Провадження №2/447/421/16
Справа №447/759/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

06.07.2016 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карбовнік І. М.

при секретарі - Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Миколаївської РДА про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини закордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів ,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В своїх вимогах покликається на те, що з 07.09.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, кошти на утримання та забезпечення дитини не надає.

Вона має намір тимчасово виїзджати за кордон, а саме в Іспанію, де проживає її мати, ОСОБА_4, для відпочинку та оздоровлення дитини ОСОБА_3. Відповідач відмовляється надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд малолітньої дитини разом із нею за кордон для відпочинку та оздоровлення. Оскільки дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких необхідне оздоровлення, просила надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд її малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України без дозволу(згоди) та супроводу батька ОСОБА_2, до повноліття дитини, а також дозволити їй, без дозволу батька ОСОБА_2 оформляти документи для тимчасового виїзду малолітньої дитини ОСОБА_3 за межі України та стягнути судовий збір та інші судові витрати з відповідача у її користь.

Позивачка в судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги та просила надати дозвіл на виїзд за межі України до Іспанії до досягнення дитиною повноліття у супроводі матері ОСОБА_1, без дозволу та згоди батька, ОСОБА_2 та надати їй дозвіл на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон та віз для тимчасових поїздок за кордон для виїзду за межі України до Іспанії без дозволу та згоди батька, ОСОБА_2 в період часу з 06.07 2016 року до 06.07. 2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з»явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Миколаївської РДА ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4).

Відповідно до п.п. 1 п. 4 даних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини та те, що батько дитини ОСОБА_2 своїми діями безпідставно перешкоджає матері дитини ОСОБА_1 забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення, оскільки чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні, закріпленого ст.ст. 141, 157 СК України.

При вирішенні спору суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Не можна задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушене в майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушене, зокрема, вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди одного з батьків до досягнення повноліття дитиною, оскільки невідомо, чи буде необхідність в отриманні дозволу, а якщо і настане така необхідність, можливо, відповідач безперешкодно його надасть..

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 213 - 215, 224-229 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Надати дозвіл на виїзд за межі України до Іспанії, згідно з візами, що проставлені в проїзному документі або в паспорті громадянина України для виїзду за кордон малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в період часу з 06.07. 2016 року до 06.07. 2017 року для тимчасових поїздок за кордон тривалістю до 30 днів перебування в Іспанії, у супроводі її матері ОСОБА_1, без дозволу та згоди батька, ОСОБА_2.

Надати дозвіл ОСОБА_1, на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон та віз для тимчасових поїздок за кордон для виїзду за межі України до Іспанії без дозволу та згоди батька, ОСОБА_2 в період часу з 06.07 2016 року до 06.07. 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (п"ятсот п"ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Для відповідача рішення може бути переглянуте районним судом за його заявою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : Карбовнік І. М.