АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Волошиної В.М., Музичко С.Г.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Державне підприємство «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця», Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» про визнання ордеру недійсним,

встановила:

у жовтні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання недійсним ордеру на право зайняття кімнати АДРЕСА_1, який був виданий 11 жовтня 2011 року на ім'я ОСОБА_2

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що з 1994 року по теперішній час проживає в кімнаті АДРЕСА_1, який на даний час перебуває на балансі КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва, а до 2013 року перебував на балансі ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща - Водиця» .

Позивач стверджувала, що у 2013 році під час розгляду Подільським районним судом м. Києва цивільної справи за позовом ДП «Науково-дослідний, виробничий комбінат «Пуща - Водиця» про її виселення, вона дізналась, що в спірній кімнаті в 2011 році було зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, на ім'я якої 11 жовтня 2011 року було видано ордер на вселення у спірну кімнату, проте з дня видачі ордеру відповідач до спірної кімнати не вселилась, не проживала в ній, та не сплачувала комунальних платежів.

Також позивач стверджувала, що ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща - Водиця» ініціювало процедуру її виселення через два роки після видачі ордеру відповідачу у 2013 році, тобто ордер було видано на вже зайняту жилу площу, що суперечить абз. 2 п. 10 Примірного положення «Про гуртожитки», затвердженого Постановою Ради міністрів Української PCP від 03.06.1986 року № 208 та є достатньою підставою для визнання ордеру недійсним.

23 листопада 2015 року позивач звернулась до суду із заявою про зміну предмету позову та просила визнати недійсним ордер № 419, виданий на жилу площу в гуртожитку ДП «НДВ Агрокомбінат «Пуща Водиця», який був наданий ОСОБА_2, на підставі рішення від 11 жовтня 2011 року на жилу площу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

№ апеляційного провадження:22-ц/796/13246/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Рішенням суду від 23 червня 2016 року в позові відмовлено.

- 2 -

У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним ордер на право зайняття кімнати АДРЕСА_1, який був виданий 11 жовтня 2011 року на ім'я ОСОБА_2.

Позивач посилається на неврахування судом тієї обставини, що вона займає спірну кімнату у гуртожитку з 1994р., тому на час видачі ордеру відповідачу спірна кімната не була вільною, чим було порушено п. 10 Примірного положення «Про гуртожитки».

Учасники судового розгляду, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.41, 42, 43, 50, 53, 59, 60 т.2), двічі у судове засідання не з'явилися, тому відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що станом на 2011р. гуртожиток по вул. Межовій, 119 у м Києві перебував на балансі ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця».

Рішенням адміністрації ДП «Агрокомбінат «Пуща-Водиця» та місцевого комітету профспілки № 10 від 11 жовтня 2011р. відповідачу ОСОБА_2, як працівниці ДП «Агрокомбінат «Пуща-Водиця», видано ордер на зайняття кімнати АДРЕСА_1.

Згідно наявних матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у кімнаті АДРЕСА_1 та сплачує комунальні послуги.

Також під час судового розгляду встановлено, що у спірній кімнаті проживає позивач, яка сплачує комунальні послуги.

Проте, під час судового розгляду позивачем не було надано, а судом не було встановлено, на якій правовій підставі позивач поселилася у кімнаті гуртожитку.

Відповідно до вимог статті 128 Житлового кодексу Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Стаття 129 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Пунктом 10 Примірного положення про гуртожитки передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

Отже, ордер на жилу площу в гуртожитку може бути видано лише на вільну жилу площу за спільним рішенням адміністрації та відповідного профспілкового комітету підприємства, установи, організації, і цей ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення.

Статтями 58, 59 Житлового кодексу Української РСР визначені підстави і порядок видачі ордера та визнання ордера на жиле приміщення недійсним, зокрема, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Отже, ордер на жиле приміщення з огляду на його видачу на зайняте жиле приміщення може бути визнаним недійним лише у випадку, якщо особа, яка фактично

- 3 -

проживає у приміщенні, зайняла його на законних підставах.

Встановивши, що законним правом на проживання у спірній кімнаті гуртожитку наділена лише ОСОБА_2, а позивач вселилася до спірної кімнати та проживає в ній у спосіб, який не передбачено законом, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач проживає у спірній кімнаті з 1994р., а тому кімната не була вільною на час прийняття рішення про видачу ордеру відповідачу, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, так як позивачем не надано доказів правомірності проживання у спірній кімнаті гуртожитку та правомірності її зайняття.

При цьому, тривалість проживання у кімнаті гуртожитку не свідчить про правомірність зайняття цієї кімнати позивачем.

Судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права,доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: