Справа № 134/528/16-ц Провадження № 22-ц/772/3150/2016Головуючий в суді першої інстанції Зарічанський В. Г.
Категорія 54 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Зайцев А.Ю., Рибчинський В.П.,

при секретарі: Топольська В.О.,

з участю: позивача ОСОБА_2

адвоката Ломаченський В.П.

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Агробізнес» на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.09.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю « Агробізнес» про поновлення на роботі ,-

ВСТАНОВИЛА:

31.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ « Агробізнес» у якому просив поновити його на роботі на посаді бухгалтера Крижопільського регіонального структурного підрозділу ТОВ « Агробізнес» з 18.03.2016 року, оскільки його звільнення на підставі п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України є незаконним, так як факт зловживання ним своїм службовим становищем відповідачем не встановлений. Також просив стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду у сумі 3 000 грн та судові витрати.

04.08.2016 року та 06.09.2016 року позивачем були подані заяви про уточнення та збільшення позовних вимог, у яких він просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за невикористану відпустку за 4 роки в сумі 5 976 грн., заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 8 565, 59 грн та витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.09.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Поновлено позивача на посаді бухгалтера Крижопільського регіонального структурного підрозділу ТОВ « Агробізнес» з 18.03.2016 року. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 8 565 грн. 59 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу, 5 946 грн. компенсації за невикористану відпустку, 3 000 грн. за завдану моральну шкоду, 4133 грн. 50 коп. за надання правової допомоги.

Не погодившись з даним рішенням суду, ТОВ « Агробізнес» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та його адвокат просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Стаття 309 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Підставами для часткового скасування рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.09.2016 року на думку колегії суддів є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що наказом № 138 від 26.03.2012 року позивач був прийнятий на роботу в ТОВ «Агробізнес» 26.03.2012 року на посаду оператора-касира Крижопільського регіонального структурного підрозділу./ а.с.7/

26.03.2012 року між ТОВ «Агробізнес» та ОСОБА_2.( працівник, що займає посаду бухгалтер-касир) укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Дія Даного Договору розповсюджується на весь час роботи із віреними Працівникові матеріальними цінностями Підприємства. / а.с.26/

Наказом №700 від 01.12.2015 року позивача переведено бухгалтером Крижопільського регіонального структурного підрозділу. / а.с.7/

18.03.2016 року регіональним представником ОСОБА_5, водіями-експедиторами ОСОБА_6, ОСОБА_7, менеджером ОСОБА_8, працівником служби безпеки ОСОБА_9 складено Акт виявлення зловживання на Крижопільському регіональному представництві ТОВ « Агробізнес», у якому вони підтвердили факт зловживання службовим становищем бухгалтером Крижопільського представництва ТОВ «Агробізнес» ОСОБА_2, який напротязі лютого-березня 2016 року проводив дописування різних сум готівки у звітах водіїв-експедиторів представництва після їх преїзду з маршрутів та вносив її у відомість про отримання ними заробітної плати, в результаті чого водії-експедитори ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали аванс за лютий місяць одну суму, а коли прийшли отримувати заробітню плату то у відомостях про отримання заробітної плати стояли інші збільшені суми. Загальна сума дописування готівки у трьох водіїв становить 2 966 грн. Додаток: ( пояснення водіїв експедиторів ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, копія відомості про отримання заробітної плати, копія звітів водіїв-експедиторів)

Також бухгалтером представництва не було внесено до фінансової звітності представництва за лютий 2016 року готівкових витрат на суму 3 233 грн, які є значні у витратах представництва у звітах водіїв-експедиторів за 06, 07, 11, 12, 17, 20 лютого 2016 року. Додаток: ( пояснення бухгалтера ОСОБА_2, керівника представництва ОСОБА_5, копія звітів водіїв-експедиторів, копія фінансового звіту) / а.с. 28/

Також, 18.03.2016 року був складений Акт про виявлення недостачі звітів водіїв Крижопільського регіонального представництва ТОВ « Агробізнес» від 23.02.2016 року по 29.02.2016 року включно. / а.с 29/

18.03.2016 року директору хлібокомбінату ТОВ «Агробізнес», за підписом регіонального представника ОСОБА_5, менеджера ОСОБА_8, працівника служби безпеки ОСОБА_9 була подана Службова записка у якій доводилось до відома керівництва те, що в ході службової перевірки, проведеної на Крижопільському регіональному представництві, 20.03.2016 року за фактом грубого порушення ведення обліку на представництві бухгалтером ОСОБА_2 виявлено наступне:

- відсутні звіти водіїв з 23.02.2016 року по 29.02.2016р. включно;

-виявлено факт дописки та виправлень у звітах водіїв протягом лютого 2016р. та 17 днів березня місяця.

- за період з 01.03.2016 р. по 16.03.2016 року по маршрутах було дописано близько 2 000 тис.грн, в різні пункти, а саме, сума в звіті водія в пункті повернення сухого хліба 96, 4, а в бухгалтерському обліку 296, 4; залишок у звіті водія відсутній, а в обліку 430, 00.

Таким чином, комісія дійшла висновку, що бухгалтер ОСОБА_2 зловживав своїм службовим становищем, чим викликав недовіру до своєї особи з боку керівництва, та водіїв Крижопільського регіонального структурного підрозділу ТОВ « Агробізнес». / а.с 27/

Наказом № 107 від 18.03.2016 року бухгалтера Крижопільського представництва ТОВ «Агробізнес» ОСОБА_2 звільнено з роботи з 18.03.2016 року за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України на тій підставі, що працюючи на посаді бухгалтера Крижопільського представництва ТОВ «Агробізнес» він на протязі лютого-березня 2016 року проводив дописування готівки у звітах водіїв після їх приїзду з маршрутів та вносив цю готівку у відомість отримання заробітної плати водіїв, в результаті чого водії-експедитори ОСОБА_11, ОСОБА_6, і ОСОБА_7 отримали аванс за лютий місяць 2016 року - одні суми, а при отримані заробітної плати ними було виявлено, що у відомостях про отримання заробітної плати стояли інші суми авансу ( завищені). Відповідні документи про проведене розслідування додаються до наказу. Загальна сума дописування готівки у трьох водіїв становить 2 966 грн. / а.с. 10/

Листом від 21.03.2016 року за підписом начальника ВК ТОВ «Агробізнес» позивача повідомлено, що згідно з рішенням директора Волочинського хлібкомбінату ТОВ «Агробізнес» Заболотного В.Г. його звільнено з роботи на підставі п.2ч.1ст.41 КЗпП України - « …2) винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір»я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу…» з 18.03.2016 року, та просили його з»явитись особисто у відділ кадрів для отримання трудової книжки. / а.с.8/

Наказом № 295 від 06.07.2016 року до наказу № 107 від 18.03.2016 року внесено зміни, яким доповнено перелік причин звільнення ОСОБА_2, а саме враховано те, що ОСОБА_2 на протязі лютого-березня 2016 року проводив самовільно дописування та виправлення сум грошових коштів у звітах водіїв ОСОБА_11, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 після їх приїзду з маршрутів, а також виніс додому зі свого робочого місця звіти водіїв з додатками за період 23.02.2016 року по 29.02.2016 року включно та не забезпечив повернення цих документів. / а.с 167/

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не був доведений той факт, що позивачу надавались під звіт будь-які цінності, а отже звільнення позивача є незаконним, а його позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З висновком суду про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення компенсації за невикористані відпустки колегія суддів не погоджується, а заперечення апелянта відхиляє з наступних підстав.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір»я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992р. "Про практику розгляду судами трудових спорів", звільнення з підстав втрати довір'я (п.2 ст. 41 КЗпП), суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові кошти або інші товарні цінності ( зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я ( зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Задовольняючи вимогу позивача про поновлення його на роботі, суд першої інстанції вірно виходив з обставин справи та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей і дійшов висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Встановити чи становить виконання операцій, що пов'язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей та відповідно чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності є не можливим, оскільки як встановлено судами з посадовою інструкцією позивача ознайомлено не було. Обсяг його посадових прав та обов»язків йому до відома не доводився.

Той факт, що позивачем було допущено порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями відповідачем встановлено та доведено у суді належними доказами не було.

Відповідно до наказу № 107 від 18.03.2016 року підставою для звільнення позивача було те, що на протязі лютого-березня 2016 року ОСОБА_2 проводив дописування готівки у звітах водіїв після їх приїзду з маршрутів та вносив цю готівку у відомість отримання заробітної плати водіїв, в результаті чого водії-експедитори ОСОБА_11, ОСОБА_6, і ОСОБА_7 отримали аванс за лютий місяць 2016 року - одні суми, а при отримані заробітної плати ними було виявлено, що у відомостях про отримання заробітної плати стояли інші суми авансу ( завищені).

Та обставина, що саме на підставі даного наказу позивача звільнено з роботи свідчить і запис в його трудовій книжці. / а.с. 7/

Таким чином, посилання відповідача на наказ № 295 від 06.07.2016 року є безпідставним, оскільки законодавством не передбачено можливості вносити у наказ про звільнення зміни щодо додаткових підстав для цього, вже після фактичного звільнення працівника.

Як вбачається з наказу № 28 від 16.01.2014 року «Про організацію обліку у регіональних структурних підрозділах ТОВ « Агробізнес»» водіїв було зобов»язано щоденно складати звіти, які долучати до накладної. До форми даного звіту висувались певні вимоги. Аналіз цих звітів щоденно мав здійснювати бухгалтер підрозділу, який щоденно на основі вищевказаних звітів формує зведений звіт про роботу водіїв підрозділу. Контроль за достовірністю вказаної інформації у звітах здійснює керівник підрозділу.

З даним наказом позивача також ознайомлено не було.

На вимогу колегії суду надати документи про проведене розслідування та які були підставою для винесення наказу № 107 і про які йдеться у даному наказі, представник відповідача крім службової записки від 18.03.2016 року та актів, надав суду копії 20 звітів за лютий - березень 2016 року в яких вносились виправлення , дописування ОСОБА_2

Оцінюючи надані докази, колегія суддів звертає увагу на те, що у службовій записці від 18.03.2016 року зазначається те, що факт грубого порушення ведення обліку на представництві ОСОБА_2 виявлено 20.03.2016 року, тобто факт порушення виявили пізніше ніж була складена службова записка. Дана обставина свідчить про те, що службова перевірка відбувалась поверхнево і до уваги була взята службова записка складена заднім числом.

Доказів того, що позивач здійснював дописування у звітах водіїв також не доведено відповідачем, оскільки дописування та виправлення позивачем робились у рахунках-накладних, які відповідно до наказу № 28 від 16.01.2014 року не є такими звітами.

Не будучи ознайомлений з посадовою інструкцією, позивач не передбачав і не міг передбачати негативні наслідки своїх дій. Якщо вини працівника немає, то звільнення на цій підставі недопустиме. Довести вину працівника має роботодавець.

Таким чином, оскільки провина працівника в здійсненні конкретних дій не встановлена, то працівник не може бути звільнений за мотивами втрати довіри, незважаючи навіть на недостачу або зіпсування довірених цінностей. Висновок власника про те, що ОСОБА_2 не заслуговує його довіри внаслідок вчинення винних дій, грунтуються на суб»єктивній думці, а не на об»єктивних фактах, що доводять наявність провини працівника.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що звільнення позивача відбулось без законних підстав, оскільки відсутні конкретні факти, що підтверджують його провину.

Відповідно ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі одночасно суд приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З урахуванням положень ст. 27 Закону України « Про оплату праці» та правил, пердбачених Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2016 року по 07.09.2016 року в сумі 8 565 грн 59 коп.

Стягуючи грошову компенсацію за всі невикористані позивачем дні відпустки, судом першої інстанції були невірно застосовані норми ст. 83 КЗпП України, відповідно до яких грошова компенсація за невикористані щорічні відпустки виплачується у разі звільнення працівника, а у даній справі ОСОБА_2 було поновлено на посаді, а отже грошова компенсація за невикористану відпистку стягненню не підлягає.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги межі заявлених вимог, характер і обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, ступінь вини відповідача, а також тривалість страждань та істотність вимушених змін у житті ОСОБА_2 через незаконне звільнення його з роботи та стягнув моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

Відповідно до п.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Визначаючи розмір судових витрат, що підлягають стягненню, колегія суддів враховує вимоги п.1 ст. 88 ЦПК України , відповідно до якої , якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимог ОСОБА_2 суд задовольнив частково, що у відсотковому розмірі становить 75 % ( задоволено три вимоги з чотирьох).

Згідно ст. 79 ЦПК України до судових витрат, крім інших, відносяться витрати на правову допомогу.

Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу на суму 3000 грн. / а.с. 3/

Угода № 7 від 26.03.2016 року не є належним доказом про внесення позивачем оплати на правову допомогу в сумі 4 000 грн. / а.с. 186/

Визначаючи розмір судових витрат, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що пропорційно до задоволених вимог стягненню підлягає сума 2 250 грн. ( 75 % від 3000 грн.)

За таких обставин, рішення суду не може залишатись в силі , оскільки в частині стягнення компенсації за невикористані відпустки постановлене з порушенням норм матеріального права та при неповному з»ясуванні обставин справи , а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Агробізнес» задовольнити частково.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.09.2016 року в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» на користь ОСОБА_2 компенсації за невикористані відпустки в сумі 5 946 грн скасувати.

В цій частині постановити нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю « Агробізнес» про стягнення компенсації за невикористані відпустки в сумі 5 946 грн відмовити.

Змінити розмір судових витрат понесених ОСОБА_2 на правову допомогу, стягнувши з ТОВ «Агробізнес» на користь ОСОБА_2 2 250 грн. за надання правової допомоги.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.О. Голота

Судді: В.П. Рибчинський

А.Ю. Зайцев

/підписи/

Згідно з оригіналом: