АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/1114/2016 Головуючий у І інстанції Панченко О.М.
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Банк" Фінанси та Кредит" Семенчук ВіталіїЮріївни на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства" Банк" Фінанси та Кредит" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи : Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., Деснянський районний відділ державної міграційної служби України в м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та виселення з житлового приміщення,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство " Банк " Фінанси та кредит" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3 особа ОСОБА_5, Реєстраційна служба Головного управління юстиції , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., Деснянський районний відділ ДМС України у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач посилався на те, що 15 травня 2007 року між ТОВ " Банк " Фінанси та Кредит" правонаступником якого є ПАТ " Банк " Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 21- 07- И/33 згідно якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 148 770 дол. США зі строком повернення кредиту 14 травня 2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом 13,55 відсотків річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 21-07-И/33 між Банком та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір від 15 травня 2007 року предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором № 21-07-И/33 в сумі 1 642 136 грн. 32 коп.

Проте рішення суду до цього часу не виконано сума заборгованості за кредитним договором на 01.12.2014 року складає 7 613 532,89 грн. з яких : сума строкової заборгованості за кредитом 130 789,77 дол. США, що еквівалентно - 1 969 223,09 грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом 13 448,78 дол. США, що еквівалентно - 202 490,21 грн.; сума заборгованості по відсотках 1 676,78 дол. США, що еквівалентно 25 246,27 грн.; сума простроченої заборгованості по відсотках - 93 535,86 дол. США, що еквівалентно - 1 408 313,32 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення кредиту 4 008 260,00 грн., а тому в рахунок погашення заборгованості Банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,00 кв.м, жилою площею 39,90 кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат, що належать на праві приватної власності ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2007 року шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством " Банк Фінанси та кредит " за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства " Банк Фінанси та кредит" задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором № 21-07-И/33 від 15.05.2007 року в сумі 7 613 532,89 грн. з яких : сума строкової заборгованості за кредитом 130 789,77 дол. США, що еквівалентно - 1 969 223,09 грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом 13 448,78 дол. США, що еквівалентно - 202 490,21 грн.; сума заборгованості по відсотках 1 676,78 дол. США , що еквівалентно 25 246,27 грн.; сума простроченої заборгованості по відсотках - 93 535,86 дол. США, що еквівалентно - 1 408 313,32 грн. ; сума пені за несвоєчасне погашення кредиту 4 008 260,00 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме : квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 66,00 кв.м, жилою площею 39,90 кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат, що належать на праві приватної власності ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2007 року шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством " Банк Фінанси та кредит " за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

В задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства " Банк Фінанси та Кредит" судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства " Банк Фінанси та Кредит" судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

У апеляційній скарзі представник ПАТ " Банк Фінанси та Кредит" ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмовити у задоволені позову про виселення скасувати та задовольнити в цій частині позовні вимоги, оскільки судом порушені вимоги матеріального права.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не оскаржувалося і набрало законної сили , а тому не є предметом перевірки суду апеляційної інстанції щодо його законності та обґрунтованості.

Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідачів про час та місце судового розгляду, проте вони виявилися безрезультатними, оскільки судові повістки поверталися до суду з поміткою Укрпошти " за закінченням терміну зберігання ". Направлені на адресу відповідної житлово-експлуатаційної організації судові повістки повернулися до суду без вручення , у зв'язку з тим, що вручити відповідачам немає можливості, оскільки при неодноразовому відвідуванні, двері не відчинили.( а.с. 246)

У суду відсутні дані про зміну відповідачами місця проживання, а тому відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином .

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити з підстав, викладених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Частиною першою статті 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК УРСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті( ч.4 ст. 109 ЖК України ).

Судом встановлено, що 15 травня 2007 року між ТОВ " Банк " Фінанси та Кредит" правонаступником якого є ПАТ " Банк " Фінанси та Кредит"( далі - Банк) і ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 21 -07-И/33 відповідно до якого відповідач отримав кредитні ресурси в сумі 148 770 дол. США з терміном погашення до 14.05.2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,55 % річних.

Кредитні ресурси отримані позичальником за цим Договором використовуються за цільовим призначенням : для придбання 3 - кімнатної квартири, розташованої, за адресою : м. Київ, вул. Марини Цвєтаєвої , б. 8а , кв.70 загальною площею 66,00 кв.м, житловою площею - 39,90 кв.м( п.2.3 Договору)

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір від 15.05.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., предметом якого є нерухоме майно : квартира під номером 70, що знаходиться в будинку під номером 8 А по вулиці Цвєтаєвої Марини в місті Києві ( п.1Іпотечного договору).

Відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з того, що вимоги позивача про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 є передчасними , оскільки відсутні дані про отримання ОСОБА_3 вимоги про добровільне виселення з квартири.

Відповідно до п.2 ст. 40 Закону України " Про іпотеку " після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Однак, суд не звернув увагу на те, що зазначена вимога стосується позасудового врегулювання спору і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду.

Згідно із частиною третьої статті 36 Закону України " Про іпотеку " договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачити передачу іпотеко- держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається в інших не заборонених законом підстав , зокрема ( частина перша статті 328 ЦК України )( постанова ВС України у справі № 6-1851цс 15 ).

З урахування зазначених вимог закону та діючи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів не вбачає підстав до задоволення вимог про виселення відповідачів.

Крім того, пред'являючи вимоги про виселення ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), позивач, разом з тим, не надав доказів про проживання зазначених осіб у спірній квартирі, оскільки саме ця обставина є підставою до їх виселення та відсутні дані про реєстрацію неповнолітньої ОСОБА_5 за зазначеною адресою і наявність у неповнолітньої іншого житла та не залучено до участі в справі відповідні органи опіки та піклування.

Зі змісту позовної заяви від 20 січня 2015 року вбачається , що ОСОБА_5 зазначена у позовній заяві як третя особа у справі і лише у позовній заяві , яка подана в день ухвалення рішення ОСОБА_5 значиться як відповідач.( т.1 а.с. 2, 149).

Виходячи з наведеного, вимоги позивача про виселення не підлягають задоволенню і з цих підстав.

За таких обставин, рішення суду про виселення необхідно змінити в частині правового обґрунтування.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Банк" Фінанси та Кредит" ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволені позову про виселення з жилого приміщення змінити в частині правового обґрунтування.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: