Номер провадження 2/754/2229/16
Справа №754/1641/16-ц
07 липня 2016 року м. Київ
Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Деснянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований разом з позивачем, не проживає в даному приміщенні понад шість місяців, але добровільно з реєстраційного обліку не знявся.
У судове засідання позивач не з'явилася, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується врученням судової повістки житлово-експлуатаційній організації, однак до суду надійшло повідомлення про неможливість вручення повістки про виклик до суду відповідачу у зв'язку з непроживанням даної особи за місцем реєстрації та відсутністю інформації про теперішнє місце проживання ОСОБА_2.
Відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 37).
Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.
У судове засідання представник третьої особи Деснянського райвідділу ДМС України в м. Києві, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності.
На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 03 вересня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 14.03.2014р. (а.с. 7).
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується ордером на жиле приміщення №061985 серія Ж від 21.07.1987 року, виданого Виконкомом Київської міської Ради народних депутатів на основі рішення загальних зборів членів ЖБК "Суднобудівельник-16" затвердженого рішенням Виконкому Київської міської Ради народних депутатів №599 від 15 червня 1987 року (а.с. 5).
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані і мешкають у квартирі АДРЕСА_1, власником особового рахунку цієї житлоплощі є гр. ОСОБА_1, що підтверджується Довідкою Житлово-будівельного кооперативу "Суднобудівельник-16" №5 від 28.01.2016 року (а.с. 6).
З 2009 року ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1, житлово-комунальні послуги не сплачує, з членами сім'ї родинний зв'язок не підтримує, особистих речей в квартирі немає, що підтверджується Актами комісії від 27.09.2015 року, від 25.01.2016 року (а.с. 8-9).
ОСОБА_2 з приводу неможливості проживання та чинення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 до Житлово-будівельного кооперативу "Суднобудівельник-16" не звертався, що підтверджується Довідкою Житлово-будівельного кооперативу "Суднобудівельник-16" від 28.01.2016 року (а.с. 11).
ОСОБА_1 є членом Житлово-будівельного кооперативу "Суднобудівельник-16", 13 липня 1992 року сплатила суму пайового внеску у повному обсязі, що підтверджується Довідкою Житлово-будівельного кооперативу "Суднобудівельник-16" №14-05 від 28.01.2016 року (а.с. 10).
Дослідивши матеріали справи з письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
У випадку порушення права власності згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Виходячи з аналізу змісту Закону № 2482-XІІ у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності.
Відповідно ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у відсутності без поважних причин понад один рік. Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1, оскільки не користується житлом більше шести місяців без поважних на те причин, а тому може бути визнаний втратившим право користування житловим приміщенням.
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.
Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 174, 213 - 215, 218, 224 - 226 ЦПК України, ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст.ст. 13, 29, 405 ЦК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Петріщева І.В.