ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4093/16-ц
провадження № 2/753/3486/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря - Борисова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РАНТЬЕ» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ТОВ «ФК «РАНТЬЕ»звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та просило суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі53 415 грн. 20 коп.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Ідея Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «РАНТЬЕ»)та ОСОБА_2 17.09.2013 року укладено кредитний договір №Р20.185.71376, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 48 910 грн., а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит, сплатити за його користування проценти у розмірі 7,9% річних.

ПАТ «Ідея Банк» виконав умови кредитного договору та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі.

Вказана в позовній заяві заборгованість відповідача перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2, умов кредитного договору від 17.09.2013 року, а саме порушенням строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків.

Позивач у судове засідання свого представника не направив, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, позовних вимог не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, крім того, подав до суду письмові заперечення.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 17.09.2013 укладено кредитний договір №Р20.185.71376, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 48 910 грн., а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит, сплатити за його користування проценти у розмірі 7,9% річних.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ «Ідея Банк» виконав умови кредитного договору та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с.14).

Між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» 30.09.2015 укладено договір факторингу №30/09-1, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» відступило ПАТ «Ідея Банк» право вимоги, зокрема за кредитним договором №Р20.185.71376 від 17.09.2013, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний термін доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.179 ЦПК України).

Позивач не довів належними, достатніми та допустимими доказами тієї обставини, що відповідач була належним чином повідомлена про заміну кредиторів у кредитному зобов'язанні та що їй було надано докази переходу до позивача прав у кредитному зобов'язанні, або, якщо такого повідомлення не було, то доказів на підтвердження того, що відповідач здійснила погашення заборгованості первісному кредитору-ПАТ «Ідея Банк» на момент судового розгляду цієї справи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази про вручення та ознайомлення відповідача з вказаним повідомленням.

Таким чином, відповідач не була своєчасно повідомена про зміну кредитора в зобов'язанні, зокрема їй не було надано жодних доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Разом з тим, відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, пені, зазначені в розрахунку, є вірними.

Також, в матеріалах справи крім копії свідоцтва про реєстрацію ТОВ "ФК Рантьє", виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання на ринку фінансових послуг, відсутні будь-які інші документи, які підтверджують, що позивач (фактор - ТОВ "Фінансова компанія Рантьє") дійсно є іншою фінансовою установою і має право заключати відповідні договори факторингу.

До того, в самому договорі не зазначено початкового непростроченого залишку.

Також, позивачем не надано належного розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, з якого вбачалося, яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на 30.09.2015 року та 11.02.2016 року. Нічим не підтверджені доводи позовної заяви про наявність заборгованості відповідача за кредитним договором. Адже самі по собі розрахунки заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 30.09.2015 року та 11.02.2016 року не є належними, достовірними та достатніми доказами існування заборгованості.

Позивачем не надано доказів того, що на момент переходу до нього прав за кредитним договором на підставі договору факторингу, існувало право вимоги до відповідача, саме у тому обсязі та на умовах, які зазначені у реєстрі заборгованостей боржників (в тому числі щодо сум «початкового тіла кредиту», «початкового проценту», тощо), а також у позовній заяві не доведено ніякими доказами ту обставину, що право вимоги до боржника (відповідача), яке виникло у ПАТ «Ідея Банк», було передано ним ТОВ "ФК "Рантьє" на підставі договору факторингу, і чи вказалі укладався даний договір, оскільки на копії договору, наданому позивачем та витягу з Додатку №2 до даного договору від 30.09.2015 року містяться реквізити лише ТОВ "ФК "Рантьє" та повністю відсутні реквізити (підписи, відповідні печатки) ПАТ "Ідея Банк", що ставить під сумнів взагалі сам факт його укладення між даними двома юридичними особами.

Крім того, текст зазначеного договору факторингу №30/09-1, не містить жодних посилань на те, що боржником по цьому договору є відповідач.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РАНТЬЕ» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Комаревцева Л.В.