Номер провадження: 22-ц/785/3586/16
Головуючий у першій інстанції: Сувертак І. В.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів:Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Суворівського районного суду м. Одеси від 3 березня 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,-

встановила:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулося з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 19 січня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено Кредитний договір № 0, згідно з яким банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 44600, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення 19 січня 2018 року.

Відповідно до положень Кредитного договору № 0 від 19 січня 2007 року та графіку погашення кредиту, ОСОБА_5 зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки.

Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредит ОСОБА_5 не дотримуються.

Кредитний договір № 0 від 19 січня 2007 року забезпечений порукою ОСОБА_6, (договір поруки №86936), відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником.

12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передало ТОВ «Кей-Колект» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ТОВ «Кей-Колект» замінило АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» прав вимоги до боржників, до ТОВ «Кей-Колект» переходить право вимагати від боржника повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 19 січня 2007 року у розмірі 31961, 92 доларів США, з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання з'явилась відповідач ОСОБА_6 та представник відповідача ОСОБА_5- ОСОБА_4, котрі фактично позовні вимоги визнали частково, однак не згодні з самою сумою заборгованості, оскільки відповідачем ОСОБА_5 проводилось часткове погашення кредитної заборгованості.

Рішенням суду позов задоволено частково.

На рішення суду представник ОСОБА_5 принесла апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Судом встановлено, що згідно з Кредитним договором № 0 від 19 січня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_5 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 44600 доларів США з кінцевим терміном повернення 19 січня 2018 року, під 12,3 % річних, (а.с. 6-16).

17 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено Додаткову угоду до вищезазначеного договору, сторони домовились про зміну ануїтетного платежу за кредитним договором, (а.с. 17).

12 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1, у відповідності до якого відбувся перехід права вимоги, в тому числі і за зобов'язанням ОСОБА_5, яке виникло на підставі Кредитного договору № 0 від 19 січня 2007 року. (а.с. 29-34).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Чинне законодавство (підпункти 1,4 п.1 ст. 611 ЦК України) передбачає правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Відповідно до положень Кредитного договору № 0 від 19 січня 2007 року та графіку погашення кредиту, ОСОБА_5 зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки.

Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредит ОСОБА_5 в повному обсязі не дотримуються.

Кредитний договір № 0 від 19 січня 2007 року забезпечений порукою ОСОБА_6, (договір поруки №86936), відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, (а.с. 18,19).

17 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено Додаткову угоду до вищезазначеного договору поруки, (а.с. 20).

Відповідно до ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником.

Згідно пунктів 1.3, 1,4 Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором (Позивачем) у тому ж обсязі, що й Позичальник, у тому числі за звернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в Кредитному договорі.

Причини невиконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання Поручителем зобов'язань по даному договору.

Відповідно до пункту 2.2 Договору поруки, у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов'язковими до виконання. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором поруки ОСОБА_6 також не виконані.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною надає другій стороні право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Через невиконання відповідачами своїх зобов'язань перед позивачем по Кредитному договору № 0 від 19 січня 2007 року, розмір заборгованості станом на 22 жовтня 2015 року складає 14531, 13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 22.10.2015 року становить 328 538,36 гривень, що складається з:

Суми заборгованості за кредитом простроченої - 11 437,09 дол. США, еквівалент 258 584,35 грн.,

Суми заборгованості строкової - 3 338,94 дол. США, еквівалент 46 597,15 грн. (розрахунок заборгованості а.с. 179-184).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або

виконання з порушенням умов, визначених містом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, а також на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також ч. 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» про стягнення кредитної заборгованості є законними та підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем підтверджено належними та допустимими доказами наявну заборгованість у розмірі 14531, 13 доларів США. В іншій частині стягнення заборгованості суд правильно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки заборгованість наявна лише в зазначено вище розмірі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворівського районного суду м. Одеси від 3 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

О.С.Комлева