Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4163/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" м.Львів до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.05.2008 року ОСОБА_3 та ПАТ «Фольксбанк» було укладено Кредитний Договір № KF 49487, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачці ОСОБА_3 кредит у вигляді грошових коштів в розмірі 27 612 доларів США (що станом на дату укладення Кредитного договору становить 133 918,2 грн.), а відповідачка зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), з кінцевим терміном погашення 27.05.2015 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Однак, відповідачка належним чином взятих на себе зобовязань не виконує. У зв'язку із припиненням здійснення платежів на виконання кредитного договору у відповідачки утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12.11.2014 р. становить 226744,63 коп., а саме: основний борг - 192491,23 коп., відсотки - 32433,40 коп., штрафні санкції - 1820,00 грн. 23 лютого 2012 р. ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал» (ЗНВІПФ "ПРІМОКОЛЕКТ ВЕНЧУРНИЙ ФОНД-1"), керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення права вимоги, Згідно цього Договору, ТзОВ «Компанія з управління активами «Промколект Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право вимоги за кредитним Договором, укладеним між ПАТ «Фольксбанк» та Відповідачем. В якості забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору, ПАТ «Фольксбанк» і відповідачка уклали між собою договір застави рухомого майна від 28.05.2008 року, зареєстрований 28.05.2008 року в реєстрі за №2298 і посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 Предметом Договору застави є рухоме майно: автомобіль, марки «Folkswagen», модель "Golf Plus L16", 2008 р.в., кузов №WVWZZZ1KZ8W569754, державний номерний знак АО 6784 AM, який належить відповідачці на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АОС №647018, виданого 27.05.2008 року Виноградівським ВРЕР УДАІ УМВС України у Закарпатській області. Зважаючи на те, що своїх зобов'язань за кредитним договором позивачка не виконала належним чином, позивач обрав такий спосіб захисту своїх прав та законних інтересів, як стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно.

В свою чергу відповідачкою ОСОБА_3 подано до суду письмове заперечення на позов ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал». Свої заперечення відповідачка мотивує тим, що позивач своїми вимогами порушує загальний принцип юридичної відповідальності, встановлений ст..61 Конституції України, оскільки однією вимогою просить стягнути всю заборгованість по кредитному договору, а окремою звернути стягнення на предмет застави автомобіль. Відповідачка вважає це подвійною відповідальністю. Зазначає, що позивачем не наданий належний доказ правонаступництва або передачі прав на кредит з ПАТ «Електрон Банк» до ПАТ «Фольксбанк» Крім того, в позовній заяві та доданих матеріалів до неї немає жодних доказів, якими відступлено право вимоги саме за кредитним договором №КF 49487 від 28.05.2008 року стягнення коштів саме з ОСОБА_3 Позивачем до цього часу не наданий обґрунтований розрахунок суми заборгованості, у звязку з чим неможливо належно застосувати до відповідної вимоги загальний строк позовної давності передбаченої ст.257 ЦК України та норми Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки позивачем не надано належні докази в обгрунтування своїх позовних вимог, відповідачка просить суд застосувати загальні та спеціальні строки давності до вимог позивача та відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості повністю.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд такі задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив щодо позову та просив суд відмовити в задоволенні таких з підстав, наведених в запереченні на позов.

Заслухавши сторони, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 28.05.2008 року ОСОБА_3 та ВАТ «Електрон Банк» було укладено Кредитний Договір № KF 49487, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачці ОСОБА_5 кредит у вигляді грошових коштів в розмірі 27 612 доларів США (що станом на дату укладення Кредитного договору становить 133 918,2 грн.), а відповідачка зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), з кінцевим терміном погашення 27.05.2015 року (а.с.12-18).

В якості забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору, ПАТ «Фольксбанк» і відповідачка уклали між собою договір застави рухомого майна від 28.05.2008 року, зареєстрований 28.05.2008 року в реєстрі за №2298 і посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 Предметом Договору застави є рухоме майно: автомобіль, марки «Folkswagen», модель "Golf Plus L16", 2008 р.в., кузов №WVWZZZ1KZ8W569754, державний номерний знак АО 6784 AM, який належить відповідачці на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АОС №647018, виданого 27.05.2008 року Виноградівським ВРЕР УДАІ УМВС України у Закарпатській області (а.с.21-25).

Як вбачається з статуту ПАТ «ВіЕс Банк» (нова редакція), затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Фольксбанк» від 11.10.2013 року Відкрите акціонерне товариство «Фольксбанк» є правонаступником усіх прав та обовязків Відкритого акціонерного товариства «Електрон Банк», перейменованого згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів (протокол №36 від 03.04.2008 року) (а.с.125-126).

23 лютого 2012 р. ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал» (ЗНВІПФ "ПРІМОКОЛЕКТ ВЕНЧУРНИЙ ФОНД-1"), уклали Договір відступлення права вимоги. Згідно цього Договору ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімколект Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право вимоги за кредитним Договором, укладеним між ПАТ «Фольксбанк» та Відповідачем. Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, Новий кредитор заміняє Кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) кредитора за цими Кредитними договорами та набуває прав заставодержателя за Договорами обтяження майна, що укладені в якості забезпечення цих кредитних договорів, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобовязань боржників за кредитними договорами (а.с. 6-10).

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором від 28.05.2008 року позичальником згідно якого є ОСОБА_3

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не становлено договором або законом.

Відповідно до договору та чинного законодавства покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій.

Пунктом 6.3 договору відступлення передбачено, що з моменту переходу до нового кредитора прав переходять всі інші пов"язані з ним права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема пред"явлення претензій божникам щодо заборгованості, право звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які новий кредитор одержить від боржника на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов"язання боржника (а.с.119).

Відповідно до п.5.3.1 договору кредит № KF49487 від 28.05.2008 року у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором банк має право, зокрема, звернути стягнення на предмет (іпотеки) та інше майно, яке надане в якості забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором (а.с.14).

Пунктом 2.1 договору застави від 28.05.2008 року передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору або договору застави (а.с.22).

За правилами, передбаченими ст.ст.509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами передбаченими ст.ст. 546, 572, 575, 585, 589 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконана боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ст. ст. 1, 19, 20 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду.

За правилами, передбаченими ст. ст. 3, 21, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувала на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з яким закон пов'язує виникнення права і обов'язків щодо рухомого майна.

До забезпечувальних обтяжень належить, зокрема, застава рухомого майна.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Однак, відповідачка належним чином взятих на себе зобов'язань не виконує. У зв'язку із припиненням здійснення платежів на виконання кредитного договору у відповідачки утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12.11.2014 р. становить 226744,63 грн., а саме: основний борг - 192491,23 грн., відсотки 32433,40 грн., штрафні санкції -1820,00 грн.

Та відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Положеннями п.4.1 Договору застави встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, зокрема невиконання чи неналежного виконання заставодавцем умов кредитного договору.

Як вбачається із позовних вимог, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по Кредитному договору від 28.05.2008 року в сумі 226744,63 грн. та звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки «Folkswagen», модель "Golf Plus L16", 2008 р.в.

З роз'яснень, викладених у п.9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі - постанова) вбачається, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінним від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК ). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця, з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК України щодо заставодавця).

Таким чином, одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в будь-якому випадку є неправильним.

Що стосується клопотання відповідача ОСОБА_3 про застосування загальних та спеціальних строків давності до вимог позивача та відмови в задоволенні позовних вимог, суд їх не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_3 належним чином не обгрунтоване таке клопотання, не вказано коли саме закінчився строк позовної давності.

Крім того, не визнаючи позовні вимоги повністю, відповідачка 04.03.2016 року подала до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи, одночасно зазначаючи, що нею на адресу позивача направлено лист-пропозицію про позасудове вирішення справи, в якому запропоновано умови для мирного (позасудового) врегулювання даного спору. В пропозиції пропонує щомісячний платіж зі сплати заборгованості - 1000,00 грн. в місяць та відмову з боку позивача від будь-яких претензій та додаткових нарахувань, крім вже встановленої суми в 226744,63 грн. З викладеного можна зробити висновок про визнання відповідачкою суми заборгованості в розмірі 226744,63 грн.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором № KF 49487 від 28.05.2008 року, тому на підставі ст.589, п. 3 ч. 2 ст.592 ЦК України, ст.ст. 19-20 Закону України «Про заставу», позивач набув право звернення стягнення на предмет застави.

Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 2267,45 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" м.Львів задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет застави - автомобіль, марки «Folkswagen», модель"Golf Plus L16", 2008 р.в., кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак AO 6784 АМ, який належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці м.Виноградів, вул.Гагаріна 61 Закарпатської області, РНОК НОМЕР_2, на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АОС №647018, виданого 27.05.2008 року Виноградівським ВРЕР УДАІ УМВС України у Закарпатській області, шляхом продажу легкового автомобіля TOB «КУА «Прімоколект-Капітал», будь-якій особі покупцю за ціною, визначеною на момент реалізації, з правом укладання TOB «КУА «Прімоколект-Капітал» від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем, а кошти від реалізації скерувати для погашення заборгованості ОСОБА_3 перед TOB «КУА «Прімоколект-Капітал» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KF 49487 від 28.05.2008 року в розмірі 226744,63 (двісті двадцять шість тисяч сімсот сорок чотири грн. 63 коп.) грн. (з правом зняття вказаного автомобіля з обліку в органах МРЕВ ДАІ України, здійснення будь-яких платежів за продавця необхідних для здійснення такого продажу).

Стягнути з ОСОБА_3, РНОК НОМЕР_2, на користь TOB "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" (АТ «ОСОБА_6 Аваль», р/р 3626 МФО 380805, ), судові витрати в розмірі 2267,45 (дві тисячі двісті шістдесят сім грн. 45 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_7