АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4590/16 Головуючий 1 інст. Шуліка Ю.В.
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кокоші В.В., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог Банк вказував, що 30 липня 2008 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 67 700 доларів США зі строком повернення не пізніше 30 липня 2036 року зі сплатою 13,5% річних. З метою забезпечення виконання кредитного зобовязання між Банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладені договори поруки. Зобовязання за кредитним договором належним чином відповідачем не виконуються. Станом на 19 листопада 2015 року сума заборгованості за кредитом складає 49 342,80 доларів США та 22 911,62 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

Тому, ПАТ «УкрСиббанк» просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Банку суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту від 30 липня 2008 року в розмірі 49 342,80 доларів США, що є заборгованістю по кредиту та процентам, а також 22 911,62 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Крім того, Банк просив солідарно стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 18 043,12 грн., а також витрати повязані із викликом через газету «Слобідський Край» в сумі 208,80 грн.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 березня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з відповідачів на користь Банку заборгованість за договором споживчого кредиту у сумі 49 342,80 доларів США, що відповідає 1 179 963,24 грн., та пеню за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 22 911,62 грн. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 6 014,54 грн. з кожного та понесені судові витрати в сумі по 69,60 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Банку суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором від 30 липня 2008 року в розмірі 49 342,80 доларів США, що є заборгованістю по кредиту та процентам, а також 22 911,62 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Стягнути з відповідачів в рівних частках на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми сплаченого судового збору в розмірі 18 043,12 грн. та за виклик через газету «Слобідський Край» в сумі 208,80 грн. Крім того, стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 19 847,43 грн., а всього з кожного по 12 699,79 грн.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що предметом позовних вимог Банку було стягнення заборгованості за кредитним договором саме в іноземній валюті, а лише пеня заявлена у гривні, тоді як суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги перевів іноземну валюту, що підлягає стягненню у гривню за курсом, установленим НБУ станом на 19 листопада 2015 року. З урахуванням того, що позивач має ліцензію на здійснення операцій в іноземній валюті, стягненню підлягає сума заборгованості саме в іноземній валюті без еквіваленту в гривні. Крім того, судом першої інстанції стягнута сума заборгованості солідарно з відповідачів, проте за умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою, тому у позові було заявлено про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_1 (як боржника) та ОСОБА_2 (як поручителя), а також окремо з ОСОБА_1 (боржника) та ОСОБА_3 (поручителя).

Відповідачі про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином причин неявки до суду не надали.

Неявка повторно відповідачів та їх представників, належно повідомлених про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що зобовязання за кредитним договором мають виконуватися належним чином, тому з відповідачів солідарно підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором від 30 липня 2008 року.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду першої інстанції оскаржується Банком лише в частині зазначення еквіваленту стягнутої суми в іноземній валюті, а також в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з усіх відповідачів. В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 30 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту за умовами якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 67 700 доларів США зі строком повернення не пізніше 30 липня 2036 року зі сплатою 13,5% річних (а.с.5).

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

На забезпечення виконання кредитного зобовязання 30 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_2, а також між Банком та ОСОБА_3 укладені окремі договори поруки (а.с.18,20).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Матеріали справи свідчать, що станом на 19 листопада 2015 року сума заборгованості боржника за кредитом складає 49 342,80 доларів США та 22 911,62 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Положеннями статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини). Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі або частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не має права пред'явити вимогу до іншого поручителя щодо розподілу відповідальності перед кредитором.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-511цс15.

У даній справі позивач просив стягнути заборгованість солідарно з боржника та двох поручителів окремо, бо вбачається, що з поручителями укладені два окремі самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність позовних вимог, проте помилково солідарно стягнув суму заборгованості з усіх відповідачів.

Крім того, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, а саме стягнув на користь Банку суму заявленої заборгованості в іноземній валюті з її еквівалентом національної валюти гривні.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Згідно зі статтею 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність" кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Статтею 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України (далі НБУ). Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення.

Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет.

Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобовязання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, скасувавши його в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором споживчого кредиту від 30 липня 2008 року у сумі 49 342,80 доларів США, що відповідає 1 179 963,24 грн., та пеню за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 22 911,62 грн. Стягнувши на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_2), ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІДН НОМЕР_3) суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту від 30 липня 2008 року в розмірі 49 342,80 доларів США, що є заборгованістю по кредиту та процентам, а також 22 911,62 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги частково підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Викласти резолютивну частину рішення, як в апеляційній скарзі вимагає ПАТ «УкрСиббанк», колегія суддів не може, оскільки питання розподілу судових витрат під час ухвалення рішення судом першої інстанції вирішено правильно, відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України.

Статтею 88 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, за загальним правилом, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судовий збір, сплачений позивачем за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити, вирішивши питання судових витрат.

Керуючись ст. ст. 88, 303 304, п.3ч.1ст.307, ст.309, 313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 березня 2016 року змінити, скасувавши його в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором споживчого кредиту від 30 липня 2008 року у сумі 49 342,80 доларів США, що відповідає 1 179 963,24 грн., та пеню за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 22 911,62 грн.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_2), ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІДН НОМЕР_3) суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту від 30 липня 2008 року в розмірі 49 342,80 доларів США, що є заборгованістю по кредиту та процентам, а також 22 911,62 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в рівних частках суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі по 6 615,81 грн. з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Кокоша

ОСОБА_4