Дата документу 14.06.2016 Справа № 554/8637/15-ц
Справа № 554/8637/15-ц
Провадження №2/554/728/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2016 м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді - Січиокно Т.О.

при секретарі - Ромахової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсним договору іпотеки,-

в с т а н о в и в:

у вересні 2015 року позивач за первісним позовом звернувся до суду та просить суд стягнути у солідарному порядку на свою користь із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 173/06-К від 12.12.2006 року у сумі 493377, 70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.12.2006 року між Банком та ОСОБА_3 укладено ОСОБА_5 договір № 173/06-К, згідно якого останній було надано кредит у сумі 35000 доларів США, для придбання квартири АДРЕСА_1, із строком користування до 11.12.2026 року.

Відповідно до Договору та Додаткової угоди № 1 за користування кредитними коштами встановлена плата у розмірі 12,0 % річних.

Цього ж дня між ОСОБА_3 та Банком укладено Договір поруки, згідно якого в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобовязань перед Кредитодавцем поручитель зобовязався погасити заборгованість по ОСОБА_5 договору, а саме суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, проценти по простроченому кредиту (штраф, пеня) та інші платежі, передбачені Кредитним договором та Догово ром про надання банківських послуг.

Згідно умов ОСОБА_5 договору ОСОБА_1 виконав свої зобовязання, а відповідачі договірні зобовязання належним чином не виконують, у звязку з чим станом на час подачі позову до суду заборгованість становить 493377, 70 грн., яка складається із заборгованості за тілом та відсотками у розмірі 22882, 99 доларів США (по курсу НБУ 21,084888 на 02.06.2015 року) і становить 482485, 29 грн. та заборгованість за комісією у сумі 10892, 41 грн., в тому числі кредит 21181, 35 доларів США; 1701, 64 доларів США відсотки, 0,00 грн. комісія за РО; 10892, 41 грн. штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка).

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити.

Представники відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечили проти задоволення первісного позову, оскільки ОСОБА_3 лише у серпні 2015 (із змісту позовної заяви та додатків до неї) дізналася, що термін сплати заборгованості за Кредитним договором № 173/06-К від 12.12.2006 року згідно Графіку платежів є перше число кожного місяця, про що їй раніше відомо не було. При чому, при укладанні ОСОБА_5 договору ОСОБА_1 не надав їй Графік платежів. Відповідно до умов, зазначених у п.2.5.6 ОСОБА_5 договору погашення відповідної частини Кредиту, сплата процентів та інших плат за його користування здійснюється шляхом договірного списання Банком коштів з поточного рахунку позичальника, щомісячно, в дату, зазначену у Графіку. Однак у ОСОБА_5 договорі від 12.12.2006 року взагалі відсутній п.2.5.6, у звязку з чим неможливо визначити порядок і строки погашення частин кредиту та процентів за ним.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи.

Зустрічний позов подала ОСОБА_3, в якому просить визнати недійсним ОСОБА_5 договір № 173/06-К від 12.12.2006 року та договір іпотеки № 173/06-К від 12.12.2006 року, укладені між нею та ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1».

З устрічний позов обґрунтований тим, що про термін сплати заборгованості за Кредитним договором № 173/06-К від 12.12.2006 року згідно Графіку платежів є перше число кожного місяця, однак про даний термін вона дізналася лише у серпні 2015 року (із змісту первісного позову та додатків до нього, зокрема із даних розрахунку заборгованості. Їй не було відомо про наявність Графіку платежів та при укладанні ОСОБА_5 договору він не надавався. Окрім цього, у ОСОБА_5 договорі відсутні: детальний розпис загальної вартості кредиту, а також графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з докладеним розписом сукупної вартості кредиту за кожним платіжним періодом. Таким чином, сторони не досягли згоди щодо такої істотної умови договору як порядок одержання процентів, що є підставою його недійсності.

Оскільки, недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню, то договір іпотеки № 173/06-К від 12.12.2006 року також є недійсним.

Представники позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_6 заперечила проти задоволення зустрічного позову та пояснила, що ОСОБА_3, усвідомлюючи умови ОСОБА_5 договору, щомісячно, здійснювала оплату щомісячних платежів у відповідній сумі, що вбачається із розрахунку заборгованості. Суми платежів вносилися нею до 1 числа кожного місяця, тому прострочень не було, а комісія та пеня не нараховувалися, що свідчить про обізнаність позивача з графіком та сумами оплати платежів. При цьому, ОСОБА_5 договір № 173/06-К та Договір іпотеки № 173/06-К були укладені 12.12.2006 року, а отже строк позовної давності на звернення до суду із зустрічним позовом сплинув 12.12.2009 року. Окрім цього, Додатковою угодою від 20.06.2008 року сторони обумовили, що у разі прострочення виконання зобовязань більше ніж на 7 календарних днів від дати чергового платежу, визначеної Графіком, позичальник сплачує Банку штраф. Факт досягнення згоди щодо розміру та строків перерахування ОСОБА_3 плати за користування кредитом, інших платежів та штрафних санкцій відповідно до п.п. 1.4,2.3,2.4 ОСОБА_5 договору підтверджується підписом ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази та вивчивши матеріали справи прийшов до наступного висновку:

12.12.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1 Банком» (ОСОБА_1) та ОСОБА_3 (Позичальник) укладено ОСОБА_5 договір № 173/06-К, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 35000 доларів США в порядку і на умовах, визначених Договором. Цільове використання коштів: придбання двокімнатної квартири № 33 в м. Полтаві по вул. Ціолковського, 43. Кредитні кошти надаються терміном по 11.12.2016 року. (п.1.1,1.2,1.3).

За користування кредитними коштами встановлено плату в розмірі 12,5 процентів річних. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, його користування, інших платежів, передбачених цим Договором, а також можливих штрафних санкцій, майновий поручитель укладає з Банком у зазначені вище строки Договір іпотеки квартиру № 33, що знаходиться в м. Полтаві по вул. Ціолковського, 43. (п.1.4).

Відповідно до п.2.4.1 ОСОБА_5 договору позичальник зобовязався щомісячно, до дати, встановленої у Графіку, наведеному у додатку № 1 до цього договору поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкою коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не менш суми чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів та інших плат, встановлених у Графіку.

Погашення відповідної частини Кредиту, сплата процентів та інших плат за його користування здійснюється відповідно до умов, визначених у п.2.5.6 цього Договору, шляхом договірного списання Банком коштів з поточного рахунку позичальника щомісяця в дату, зазначену у Графіку. (п.2.4.2).

Погашення простроченої суми Кредиту та прострочених процентів за його користування здійснюється відповідно до п.2.5.6 цього Договору шляхом договірного списання Банком коштів з поточного рахунку позичальника та черговості, передбаченої п.2.5.6 цього Договору.

Плату визначену в п.1.4 даного Договору позичальник зобовязаний сплатити на умовах, визначених ним, а саме: проценти нараховуються виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і за фактичний користування такими коштами із розрахунку рік рівний (360) дням, місяць рівний календарній кількості днів, сплачуються позичальником згідно п.2.5 цього Договору.(п.2.3.1)

Пунктом 2.3.2 договору розрахунок процентів за користування кредитними коштами здійснюється у валюті Кредиту щомісячно у день сплати. При розрахунку процентів враховується день видачі кредитних коштів та виключається останній день терміну повернення кредитних коштів, згідно з п.1.3 цього Договору.

При простроченні повернення Кредиту проценти за користування простроченими до повернення сумами нараховуються в порядку визначеному в п.п.2.4.1 -2.4.2.

Позичальник зобовязалася протягом дії цього ОСОБА_5 договору поповнювати свій поточний рахунок. (п.3.3.2).

Щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1 цього договору і не пізніше визначеного п. 1.3 цього договору терміну повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені п. 2.3 цього Договору, а також на вимогу Банку сплачувати можливі штраф та пеню. (п.3.3.3).

03.07.2009 року та 24.01.2007 року між сторонами укладено додаткові угоди до ОСОБА_5 договору № 173/06-К від 12.12.2006 року. (а.с.12,13).

12.12.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» (Кредитодавець) та ОСОБА_4 (Поручитель) укладено договір поруки № 173/06-К, згідно якого поручитель солідарно відповідає перед Кредитодавцем за виконання ОСОБА_3 зобовязань у повному обсязі за Кредитним договором № 173/06-К від 12.12.2006 року, який укладено між Кредитодавцем та Боржником та додаткових умов до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким Позичальнику надано кредит у сумі 35000 доларів США на придбання квартири, із сплатою процентів за ставкою 12,5 % річних, строком повернення 11.12.2026 року.(а.с.14).

24.01.2007 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору поруки № 173/06-К. (а.с.15).

На а.с17-18 наявний розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 173/06-К від 12.12.2006 року станом на 29.06.2015 року. Зазначено термін сплати заборгованості: згідно Графіку платежів 1-го числа кожного місяця.

Із даного розрахунку заборгованості слідує, що сума заборгованості становить по курсу НБУ від 02.06.2015 року 21,77, 70 грн. за 1 долар США 493377, 70 грн., в тому числі заборгованість за тілом та відсотками 22882, 99 доларів США, що становить 482485,29 грн. та заборгованості за комісіями в сумі 10892, 41 грн., в тому числі кредит 21181, 35 доларів США; 1701, 64 доларів США відсотки, 0,00 грн. комісія за РО; 10892, 41 грн. штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка). (а.с.17-18).

10.06.2015 року на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_3 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 направлено вимогу про повернення коштів. (а.с.19, 20).

На а.с. 24 наявний меморіальний ордер № 99990 від 12.12.2006 року про отримання ОСОБА_3 35000 доларів США.

21.12.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 ( Іпотекодавець) укладено договір іпотеки № 173/06-К, згідно якого з метою забезпечення виконання зобовязань, що випливають із ОСОБА_5 договору № 173/06-К, що укладений 12.12.2006 року між Іпотекодержателем і ОСОБА_3 та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким Іпотекодавцю надається кредит у сумі 35000 доларів США зі сплатою процентів за ставкою 12, % річних, терміном повернення до 11.12.2026 року, з наступними змінами та доповненнями, а також в забезпечення можливих неустойок і штрафних санкцій у розмірах та випадках, передбачених Кредитним договором.

Іпотекодавець передала в іпотеку, а Іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно квартиру № 33, що знаходиться в м.Полтаві по вул..Ціолковського, 43. (а.с.57).

20.03.2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» - розпочато ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 20.03.2015 року.(а.с.25).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. (ч. 1ст. 554 ЦК України).

Таким чином, сторонами не заперечується, що на виконання умов ОСОБА_5 договору № 173/06-К від 12.12.2006 року ОСОБА_3 отримано грошові кошти у сумі 35000 доларів США, цільове використання яких - придбання двокімнатної квартири № 33 в м. Полтаві по вул. Ціолковського, 43. Кредитні кошти надано терміном по 11.12.2026 року 35000 доларів США.

Факт отримання кредитних коштів ОСОБА_3 також підтверджено меморіальним ордером № 99990 від 12.12.2006 року

Із наданого розрахунку позивачем за первісним позовом вбачається, що в графах 4, 7 розраховано суми заборгованості, які призначені до сплати за кредитом та відсотками на строкову суму, в графах 5,8 зазначено суми грошових коштів, які сплачувалися ОСОБА_3 Останній платіж за період часу із 02.11.2014 по 01.12.2014 року.

Однак, в ході судового розгляду судом неодноразово витребовувався у відповідача за первісним позовом Графік погашення заборгованості, як додаток 1 до даного ОСОБА_5 договору, (а.с.105, 181), в якому встановлено строки та порядок виконання боргових зобовязань, виходячи із умов пункту 2.4.1 ОСОБА_5 договору згідно якого позичальник зобовязався щомісячно, до дати, встановленої у Графіку, наведеному у додатку № 1 до цього договору поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкою коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не менш суми чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів та інших плат, встановлених у Графіку.

При цьому, погашення відповідної частини Кредиту, сплата процентів та інших плат за його користування здійснюється відповідно до умов, визначених у п.2.5.6 цього Договору, шляхом договірного списання Банком коштів з поточного рахунку позичальника щомісяця в дату, зазначену у Графіку. (п.2.4.2).

Погашення простроченої суми Кредиту та прострочених процентів за його користування здійснюється відповідно до п.2.5.6 цього Договору шляхом договірного списання Банком коштів з поточного рахунку позичальника та черговості, передбаченої п.2.5.6 цього Договору.

Однак, у наданому позивачем ОСОБА_5 договорі № 173/06-К від 12.12.2006 року п.2.5.6 відсутній.

При цьому, при простроченні повернення Кредиту проценти за користування простроченими до повернення сумами нараховуються в порядку визначеному в п.п.2.4.1 -2.4.2. (Пункт 2.3.3 ОСОБА_5 договору).

Окрім цього, виходячи із умов даного ОСОБА_5 договору, зокрема п.3.3.3, Позичальник зобовязався щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1 цього договору і не пізніше визначеного п. 1.3 цього договору терміну повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені п. 2.3 цього Договору, а також на вимогу Банку сплачувати можливі штраф та пеню.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак, на розгляду суду не надано доказів щодо порядку та строків погашення кредитних зобовязань та процентів за Кредитним договором № 173/06-К від 12.12.2006 року, зокрема Графік погашення заборгованості, як додаток 1 до даного ОСОБА_5 договору.

З цих підстав суд не визнає належним і допустимим доказом розрахунок заборгованості наданий позивачем за первісним позовом, оскільки даний розмір заборгованості, суд ставить під сумнів, при відсутності даних щодо порядку і строку її погашення.

При цьому, у ОСОБА_5 договором № 173/06-К від 12.12.2006 року відсутній пункт 2.5.6, на який у своїх доводах посилається позивач на первісним позовом.

Так, наданим розрахунком заборгованості підтверджено факт сплати грошових коштів ОСОБА_3 Однак, грошові кошти останньою сплачувалися в різних сумах та як зазначено у цьому ж розрахунку згідно Графіку платежів 1 числа кожного місяця, який суду не надано.

Таким чином, наданий розрахунок підтверджує факт сплати коштів ОСОБА_3, у певний період часу, однак не підтверджує, що погашення заборгованості відбувалося згідно строків та порядку визначеному Кредитним договором, що позбавляє можливості визначити розмір заборгованості.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущення.

З цих підстав, суд приходить до висновку, що первісний позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За положеннями ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладанням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни у будь який витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори за споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобовязань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Крім того, як розяснено у рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі № 15-рп/2011 положення п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між Кредитодавцем та Позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

У відповідності з пунктом 3.2. розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Як вбачається із умов спірного ОСОБА_5 договорі, у ньому сторони обумовили порядок погашення кредитної заборгованості (п. 2.4.1, 2.4.2, 3.3.3), а також обумовили, що погашення заборгованості здійснюється щомісячно до дати, встановленої у Графіку, наведеному у додатку 1 до цього договору.

Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, судом встановлено, що в момент підписання даного ОСОБА_5 договору сторони обумовили порядок та строки виконання договірних зобовязань, про що засвідчили своїми підписами з посиланням на Графік погашення заборгованості як додаток 1 до цього ж договору.

Сам факт ненадання даного Графіку на розгляд суду не може свідчити про недійсність укладеного правочину.

Окрім цього, дія кредитного договору № 173/06-К від 12.12.2006 року не закінчилася, кредитні кошти надано терміном до 11.12.2026 року. (пункт 1.3 ОСОБА_5 договору).

Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент укладення ОСОБА_5 договору, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умови, що відображено у ньому та засвідчено їхніми підписами, а отже позовна вимога щодо визнання кредитного договору недійсним до задоволення не підлягає.

Оскільки підстав для визнання ОСОБА_5 договору недійсним не вбачається, що визнання недійсним правочину щодо його забезпечення, зокрема договору іпотеки немає, у звязку з чим зустрічний позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Не дивлячись на те, що судом відмовлено у задоволенні зустрічного позову за безпідставністю, внаслідок чого строки позовної давності застосовані бути не можуть, суд вважає за необхідне прийняти до уваги позивача за первісним позовом в тій частині, що в разі відсутності Графіку погашення кредитної заборгованості, в момент укладення ОСОБА_5 договору ОСОБА_3 було відомо про цей факт, а також про її необізнаність щодо невизначеності розміру платежів, які б мали вноситися нею щомісячно в рахунок погашення заборгованості.

Таким чином, про порушення свого права ОСОБА_3 могла знати в момент укладення ОСОБА_5 договору, а саме 12.12.2006 року, однак протягом 2007 по 01.11.2014 року, щомісячно сплачувала грошові кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості, таким чином виконуючи умови цього договору.

Із зустрічним позовом ОСОБА_3 звернулася до суду 16.09.2015 року, а отже з пропуском строку позовної давності.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають між час укладання, так і виконання такого договору.

В ході розгляду справи встановлено,що кредитні кошти у розмірі 35000 доларів США надано ОСОБА_3 для купівлі квартири, а отже даний договір являється споживчим.

Згідно до ч. 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав.

При цьому, в силу п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Оскільки у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено, то судові витрати суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,88,208,212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

первісний позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Зустрічний позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсним договору іпотеки залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, особою яка не була присутня у судовому засідання в цей же строк з часу отримання його копії.

Суддя Т.О.Січиокно

Повен текст рішення виготовлено суддею 19.06.2016 року.