У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 8 червня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Хопти С.Ф., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року, - в с т а н о в и л а: У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 яку вона отримала ІНФОРМАЦІЯ_1 у спадок після смерті матері ОСОБА_6 Друга частина будинку належала її сестрі - ОСОБА_7, яка померла 10 травня 2011 року, яку вона теж отримала у спадок після смерті матері ОСОБА_6 Вважала, що вона з 1995 року і до теперішнього часу відкрито, безперервно володіє і користується всім будинком, оскільки ОСОБА_7 на момент отримання спадщини, у 1995 році, і до своєї смерті фактично проживала в м. Махачкала, Республіка Дагестан, Росія. З огляду на викладене, просила визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_7, за набувальною давністю. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами, ст. ст. 321, 328, 344 ЦК України, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки належну ОСОБА_7 частину спірного будинку після її смерті успадкувала ОСОБА_5, яка зареєструвала право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, факт тривалого і безперервного володіння чужим майном не є підставою для визнання права власності на нерухому річ, яка завідомо для позивача належить певній особі. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.Ф. Хопта
й