Справа № 502/2652/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Кілія

Кілійськийрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»

до

ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості за кредитним договором, -

УСТАНОВИВ:

Позивач 11.11.2015 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500957839 від 27.08.2014 року у розмірі 66214 гривень 06 копійок, а також про стягнення судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1218 гривень, сплачених позивачем при зверненні до суду.

Позивач зазначав, що 27.08.2014 року уклав з відповідачем кредитний договір № 500957839, на підставі якого відповідач отримав кредит у сумі 53590 гривень 71 копійок. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту.

Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 53590 гривень 71 копійок.

Однак позичальник належним чином не виконав зобовязання, покладені на нього відповідно до вищезазначеного договору, у зв'язку з чим станом на 23.10.2015 р. має заборгованість 66214 гривень 06 копійок, яка складається з наступного:

-53590 гривень 71 копійок заборгованість за кредитом;

-5543 гривень 35 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом;

-4680 гривень 00 копійок комісія;

-2400 гривень 00 копійок штраф.

Представник позивача ПАТ «Альфа Банк» в судове засідання не зявився, але на адресу суду від нього надійшло клопотання про те, що просить розглянути справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, однак надала заяву про те, позовні вимоги визнає та просить розглядати справу

На підставі клопотання позивача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Перевіривши наявні докази, встановивши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, судом встановлено:

27.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством „Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 500957839, відповідно до п. 2.1. якого Банк надає відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 53590 гривень 71 копійок. Відповідно до п.2.3 зазначеного договору дата остаточного повернення кредиту 28.08.2019 року. Відповідач в свою чергу зобов'язувалася прийняти, належним чином використати та повернути кредитні кошти, а також сплатити процентну ставку за користування кредитом у розмірі 15,99% річних.

Згідно п 2.6 зазначеного кредитного договору порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього договору, а також є невідємною його частиною.

Позивачем виконано умови кредитного договору № 500957839 від 27.08.2014 року та надано відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 53590 гривень 71 копійок, що підтверджується випискою по особових рахунках з 27.08.2014 року по 23.10.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В ст. 634 ЦК України зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором.

16.10.2015 року у зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного № 500957839 від 27.08.2014 року позивачем ПАТ „Альфа-Банк" на адресу відповідача: Одеська область, м. Кілія, вул. Горького п/б 52, надіслано письмову вимогу про дострокове повернення кредиту.

З ч. 2 ст.615 Цивільного кодексу України вбачається, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

В статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Однак відповідачем ОСОБА_2 порушено умови кредитного договору №500957839 від 27.08.2014 року в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії та штрафу. У зв'язку з цим відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500957839 станом на 23.10.2015 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 66214 гривень 06 копійок з яких: 53590 гривень 71 копійка - заборгованість за кредитом; 5543 гривні 35 копійок - заборгованість по сплаті відсотків; 4680 гривень - комісія; 2400 гривень штраф.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає вимогу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При звернені до суду ПАТ «Альфа-Банк» було сплачено 1218 гривень судового збору, що підтверджується відповідним меморіальним ордером № 1378680 від 30.10.2015 року. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1218 гривень, понесені позивачем при звернені до суду.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, МФО 300346, п/рах. 0004) заборгованість за кредитним договором № 500957839 від 27.08.2014 року в розмірі 66214 гривень 06 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, МФО 300346, рах. 0004) судові витрати, які складаються з 1218 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3