Справа №263/8104/16-ц Провадження №2/263/2015/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Ікорської Є.С. при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В позові зазначив, що 01.03.1993 року помер його батько ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцем за законом були дружина померлого та сини ОСОБА_4 та ОСОБА_4 13.12.2015 року померла ОСОБА_5 Після смерті відкрилась спадщина на 1/3 частку квартиру АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_5 позивач звернувся до нотаріальної контори, але 15.06.2016 року нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач та його представник у судове засідання не зявились, надали на адресу суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 надав на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії І-НО №415543 від 10.08.1972 року батьками ОСОБА_4 зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Згідно зі свідоцтвом про народження серії І-НО №264258 від 30.07.1970 року батьками ОСОБА_1 зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-АБ №053353 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 21.09.1968 року.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії VI-HO №340969 ОСОБА_3 помер 01.03.1993 року.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-НО №921342 ОСОБА_5 померла 13.12.2015 року.

З реєстраційного посвідчення Маріупольського бюро технічної інвентаризації вбачається, що кооперативна квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_3 та належить йому на праві приватної власності на підставі довідки ЖЕК-22 від 26.02.1992 року.

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 належить вказана квартира.

Згідно з особовим рахунком №176 від 16.05.2016 року, виданим ТОВ «Житло-22», у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 до 30.03.1993 р., ОСОБА_5 до 14.01.2016 р., ОСОБА_4, ОСОБА_4

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність.

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про отримання спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5 Син померлої ОСОБА_4 на спадщину не претендує.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.06.2016 року № 261/02-31 приватним нотаріусом ОСОБА_6 було відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 після померлої 13.12.2015 року ОСОБА_5

Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлений можливості зареєструвати право власності померлої матері у органах реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за ним в судовому порядку право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 213, 215 ЦПК України,ст.328,392, 1261,1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 60,3 кв.м, житловою площею 42,8 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 13.12.2015 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Є.С. Ікорська