Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Бойко О.Ю. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№335/9890/15
08 грудня 2016 року 9 годин 42 хвилини Справа № 22ц/778/3913/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Спас О.В., Поляков О.З.

секретар - Евальд Д.В.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1, третя особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення грошової суми, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі-Підприємець) про повернення безпідставно сплаченої грошової суми, посилаючись на те, що на підставі акту опису і арешту майна та протоколу тимчасового затримання транспортного засобу складених державним виконавцем Хортицього відділу державної виконавчої служби Запорізького міського районного управління юстиції (далі-Відділ) на зберігання відповідачу переданий належний третім особам автомобіль НОМЕР_1. 05 лютого 2015 року виконавче провадження, за яким були вжиті заходи примусового виконання рішення суду засобу було закрито, а арешт припинено. 09 лютого 2015 року він вніс Підприємцю плату за послуги зберігання автомобіля на автостоянці у розмірі 5200 грн., й, водночас машина була повернута ОСОБА_4. Оскільки між ним та відповідачем не було будь-яких договірних відносин то на підставі ст.1212 ЦК просив стягнути з останнього на його користь 5200 грн., проценти та інфляційні втрати встановленні ст.625 ЦК.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03.12.2015 року позов задоволено частково. Суд стягнув на користь заявника лише внесені кошти у сумі 5200 грн.

В апеляційній скарзі Підприємець, заявив, про скасування ухваленого рішення, оскільки на його думку суд неправильно визначив обставини справи й невірно застосував норми матеріального права щодо вимог про стягнення грошових коштів.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення і ухвалює нове в звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Судом встановлено, що за заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.12.2010 року з третіх осіб на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" були стягнуті заборгованість за кредитним договором у сумі 64 655 грн. 13 коп. та судові витрати.

За постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського районного управління юстиції від 24.10.2013 року відкрито виконавче провадження (а.с.4).

Під час здійснення виконавчих дій щодо примусового виконання згаданого рішення державний виконавець наклав арешт на автомобіль НОМЕР_1 належний третім особі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вилучив його та розмістив на автостоянці відповідача (а.с.6,7).

22 грудня 2014 року заочне рішення суду, за яким вчинялись виконавчі дії, скасоване судом, у зв'язку з чим виконавче провадження було закінчено, чинність арешту скасована (а.с.6-б,16).

Також судом встановлено, що 05.02.2015 року за актом автомобіль, який знаходився на зберіганні у підприємця, був повернутий власникам (а.с.15-б).

Із матеріалів справи також слідує, що 09.02.2015 року позивач сплатив Підприємцю 5200 грн. за послуги зберігання за час арешту (Квитанція а.с.17).

Свою позицію заявник обстоює тим, що між ним та відповідачем не існували договірні стосунків з приводу зберігання майна й послуг від Підприємця він не отримував, а тому сплачені кошти безпідставно отриманні.

Суд наголошує, що стаття 1212 ЦК регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок iншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

До матеріалів справи долучений договір зберігання укладений між Підприємцем та відділом (а.с.11).

Оплату послуг по зберіганню майна проводить Відділ на умовах п.3 Договору та оформляється актом. При цьому, допускається оплата іншою особою.

Відповідно до ч.1,3 ст.509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою (ст.528 ЦК).

Таким чином, виконання зобов'язання боржника іншою особою можливе в разі надання на це згоди боржником чи встановлення такої умови в договорі, вимог цивільного законодавства або якщо з суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто.

Отже, законодавець передбачив можливість виконання зобов'язання іншою особою, відмінною від боржника, оскільки особа боржника для кредитора не має значення.

Можливість виконання зобов'язання третьою особою передбачена і в окремих видах зобов'язань, зокрема у договорах у сфері зберігання.

Одночасно суд наголошує, що за згодою кредитора третя особа може виконати зобов'язання за боржника, навіть якщо договором передбачено особисте виконання.

За спірними правовідносинами відсутня пряма законодавча чи договірна заборона покладення виконання зобов'язання на третю особу, а тому Підприємець мав право прийняти виконання, запропоноване третьою особою.

У цьому разі, до іншої особи переходять права кредитора у зобов'язанні і застосовуються положення статей 512-519 цього Кодексу.

За правилами ст.33 ЦПК позивач не заявляв клопотання про залучення до участі у справі Відділу як співвідповідача у спірних правовідносинах.

Апеляційний суд не має права залучати таку особу до участі у справі на стадії апеляційного провадження, оскільки не є судом першої інстанції.

В такому разі рішення районного суду не може залишатись в силі й підлягає скасуванню з відмовою у позові.

Беручи до уваги наведене, колегія вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.303,309,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03.12.2015 року у цій справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: