Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №300/540/16-ц

07.07.2016 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді: Конепуда В.І., при секретарі с/з - ОСОБА_1, позивача - ОСОБА_2, її адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Воловецької селищної ради, треті особи: Воловецька державна нотаріальна контора, сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Воловецької РДА, про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Воловецької селищної ради, треті особи: Воловецька державна нотаріальна контора, сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Воловецької РДА, про визнання права власності на нерухоме майно.

Свою заяву мотивувала тим, що її матері ОСОБА_4 належав житловий будинок №143 по вул. Канора в смт. Воловець. 13.01.1994 року ОСОБА_4 померла. За життя мати позивача належним чином не оформила право власності на житловий будинок та не отримала свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Через цю обставину позивач не може оформити спадщину, тому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок №143 по вул. Канора в смт. Воловець Воловецького району.

Позивач ОСОБА_2 та її адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, щодо задоволення позовних вимог заперечень немає.

Представник сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Воловецької РДА в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини його неявки суду невідомі.

Завідуюча Воловецькою державною нотаріальною конторою в судове засідання не з?явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить розглянути спаву на розсуд суду.

Заслухавши позивача та її адвоката, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, зазначений Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Таким чином, спірні правовідносини, щодо набуття права власності на житловий будинок №143 по вул. Канора в смт. Воловець Воловецького району Закарпатської області регулюються нормами ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що будинок №143 по вул. Канора в смт. Воловець Воловецького району побудований ОСОБА_5, що підтверджується також свідоцтвом про право власності на будівлю від 10.02.1959 року ( а.с.9).

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ФМ №256505 року (а.с.21) ОСОБА_5 померла 13.01.1994 року

Відповідно до вимог ст.9 ЦК Української РСР в редакції 1963 року правоздатність громадянина виникає в момент народження і припиняється з смертю.

Після смерті ОСОБА_4, позивач в порядку передбаченому діючим на той час ЦК УРСР (1963 рік), як спадкоємець за законом, а також у відповідності до ст.549 зазначеного Кодексу спадщину прийняла, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, а саме позивач фактично постійно проживала у вказаному спадковому житловому будинку, підтвердженням чого є довідка виконкому Воловецької селищної ради №1812 від 23.05.2016 року ( а.с.19), однак оформити спадщину на себе не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього, та як на момент його побудови існував інший порядок узаконення прав на нерухоме майно, однак дані документи обов'язково необхідно подати нотаріусу для оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

ВССУ в своєму узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відзначив, що судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини)…. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

В п.3.1 даного узагальнення відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

При зверненні позивача до нотаріуса для видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок і реєстрації права власності за спадкодавцем, а також через вдсутність документів , які б підтверджували факт родинних відносин позивача з спадкодавцем.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно, а згідно статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 9, 529, 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, ст. 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування на житловий будинок та прибудинкові споруди №143, по вул. Канора в смт. Воловець Воловецького району Закарпатської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення апеляційної скарги.

Головуючий :

СУДДЯ: Конепуд В.І.