.06.2015 року, рішення Галицького районного суду м. Львова від 27.02.2015 року, яке набрало законної сили, та ухвали апеляційного суду Львівської області від 26.05.2015 року ПАТ «Сортнасіннєовоч Львів» на праві власності належить нежитлове приміщення по вул. І. Франка,85 у м. Львові.

Відповідачі по справі не звільняють приміщення спірне приміщення та продовжують здійснювати підприємницьку діяльність без будь-яких погоджень з власником, чим порушують права ПАТ «Сортнасіннєовоч - Львів» на вільне володіння та користування майном.

03.07.2015 року президентом ПАТ «Сортнасіннєовоч - Львів» ОСОБА_5 було надіслано відповідачу ОСОБА_3 вимогу покинути приміщення або укласти договір оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Львів, вул. І.Франка,85 у м. Львові, загальною площею 21,3 кв.м. з власником приміщення ПАТ «Сортнасіннєовоч - Львів», однак зі сторони відповідача не надійшло жодної відповіді.

Надалі позивач дізнався про те, що ОСОБА_3 передала в користування спірне приміщення на підставі договору оренди фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4, яка усні звернення щодо звільнення приміщення проігнорувала, приміщення використовує у своїй господарській діяльності по даний час.

Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України відповідачі не надали ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності користування ними спірним нежитловим приміщенням.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що договір оренди спірного приміщення між нею та ФОП ОСОБА_4 було укладено в той час, коли вона була законним власником даного приміщення і відповідно ФОП ОСОБА_4 правомірно користується спірним приміщення, оскільки ч. 1 ст. 770 ЦК України надає наймачеві додатковий захист шляхом встановлення правила, що перехід права власності на річ, передану у найм, не є підставою для зміни або припинення договору найму. Новий власник речі автоматично набуває прав та обов'язків наймодавця за договором найму до закінчення строку дії договору або до моменту його припинення з будь яких інших підстав. Тобто в результаті переходу права власності на найману річ має місце заміна наймодавця в договорі найму, що не було зроблено.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який, встановивши те, що ПАТ «Сортнасіннєовоч - Львів» належить право власності на спірне нежитлове приміщення по вул. І.Франка, 85 у м. Львові, а відповідачі, незважаючи на відсутність у них правовстановлюючих документів, користуються спірним приміщенням, чим чинять перешкоди позивачу в користуванні цим приміщенням, прийшов до вірного висновку про підставність позовних вимог та задоволення позову про зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, загальною площею 21,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. І. Франка,85 шляхом звільнення даного приміщення.

Крім того, під час розгляду справи в суд апеляційної інстанції ОСОБА_4 подала суду заяву про те, що вона з 01.01.2016 року припинила підприємницьку діяльність і не чинить жодних перешкод у користуванні власністю.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ч.1, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: