Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича, третя особа - ОСОБА_5, про оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 завернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її брат ОСОБА_6 За життя останнім складено заповіт на належне йому майно, а саме, на Ѕ частину житлового будинку в с. Марківці Бобровицького району Чернігівської області, яку їй заповідав, та на Ѕ частину квартири по АДРЕСА_1 яку заповідав своєму сину ОСОБА_5 29 травня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії зв'язку з тим, що заповіт посвідчено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат». Посилаючись на наведене, просила суд визнати незаконною постанову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. від 29 травня 2015 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року, позовну заяву ОСОБА_3 повернуто заявнику для подачі до належного суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані ухвали і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_3 для подачі до належного суду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що спір виник з приводу нерухомого майна, а відтак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 114 ЦПК України за правилами виключної підсудності справа має розглядатися за місцезнаходженням цього майна.

Проте погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна.

Згідно з вимогами ст. 107 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (далі - постанова) перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (ст. 114 ЦПК України) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У пункті 42 постанови роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 81 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Зі змісту заявлених позовних вимог ОСОБА_3 убачається, що спір виник не з приводу нерухомого майна, а з приводу порушення нотаріусом вимог Закону України «Про нотаріат».

Таким чином, даний спір може бути пред'явлений за загальними правилами територіальної підсудності, визначеними ст. 109 ЦПК України. При цьому, застосування положень ст. 110 ЦПК України щодо правил альтернативної підсудності не виключається.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви для подання до суду за місцезнаходженням нерухомого майна є помилковим та таким, що не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув та не усунув порушень, допущених районним судом.

Ураховуючи викладене, оскаржувані судові ухвали не можуть вважатися законними та обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню з передачею питання про відкриття провадження до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року скасувати, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук О.В. ПоповичСудді: В.І. Амелін