АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Колесник О.М.
№22-ц/796/6145/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №753/5578/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Горобець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А

У березні 2015 року позивач звернувся в суд із позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування.

У мотивування вимог посилався на те, що 09 вересня 2014 року о 09:50 год у м.Києві на Дарницькому мості, електроопора - 100, з вини водія ОСОБА_3 який керував автомобілем марки Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої було пошкоджено його автомобіль марки Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до страхового Поліса АІ №2053423.

Згідно Звіту про оцінку майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу, №839/14 від 06.10.2014 року, яка проведена відповідачем, вартість відшкодування визначена в сумі 10 590,80 грн.

Відповідач перерахував йому частину страхової виплати, зменшеної на суму податку на додану вартість, у розмірі 8 825,67 грн (10 590,80 грн - 1765,13 грн (ПДВ).

У подальшому він звернувся на станцію технічного обслуговування Приватного підприємства «Український центр врегулювання збитків «Ладен-Авто» з метою ремонту свого автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Спеціалістами даного підприємства було проведено автотоварознавче дослідження для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля марки Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно Звіту №14/035 про оцінку колісного транспортного засобу марки Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_2, від 10.12.2014 року вартість відновлювального ремонту складає 55 293,17 грн, а з урахуванням того, що відшкодування здійснюється з урахуванням фізичного зносу, то сума відшкодування складає 35 421,48 грн.

Так, він звернувся до відповідача з заявою про доплату страхового відшкодування, на що отримав відмову.

Таким чином, відповідач зобов'язаний здійснити йому доплату страхового відшкодування в розмірі 26595,81 грн.

Окрім того, ним було сплачено вартість послуг експерта Приватного підприємства «Український центр врегулювання збитків «Ладен-Авто» за складання звіту в сумі 822 грн.

До того ж, він був змушений звернутися до адвоката для надання правової допомоги, в результаті чого поніс витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на його користь суму доплати страхового відшкодування у розмірі 27417,81 грн на його рахунок НОМЕР_5 в АТ «Про Кредит Банк», МФО 320984, судові витрати по сплаті судового збору і розмірі 274,19 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Під час розгляду справи до участі в справі залучено співвідповідача ОСОБА_3.

28 жовтня 2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначив, що 13 травня 2015 року судом було призначено автотоварознавчу експертизу, за результатом якої встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданої його автомобілю, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей автомобіля становить 44 470,15 грн.

Таким чином, сума доплати страхового відшкодування становить 36466,48 грн = 35 644,48 грн (44470,15 грн - 8 825,67 грн) + 822 грн (витрати за проведення товарознавчого дослідження).

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на його користь суму доплати страхового відшкодування у розмірі 36 466,48 грн на його рахунок НОМЕР_5 в АТ «Про Кредит Банк», МФО 320984, та відшкодувати йому за рахунок відповідача сплачені витрати на правову допомогу в розмірі 1440 грн понад вже заявлених у позовній заяві 2000 грн.

Також 21 грудня 2015 року представник ОСОБА_2 - Твердохлєбов О.В. подав клопотання про стягнення з відповідача додатково сплачених витрат по оплаті правової допомоги адвоката, в якому просив у разі ухвалення рішення на користь позивача включити до судових витрат додатково сплачені витрати по оплаті правової допомоги адвоката в розмірі 960 грн.

Загальна сума гонорару, сплаченого позивачем адвокату, з урахуванням додатково сплачених витрат по оплаті правової допомоги становить 4400 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 35 644 грн 48 коп. в рахунок стягнення доплати страхового відшкодування, 822 грн вартості автотоварознавчого дослідження, 487 грн 20 коп. судового збору, 2400 грн вартості судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, а всього 39 353 грн 68 коп.

У задоволенні частини позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення 2000 грн витрат на правову допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ПрАТ «Страхова група «ТАС» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС», судові витрати покласти на позивача.

Зазначає, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до ФОП ОСОБА_8 для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_2.

Згідно Звіту №839/14 від 06.10.2014 року, складеного ФОП ОСОБА_8, матеріальний збиток становить 10 590,81 грн з ПДВ.

07.10.2014 року позивачем була подана заява про страхове відшкодування, згідно якої він погодився із сумою страхового відшкодування, а тому відповідачем було прийняте рішення про здійснення виплати страхового відшкодування в сумі 8825,67 грн без ПДВ.

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги Звіт №839/14 від 06.10.2014 року, а взято до уваги Висновок експертів №9119/15-54 від 03.09.2015 року, яким оцінений розмір збитку станом на 03.09.2015 року, тобто майже через рік після завдання шкоди.

Крім того, 13.05.2015 року відповідачем було подано клопотання про призначення судової експертизи для визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai Santa Fe, д.н.з.НОМЕР_2, станом на 09.09.2014 року.

Однак, судом призначено судову автотоварознавчу експертизу з визначенням розміру матеріального збитку станом на 03.09.2015 року.

Посилається, що стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» 822 грн вартості автотоварознавчого дослідження є безпідставним, оскільки відповідач замовив за власний рахунок проведення автотоварознавчого дослідження в передбаченому законодавством порядку, дані витрати не пов'язані з ДТП та не є судовими витратами.

Також, посилаючи на ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», не погоджується з розміром судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, які були стягнуті з ПрАТ «Страхова група «ТАС».

Звертає увагу й на ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Окрім того, згідно п. 32 «Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, у разі виникнення необхідності у визначенні розміру ймовірного страхового відшкодування оцінка застрахованого майна проводиться з урахуванням умов страхування та дотриманням принципів корисності і заміщення. Для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 09 вересня 2014 року о 09:50 год у Дарницькому районі м. Києва на Дарницькому мості, електроопора - 100, з вини водія ОСОБА_3 який керував автомобілем марки Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1, відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої пошкоджено автомобіль марки Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» (Поліс серії АІ №2053423, термін дії полісу з 24.05.2014 року по 23.05.2015 року, ліміт по майну - 50 000 грн, франшизи - 0 грн), що підтверджується Інформацією з єдиної централізованої бази даних МТСБУ. (а.с. 181)

У ст. 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась, із настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Згідно зі Звітом №839/14 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_2, від 06.10.2014 року, складеним ФОП ОСОБА_8 на замовлення ПрАТ «Страхова група «ТАС», майнова шкода складає 10590,81 грн. (а.с.9-20)

Відповідно до п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

07.10.2014 року позивач подав заяву до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про виплату страхового відшкодування, визначеного ФОП ОСОБА_8 (а.с. 125)

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 перераховано частину страхової виплати, зменшеної на суму податку на додану вартість у розмірі 8 825,67 грн (10 590,80 грн - 1765,13 грн (ПДВ).

У подальшому позивачем було замовлено в Приватному підприємстві «Український центр врегулювання збитків «Ладен-Авто» проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля марки Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно Звіту №14/035 про оцінку колісного транспортного засобу марки Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_2, від 10.12.2014 року розмір матеріального збитку складає 35 421,48 грн. (а.с. 32-38).

Необхідність проведення такого товарознавчого дослідження викликано тим, що позивачем встановлено внутрішні пошкодження автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди, які не були враховані при попередньому огляді ФОП ОСОБА_8

Представник страхової компанії не спростував наявність внутрішніх пошкоджень автомобіля, які не могли бути встановлені при поверхневому огляді, та, що для їх встановлення необхідно було провести безпосередній огляд шляхом демонтажу пошкоджених деталей.

При такому огляді і було встановлено ряд додаткових пошкоджень, пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.05.2015 року в даній справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої автомобілю маркиHyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_2, під час ДТП 09.09.2014 року на час проведення експертизи. (а.с. 130-131)

У Висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи №9119/15-54 від 03.09.2015 року зазначено, що розмір матеріальної шкоди, завданої автомобілю, складає 44 470,15 грн. (а.с. 141-145)

У п. 14 Постанови Пленуму «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги розмір збитку, визначений висновком судової експертизи станом на час її проведення, оскільки за період часу з дня скоєння ДТП і до проведення судової експертизи значно підвищилась вартість запасних частин, а також вартість робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля позивача.

Крім того, механічні пошкодження, отримані автомобілем позивача під час дорожньо-транспортної пригоди, які зазначені в Звіті №14/035 про оцінку колісного транспортного засобу марки Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_2, від 10.12.2014 року, узгоджуються з пошкодженнями, зазначеними у Висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи №9119/15-54 від 03.09.2015 року і відповідачем не спростовані.

У суді апеляційної інстанції представник товариства посилається на те, що у висновку експерта зазначено ряд пошкоджень, які, на думку представника відповідача, не можуть мати місце при таких пошкодженнях, а саме: система кондиціювання, подушка сидіння, ремні безпеки.

На спростування цього ОСОБА_2 пояснив, що з урахуванням системи кондиціювання моделі його автомобіля, транспортний засіб має зону кондиціюванню, яка знаходиться в задній частині автомобіля. Оскільки була пошкоджена задня частина автомобіля, двері, відповідно при внутрішньому огляді пошкоджень були встановлені й інші пошкодження.

Колегія суддів погоджується з висновком спеціалістів щодо необхідного обсягу робіт та деталей для відновлювального ремонту автомобіля, оскільки доводи представника товариства щодо необхідності проведення робіт та заміни деталей для відновлення автомобіля ґрунтуються лише на його власному висновку, що таке не може бути.

Всі ці висновки спеціалістів знаходились в матеріалах справи на час розгляду справи в суді першої інстанції, проте представником товариства не порушувались питання про виклик експертів в судове засідання.

Лише в апеляційному суді представник заявив клопотання про виклик в судове засідання спеціалістів, оскільки в нього є сумнів щодо необхідності виконання тих робіт, які не зазначив у своєму висновку ФОП ОСОБА_8.

Враховуючи вимоги ст. 303 ЦПК України, колегія суддів відмовила в задоволені заявленого клопотання, оскільки воно не заявлялося стороною в суді першої інстанції без поважних причин, крім того, ґрунтується лише на припущеннях представника товариства.

Слід також зазначити, що за захистом порушеного права ОСОБА_2 звернувся в суд 20 березня 2015 року, тобто через незначний проміжок часу після виплати йому страхового відшкодування за рішенням відповідача.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір страхового відшкодування підставно виходив з вимог п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на необхідність врахування судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, то апелянт не надав жодних доказів, які б свідчили про те, що приведенні експертизи експертом допущені порушення закону.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на п. 32 «Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, є безпідставними, оскільки в даному пункті вказано, що сума ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи не з розрахунку курсу валют на дату дорожньо-транспортної пригоди, а виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. Тобто, враховується ступінь зносу (характеристика) транспортного засобу, розрахованого в порядку встановленому законодавством, що відповідає ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і це було враховано у Висновку експертів від 03.09.2015 року №9119/15-54.

Щодо стягнення 822 грн вартості автотоварознавчого дослідження, то така вимога ґрунтується на вимогах ст. 22 ЦК України, оскільки вказана сума є збитками, які поніс ОСОБА_2 для відновлення порушеного права.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова група «ТАС», посилаючи на ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», не погоджується з розміром судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, які були стягнуті з ПрАТ «Страхова група «ТАС».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За приписами статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У пп. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст. 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї Постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2, та адвокатом Твердохлєбовим О.В. укладено Договір №04/11/2014 про надання правової допомоги від 04.11.2014 року. (а.с. 94-96)

Позивачем на підтвердження надання правової допомоги адвокатом Твердохлєбовим О.В. надано такі акти надання правової допомоги та квитанції про оплату витрат:

- Акт №1 від 28.02.2015 року, згідно якого гонорар адвоката складає 2000 грн, з яких 400 грн за 1 год за надання правової інформації, консультацій та роз'яснень з правових питань, 1600 грн за 4 год за здійснення правового супроводу, аналіз документації про оцінку вартості майнової шкоди, завданої транспортному засобу, підготовка позивача для звернення до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування. Оплата послуг підтверджується квитанцією №22374862 від 04.03.2015 року (а.с. 97-98);

- Акт №2 від 20.10.2015 року, згідно якого гонорар адвоката складає 960 грн, з яких 480 грн за 1 год за представництво інтересів позивача в судовому засіданні під час здійснення цивільного судочинства, 480 грн за год за присутність та надання консультацій і роз'яснень з правових питань під час проведення експертизи (а.с. 173);

- Акт №3 від 23.10.2015 року, згідно якого гонорар адвоката складає 480 грн за 1 год за ознайомлення з матеріалами цивільної справи. Оплата послуг за Актами №2 та №3 підтверджується квитанцією №0.0.452507756.1 від 23.10.2015 року (а.с. 172, 174);

- Акт №4 від 26.11.2015 року, згідно якого гонорар адвоката складає 480 грн за 1 год за представництво інтересів позивача в судовому засіданні під час здійснення цивільного судочинства (а.с. 187);

- Акт №5 від 02.12.2015 року, згідно якого гонорар адвоката складає 480грн за 1 год за представництво інтересів позивача в судовому засіданні під час здійснення цивільного судочинства. Оплата послуг за Актами №2 та №3 підтверджується квитанцією №0.0.473989405.1 від 11.12.2015 року (а.с. 188-189).

З оскаржуваного рішення суду вбачається, що судом задоволено вимоги про стягнення 2400 грн правової допомоги. Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення 2000 грн правової допомоги не оскаржується.

Колегія суддів не погоджується з розміром задоволених витрат на правову допомогу з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що 13.05.2015 року судове засідання відбувалося за присутності адвоката позивача з 16:08:58 год по 16:39:06 год. (а.с. 127-128)

Згідно Актів про надання правової допомоги №2, 3, 4, 5 вартість 1 год складає 480 грн, звідси вартість 1 хв. = 480 грн / 60 хв. = 8 грн.

Таким чином, гонорар адвоката за представництво інтересів позивача в судовому засіданні 13.05.2015 року становить 31 хв.(тривалість судового засідання 13.05.2015 року) * 8 грн (вартість 1 хв.) = 248 грн.

28.10.2015 року судове засідання відбувалося також за присутності адвоката позивача з 11:09:51 год по 11:26:43 год. (а.с. 175-176)

Таким чином, гонорар адвоката за представництво інтересів позивача в судовому засіданні 28.10.2015 року становить 17 хв.(тривалість судового засідання 28.10.2015 року) * 8 грн (вартість 1 хв.) =136 грн.

Щодо судового засідання, яке відбулося 21.12.2015 року без фіксації технічними засобами в зв'язку з несправністю системи камертон (а.с. 184), колегія суддів зазначає, що присутність представника позивача 21.12.2015 року підтверджується розпискою про дату розгляду справи на 25.02.2016 року, а тому приходить до висновку про зарахування 1 год в розмірі 480 грн за представництво інтересів позивача в судовому засіданні 21.12.2015 року.

Інші процесуальні дії, які відбувалися за участю представника позивача, а саме, присутність та надання консультацій і роз'яснень з правових питань під час проведення експертизи, ознайомлення з матеріалами цивільної справи, підтверджуються матеріалами справи і апелянтом не спростовані.

Таким чином, розмір компенсації витрат на правову допомогу становить 1 344 грн (480 грн + 248 грн + 480 грн + 136 грн + 480 грн).

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 подав клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 800 грн, які понесені ним при розгляді справи в Апеляційному суді міста Києва, проте дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, підлягають розподілу у випадку зміни або скасування рішення щодо позовних вимог, а оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року в частині стягнення вартості судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, змінити, зменшивши суму з 2400 грн до 1 344 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва