Справа №591/8041/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1174/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Гагіна М. В. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Сумської міської ради, управління обліку, розподілу та приватизації житла про визнання недійсною приватизації та виселення, -

в с т а н о в и л а:

16 листопада 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Розпорядженням Управління обліку, розподілу та приватизації житла СМР №265 квартира АДРЕСА_1 передана в порядку приватизації в приватну власність ОСОБА_3 Рішенням суду визнано недійсними рішення №465 від 21 серпня 2012 року виконавчого комітету Сумської міської ради в частині надання ОСОБА_3 однокімнатної квартири АДРЕСА_2 та ордер на цю квартиру. Вважає, що у звязку з визнанням ордеру недійсним, приватизації квартири на ОСОБА_3 проведена незаконно. Остаточно уточнивши позовні вимоги, просить визнати приватизацію житлового приміщення квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 недійсною, виселити ОСОБА_3 із вищезазначеної квартири в звязку з визнанням виданого йому ордеру на це житло недійсним, та вселити його в квартиру АДРЕСА_4.

Рішенням суду від 01 червня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Скасовано розпорядження Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 15 серпня 2014 року № 265 в частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане ОСОБА_3 22 серпня 2014 року згідно розпорядження Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 15 серпня 2014 року № 265.

Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_5.

Зобовязано Виконавчий комітет Сумської міської ради надати ОСОБА_3 інше жиле приміщення, яке за розміром та благоустроєм повинно відповідати квартирі АДРЕСА_6.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову та ухвалити нове, яким відмовити у ОСОБА_5 у позові. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що під час розгляду справи не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, застосовано норми матеріального права, які не підлягали застосуванню до спірних правовідносин. Крім того зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд безпідставно вийшов за межі позовних вимог та вирішив питання, які не були заявлені позивачем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, позивачку та її представника адвоката ОСОБА_6, які заперечують проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням №9 від 25 січня 1994 року виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів ОСОБА_5 надано однокімнатну квартиру №84, житловою площею 14,4 кв.м у будинку №29 по вул. Заливній у м. Суми, а 18 листопада 1994 року видано ордер №645 на вселення в зазначену квартиру.

ОСОБА_5 фактично вселилась у вказану квартиру, завезла свої речі, але проживати там не могла з поважних причин непридатністю приміщення для проживання.

Рішенням №465 від 21 серпня 2012 року виконавчого комітету Сумської міської ради однокімнатну квартиру №84, житловою площею 14,4 кв.м, у будинку №29 по вул. Заливній у м. Суми надано ОСОБА_3, а 04 жовтня 2012 року йому видано ордер №1872 на вселення в цю квартиру (а.с.12).

В порушення вимог ч. 3 ст. 58 ЖК України виконавчим комітетом Сумської міської ради прийняте рішення про надання спірної квартири та видано ордер ОСОБА_3 на заселення квартири АДРЕСА_7, яка не була вільною та на яку фактично і юридично зберігає право позивач.

Зазначені обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі 591/9147/14-ц за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Сумської міської ради, управління обліку, розподілу та приватизації житла, ОСОБА_3 про визнання рішення Сумської міської ради №465 від 21 серпня 2012 року та ордера недійсними, а тому доказуванню відповідно до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають.

В серпні 2014 року ОСОБА_3 подав до органу приватизації Сумської міської ради (яким є Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради) заяву про приватизацію спірної квартири. Розпорядженням управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 15.08.2014 року вказана квартира передана у приватну власність ОСОБА_3 (а. с. 39-44)

22 серпня 2014 року виконавчим комітетом Сумської міської ради, на підставі розпорядження управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 15.08.2014 року, ОСОБА_3 видане свідоцтво про право власності на спірну квартиру, а 04.11.2014 року внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру. (а.с. 75-76)

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 червня 2015 року, у справі № 591/9147/14-ц у справі за позовом ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Сумської міської Ради, Управління обліку, розподілу та приватизації житла, ОСОБА_3 про визнання рішення Сумської міської ради № 465 від 21.08.2012 року та ордера недійсними, визнано рішення Сумської міської ради № 465 від 21.08.2012 року та ордер виданий ОСОБА_3 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_8 недійсним (а. с. 10-11).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 26.08.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.02.2016 року, рішення суду змінено. Резолютивну частину викладено в наступній редакції: визнано недійсними рішення №465 від 21 серпня 2012 року виконавчого комітету Сумської міської ради в частині надання ОСОБА_3 однокімнатної квартири АДРЕСА_9 та ордер на дану квартиру (а.с.7-9).

Виходячи з встановлених обставин справи, суд першої інстанції з посиланням на відповідні норми Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, прийшов до правильного висновку, що участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації. Так як ордер, на підставі якого ОСОБА_3 вселився у спірну квартиру, було визнано недійсним, не можна вважати, що він на законних підставах набув право користування спірною квартирою та відповідно взяв участь у її приватизації.

Суд першої інстанції також обґрунтовано не погодився з доводами представника відповідача про те, що позивачка втратила право користування спірною квартирою, а тому не має право на звернення з цим позовом, оскільки рішеннями судів у цивільній справі 591/9147/14-ц встановлено, що вона не мешкала у спірному житловому приміщенні з причин, які судом були визнані поважними.

Не може колегія суддів погодитись і з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та вирішив питання, які не були заявлені позивачем. ОСОБА_5 були заявлені вимоги про визнання приватизації житлового приміщення квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 недійсною, а тому суд першої інстанції, розглянувши ці вимоги, з посилання на положення ст. 16 ЦК України захистив порушене право позивачки у спосіб, встановлений діючим законодавством.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 червня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -