АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

08 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в особі представника Аветисян Маргарити Робертівни

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з даним позовом до відповідача.

29.09.2016 року представником позивача було подано заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу і будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізовувати право: володіння майном, а саме входження в квартиру, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків; користування майном, а саме щодо проживання в квартирі і вільного доступу до неї; розпорядження майном, а саме щодо здавання квартири в оренду та/або організації її продажу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2016 року зазначену заяву представника позивача залишено без задоволення.

В поданій Аветисян М.Р., яка є представником ТОВ «Кей-Колект» за довіреністю, апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про задоволення заяви про забезпечення позову. Представник заявника зазначає, що ухвала суду є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням матеріального та процесуального права. Вказує, що суд при вирішенні даного питання повинен був прийняти як об'єктивні обставини, так і припущення позивача, а також ту обставину, що представником позивача надавалися належні та допустимі докази на підтвердження створення відповідачем перешкод позивачу як власнику квартири.

До суду апеляційної інстанції представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» не з'явився ,повідомлений належним чином. Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи за його відсутності. ОСОБА_3,який є представником ОСОБА_2 за довіреністю, просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цих межах колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив , що не убачає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частина 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 208 ЦПК України, судові рішення викладаються у формі ухвали, рішення або постанови.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 р. № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що при вирішенні клопотання ТОВ «Кей-Колект» про забезпечення позову суд першої інстанції у не повній мірі урахував зазначені положення закону та роз'яснення суду вищої інстанції, обставини, яким обґрунтоване клопотання про забезпечення позову, оскаржувана ухвала суду є зовсім невмотивованою. В порушення вимог процесуального закону, вказавши про недоведеність необхідності застосування заходів забезпечення позову, суд не надав оцінку долученим до заяви доказам та не перевірив доводи заявника.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції порушений порядок вирішення клопотання про забезпечення позову, тому з передбачених п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підстав колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції та передає вказане питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в особі представника Аветисян МаргаритиРобертівни - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/16735/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14585/2016

Головуючий у суді першої інстанції:Остапчук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.