Ухвала

іменем україни

06 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Державної казначейської служби України, третя особа - відділ державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції, про стягнення суми, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 20 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, у якому з урахуванням уточнень просив на підставі ст. ст. 1173, 1174 ЦК України стягнути з Державної казначейської служби України на його користь 159 540 грн 53 коп. шкоди, заподіяної невиконанням рішення суду.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що із-за неправомірних дій Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області відділом державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції не було виконане рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 15 червня 2012 року про стягнення на його користь з ОСОБА_5 145 тис. грн та частково рішення цього ж суду від 12 вересня 2011 року на суму 14 540 грн 53 коп.

Із метою забезпечення виконання вказаних рішень суду державним виконавцем було накладено арешт на все належне рухоме майно ОСОБА_5, у тому числі й на автомобіль Audi А4. Однак вказаний автомобіль було знято з реєстрації боржником ОСОБА_5 і продано його іншій особі в той час, як він перебував під арештом і знаходився на штрафмайданчику.

Посилаючись на те, що за дії працівників Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області несе відповідальність держава, просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2015 року в позові ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 20 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні коштів з Державної казначейської служби України скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 133 353 грн 36 коп. шкоди, яка виникла внаслідок невиконання рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 15 червня 2012 року. В решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що 05 лютого 2010 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Сліско C.M. видано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 141 тис. грн боргу.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції від 02 березня 2010 року відкрито виконавче провадження та постановою від 10 березня 2010 року накладено арешт та заборону відчуження на все рухоме і нерухоме майно боржника в межах суми стягнення 141 тис. грн.

Відомості про накладення арешту на майно ОСОБА_5 були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, термін дії обмеження - з 10 березня 2010 року до 10 березня 2015 року.

Вищезазначені постанови від 02 та 10 березня 2010 року за виконавчим написом були надіслані в Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області.

15 березня 2010 року постановою державного виконавця було оголошено розшук майна боржника ОСОБА_5, а саме: автомобіля Audi А4, 2005 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно із актом державного виконавця від 05 липня 2010 року у боржника ОСОБА_5 бути вилучені на зберігання ключі, номерний знак та технічний паспорт автомобіля Audi А4.

Рішенням Зборівського районного суду від 10 вересня 2010 року Тернопільської області виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку із чим державний виконавець 17 листопада 2010 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Зборівського районного суду від 29 червня 2010 року Тернопільської області стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 280 тис. грн, 28 тис. грн інфляційних нарахувань, 6 300 грн річних, 900 грн витрат на правову допомогу та 1 820 грн судових витрат, всього на загальну суму 317 020 грн.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2011 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 27 904 грн інфляційних нарахувань та 11 737 грн річних за прострочення грошового зобов'язання, всього на загальну суму 39 641 грн.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 15 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 70 500 грн основного боргу, 70 500 грн штрафних санкцій, 1 530 грн судових витрат, 2 500 грн витрат на правову допомогу, всього на загальну суму 145 тис. грн.

На підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2010 року видано виконавчий лист та 23 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження, у процесі якого було повторно описано та накладено арешт на автомобіль Audi А4.

Відомості про арешт майна ОСОБА_5 були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, термін дії обтяження - з 23 вересня 2010 року до 23 вересня 2015 року.

Крім того, у відділ державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції надійшло ще два виконавчі листи за рішеннями суду від 12 вересня 2011 року та 15 червня 2012 року, за якими відкрито виконавчі провадження відповідно 13 вересня 2011 року та 15 липня 2014 року і які були об'єднані у зведене виконавче провадження на загальну суму 501 661 грн.

Виконавчий лист за рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2010 року про стягнення 317 020 грн було виконано (постанова про закінчення виконавчого провадження від 07 вересня 2010 року).

Виконавчий лист за рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2011 року про стягнення 39 641 грн був виконаний частково на суму 25 100 грн 47 коп., залишок боргу - 14 540 грн 53 коп., який був повернутий 18 травня 2015 року стягувачеві у зв'язку з відсутністю майна у боржника.

Виконавчий лист за рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 15 червня 2012 року на суму 145 тис. грн залишився невиконаним та повернутий боржнику із-за відсутності майна у боржника 18 травня 2015 року.

Таким чином, на час пред'явлення позову залишились невиконаними рішення суду на загальну суму 159 540 грн 53 коп.

13 березня 2010 року за заявою ОСОБА_5 працівники Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області зняли автомобіль з обліку для реалізації та 24 листопада 2010 року на підставі заяви ОСОБА_8 та доданих нею документів зареєстрували на неї.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року, яка набрала законної сили, частково задоволено позов ОСОБА_3 Визнано протиправними дії Управління Державної автомобільної інспекції в Тернопільській області в частині зняття 13 березня 2010 року з реєстрації транспортного засобу - автомобіля марки Audi А4, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та його перереєстрації 24 листопада 2010 року на ОСОБА_8

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із їх безпідставності. Суд зазначив, що позивач не обґрунтував та не надав доказів протиправної поведінки Управління Державної автомобільної інспекції в Тернопільській області, не довів причинного зв'язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою, а також не довів вини відповідача у спричиненні йому майнової шкоди на заявлену суму позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні коштів з Державної казначейської служби України й ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що, вчиняючи вищевказані дії щодо зняття з реєстрації автомобіля боржника, на який накладено арешт, та перереєстрації його на іншу особу в період дії заборони його відчуження, Управління Державної автомобільної інспекції в Тернопільській області фактично порушило майнові права ОСОБА_3, оскільки вказаний транспортний засіб, який перебував у власності боржника ОСОБА_5 та був ним незаконно відчужений, був гарантією виконання боржником ОСОБА_5 своїх зобов'язань щодо повернення суми боргу, стягнутого за рішеннями суду.

Однак вищезазначений висновок суду апеляційної інстанції суперечить нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Судом установлено, що на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 стягнуто 141 тис. грн боргу. Постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції від 02 та 10 березня 2010 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно ОСОБА_5, на підставі яких внесено відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна з терміном дії обмеження до 10 березня 2015 року.

Крім цього, постановою державного виконавця від 15 березня 2010 року було оголошено розшук майна боржника, а саме: автомобіля Audi А4, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2010 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 стягнуто борг на загальну суму 317 020 грн.

Рішенням цього ж суду від 12 вересня 2011 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 27 904 грн інфляційних нарахувань та 11 737 грн річних за прострочення грошового зобов'язання на загальну суму 39 641 грн та рішенням від 15 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_5 70 500 грн основного боргу, 70 500 грн штрафних санкцій, 1 530 грн судових витрат та 2 500 грн витрат на правову допомогу, всього на загальну суму 145 тис. грн.

На підставі вказаних рішень, які набрали законної сили, видано виконавчі листи та відкрито виконавче провадження, які відділом державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції об'єднано в одне зведене виконавче провадження на суму 501 661 грн.

Також установлено, що на момент звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом виконавчий лист за рішенням суду від 29 червня 2010 року був виконаний у повному обсязі, виконавчий лист за рішенням суду від 12 вересня 2011 року виконаний частково, виконавчий лист за рішенням суду від 15 червня 2012 року залишився невиконаним, у зв'язку з чим 18 травня 2015 виконавчі листи були повернуті стягувачу через відсутність майна у боржника. Відтак залишилися невиконаними рішення суду на загальну суму 159 540 грн 53 коп.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з вказаних підстав не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом встановлених законодавством строків.

Статтею 22 вказаного Закону встановлено строк пред'явлення виконавчих документів до виконання тривалістю в один рік.

Згідно із ч. 3 ст. 23 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Оскільки виконавчі документи повернуті ОСОБА_3 18 травня 2015 року, то саме з цього дня встановлюється новий річний строк для пред'явлення їх до виконання.

Враховуючи те, що арешт накладено на все рухоме та нерухоме майно боржника, а не тільки на транспортний засіб, ОСОБА_3 має право повторно до травня 2016 року пред'явити повернуті йому виконавчі документи до виконання.

Таким чином, процесуальна можливість стягнення коштів з боржника не втрачена, а тому заявлений ОСОБА_3 позов є передчасним.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення на користь ОСОБА_3 з Державної казначейської служби України шкоди в розмірі 133 353 грн 36 коп., оскільки стягнута на користь позивача сума за своєю правовою природою не є шкодою, заподіяною рішеннями, діями чи бездіяльністю певного державного органу, а є сумою боргу, що стягнута за рішенням суду.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В розумінні вимог цієї статті збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Оскільки до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Тернопільській області не переходять зобов'язання боржника ОСОБА_5, а суд не установив, що управлінням спричинено шкоду як ОСОБА_3 особисто, так і його майну, висновок суду про стягнення з управління майнової шкоди є помилковим.

З огляду на вказане сума боргу, нестягнута відділом державної виконавчої служби у порядку виконавчого провадження, не може вважатися збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

Між тим, стягнення цієї суми з державного бюджету фактично означає заміну сторони виконавчого провадження та покладення на державний бюджет відповідальності за борговими зобов'язаннями ОСОБА_5, що суперечить вимогам ст. 378 ЦПК України.

Можливість настання правонаступництва у виконавчому провадженні передбачена ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов'язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника) у зв'язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Отже, підставою для правонаступництва у виконавчому провадженні є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, тобто перехід суб'єктивних, матеріальних прав чи обов'язків від одного суб'єкта матеріальних правовідносин до іншого суб'єкта.

Аналізуючи викладене, законодавством не передбачено інших підстав заміни сторони виконавчого провадження та можливості заміни боржника -фізичної особи на боржника - юридичну особу.

Таким чином, Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, з якого стягується шкода, не може бути правонаступником боржника ОСОБА_5

На зазначене апеляційний суд уваги не звернув.

Крім того, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_3 посилався на ст. 1173 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Позивачем не надано доказів причинно-наслідкового зв'язку між шкодою, завданою позивачу внаслідок невиконання рішення суду ОСОБА_5 на суму 159 540, 53 грн, та діями працівників Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області щодо зняття та перереєстрації транспортного засобу.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що транспортний засіб знятий з обліку за заявою ОСОБА_5 13 березня 2010 року, тобто до того, коли Управлінню Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області стало відомо про накладення державним виконавцем арешту на автомобіль та заборону на його відчуження та отримання відповідної постанови державного виконавця, яка надійшла до Управління тільки 15 березня 2010 року, тобто після зняття транспортного засобу з реєстрації.

Також поза увагою суду апеляційної інстанції залишилось те, що рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2010 року, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження і в межах якого накладено арешт на майно боржника, у тому числі і на автомобіль, виконано в повному обсязі та державним виконавцем 07 вересня 2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відсутній також причинно-наслідковий зв'язок і між перереєстрацією транспортного засобу в листопаді 2010 року і виконавчими провадженнями, відкритими на підставі рішень судів від 12 вересня 2011 року та 15 червня 2012 року, які повернуті стягувачу.

На порушення вимог ст. 212 ЦПК України зазначеним доказам суд апеляційної інстанції належної оцінки не надав, натомість дійшов помилкового висновку про доведеність вини Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області у невиконанні рішення суду відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року, якою визнано протиправними дії управління в частині зняття 13 березня 2010 року з реєстрації транспортного засобу та його перереєстрації 24 листопада 2010 року на іншу особу.

Разом з тим, установивши відсутність причино-наслідкового зв'язку між шкодою, завданою позивачу внаслідок невиконання рішення суду ОСОБА_5 на суму 159 540,53 грн, та діями працівників відділу Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області щодо зняття та перереєстрації транспортного засобу, суд першої інстанції дійшов правильного й обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України задовольнити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 20 серпня 2015 року скасувати.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик