АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/8595/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Макаренко В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 25 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та поділ майна,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу із ОСОБА_4.

ОСОБА_4 подано зустрічну позовну заяву, яку уточнила в ході розгляду справи, про стягнення аліментів на утримання дітей; а також визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину квартири та на 1/2 частину автомобіля VolkswagenPassatВ7 державний НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1; а також розподіл речей домашнього вжитку.

З метою унеможливлення ОСОБА_1 розпорядитися квартирою та автомобілем, які зареєстровані на його ім»я, та гарантування виконання рішення суду про поділ майна подружжя, представником відповідача подано заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на зазначене майно.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 25 квітня 2016 року заяву задоволено, накладено арешт на квартиру та автомобіль щодо якого заявлені позовні вимоги.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість висновків суду з огляду на те, що судом не досліджені докази у справі. Так, зазначає, що він не є власником автомобіля, про поділ якого заявлені вимоги. Також зазначає, що квартира не може бути об»єктом спільної власності подружжя, оскільки квартира перейшла у його власність на підставі договору про поділ спадщини.

Також посилається на те, що подарував дружині іншу квартиру.

В судовому засіданні позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Відповідач та її представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття судом заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як роз»яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв»язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні його власника у праві розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за ним зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_4 заявлено позовні вимоги щодо квартири та транспортного засобу, які є предметом позову, відтак дійшов обґрунтованого висновку про вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо належності автомобіля на час постановлення ухвали про забезпечення позову іншій особі, відхиляються колегією суддів, оскільки автомобіль є предметом позовних вимог. Твердження позивача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції щодо передачі права власності на спірній автомобіль братові висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали суду. Окрім того, зазначене не перешкоджає особі, які уважає себе власником спірного майна, звернутись у встановлений законом спосіб за захистом порушеного права.

Доводи апеляційної скарги в частині накладення арешту на квартиру відхиляються колегією суддів, зважаючи на те, що це нерухоме майно також є предметом спору, при цьому доводи зустрічної позовної заяви про підстави визнання квартири спільною сумісною власністю мають бути оцінені під час судового розгляду по суті справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що в період шлюбу дружині подарована інша квартира, відхиляються колегією суддів, оскільки правового значення для перегляду ухвали про забезпечення позову у цій справі не мають.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов