КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/3436/15-ц
Провадження № 2/488/281/16 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.06.2016 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

В складі : судді Лазаревої Г. М.,

при секретарі Маліновській К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим будинком, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

06.08.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на ті обставини, що 22.08.2007 року між нею та відповідачкою був укладений договір дарування, за яким вона подарувала ОСОБА_3 належний їй на праві власності житловий будинок за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58. ОСОБА_3 є її рідною онукою. Після укладення договору дарування, місця свого проживання не змінювала та продовжувала проживати в будинку разом з відповідачкою та її родиною. В березні 2014 р. відповідачка вигнала її з будинку та змінила замки, чим позбавила її можливості потрапити до будинку, майже рік вимушена була проживати в сторонніх осіб, оскільки власний будинок подарований, а онука, фактично, позбавила її житла. Посилаючись на ст. ст. 64, 156 ЖК України просила усунути перешкоди в користуванні жилим будинком по вул. Волгоградській, 58 в м. Миколаєві шляхом вселення її до зазначеного будинку.

28.01.2016 р. ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_2 з позовом про визнання її такою, що втратила право користування житлом на слідуючих підставах.

На підставі договору дарування їй належить житловий будинок № 58 по вул. Волгоградській в м. Миколаєві. З 23.08.2007 року за цією адресою зареєстрована її бабуся ОСОБА_2 В 2010 р. позивачка добровільно вирішила переїхати на інше постійне місце проживання до матері позивачки ОСОБА_4, протии чого не заперечувала остання, вивезла всі особисті речі та меблі.

В березні 2014 р. позивачка без пояснення причин, попередньо зібравши особисті речі, покинула будинок ОСОБА_4 та переїхала до будинку її другою доньки тітки тітки ОСОБА_3 - ОСОБА_5, за адресою : м. Миколаїв, вул. Красна, 8, де вона і мешкає дотепер. Отже, за місцем реєстрації позивачка не проживає з 2010 р. і до теперішнього часу. Замки в будинку ніхто не змінював. Ключі від вхідних дверей будинку в неї ніхто не відбирав. Позивачка завжди мала вільний доступ до будинку, ніхто не перешкоджав їй користуватися житловим приміщенням будинку, але вона сама добровільно визначила для себе місце проживання.

Крім того відповідачка не приймала ніякої участі у догляді за будинком та прибудинковою територією, не сплачувала комунальні платежі.

Реєстрація позивачки в будинку перешкоджає ОСОБА_3 як власнику розпорядитися належним їй нерухомим майном, тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. На підставі ст. 405 ЦК України просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням житлового будинку по вул. Волгоградській, 58 у м. Миколаєві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 та її представник підтримали позовні вимоги на підставах зазначених в позові. Зустрічний позов не визнали, з тих підстав, що ОСОБА_2 не проживає в спірному будинку з поважних причин через те, що в 2010 р. ОСОБА_3 почала перебудовувати будинок, що унеможливлювало проживання в ньому. В 2014 року будівництво скінчилось і вона намагалась повернутись до будинку, але ОСОБА_3 не відчиняла їй двері, повідомляючи про те, що не бажає її присутності в будинку, не надавала можливості навіть побачитись з онуками, через що була позбавлена можливості проживати в будинку.

ОСОБА_3 та її представник не визнали позов ОСОБА_2 на підставах викладених в зустрічному позові. Надали пояснення, згідно яких ОСОБА_3 підтвердила, В 2010 р. почали перебудовувати спірний будинок, через що проживання в ньому її бабусі ОСОБА_2 було неможливим, тому вона переїхала з будинку, в 2014 р. будинок було доведено до стану придатного для проживання, але ОСОБА_2 не проживає в ньому з невідомих для неї причин.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3 та пояснень її представника в судовому засіданні волевиявленн ОСОБА_2 щодо подарування житлового будинку було вільним, перед укладанням договору домовились, що діти позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечують щодо дарування будинку. Одразу після укладання договору дарування ОСОБА_3 зареєструвала ОСОБА_2 за вищевказаною адресою.

Одразу після укладання договору дарування тітка, тобто ОСОБА_5 звернулась з проханням до ОСОБА_3 щодо надання їй матеріальної допомоги в розмірі 40000 лол. США. Вмовила чоловіка надати їй вказані кошти.

До 2010 р. ОСОБА_3 мешкала у спірному будинку, замки в будинку ніхто не змінював, ключі від вхідних дверей будинку в неї ніхто не відбирав, позивачка завжди мала вільний доступ до будинку, в 2010 році ОСОБА_2 переїхала на інше постійне місце проживання до матері ОСОБА_3 ОСОБА_4 та вивезла до її адреси всі особисті речі та меблі.

В березні 2014 р. ОСОБА_7 без пояснення причин переїхала до будинку ОСОБА_5, де вона мешкає і дотепер.Саме з цього часу вілносини між нею та ОСОБА_3 погіршились. ОСОБА_5 відмовляється спілкуватися з ОСОБА_3, припускає, що така поведінка обумовлена впливом на неї тітки, яка таким чином знову намагається отримати матеріальну вигоду, особисто вимагала від неї матеріальної компенсації, оскільки перебуває у складному матеріальному становищі.

Крім того вказала, що з 2009 р. перебудовують з чоловіком спірний будинок, ремонтні роботи тривають і дотепер, так як прибутки родини значно зменшились.

Через незавершення будівельних робіт не мають можливості ввести будинок до експлуатації, а тому прав о власності на будинок на теперішній час незареєстровано, що робить неможливим виконання вимог позивачки, так як згідно зі ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття до експлуатації.

Акт про неможливість проживання позивачки за місцем реєстрації від 03.06.2015 р. доданий до позовної заяви повністю спростовується матеріалами проведеної перевірки Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, з якої вбачається, що ОСОБА_2 збирала підписи у сусідів за фактом її непроживання за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58. За фактом створення перешкод в користуванні будинком сусідам нічого невідомо.

З 2010 р. ОСОБА_2 не проживає за адресою реєстрації, а фактично проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Актом КП ДЄЗ «Океан».

Представником ОСОБА_3 також було надано заяву про застосування строків позовної давності по справі з тих підстав, що в 2010 р. ОСОБА_2 добровільно виселелась з будинку та не проживає там дотепер без поважних причин.

Свідки в судовому засіданні підтвердили факт перешкоджання зі сторони ОСОБА_3 проживати в будинку ОСОБА_2 Свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_9 С.), переїзду її зі спірного будинку в 2010 р., непроживання її з вказаного часу в даному будинку.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків суд встановив наступне :

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом 01.02.2007 році ОСОБА_2 оформила спадкування нею будинку по вул. Волгоградська, 58 в м. Миколаєві після смерті свого чоловіка ОСОБА_10.

22.08.2007 р. ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір дарування зазначеного будинку, що підтверджується копією договору дарування.

Як вбачається з копії довідки про реєстацію місця проживання ОСОБА_11 з 23 серпня 2007 року зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2.

В матеріалах справи також містяться документи про те, що протягом квітня-липня 2015 р. ОСОБА_2 неодноразово зверталась до Корабельного РВ м. Миколаєва

( а саме 28.04.2015 р., 03.06.2015 р., 01.07.2015 р.) з приводу того, що ОСОБА_3 протягом року перешкоджає їй проживати за місцем її реєстрації за адресою :

м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58, відмовляється надавати їй документи на будинок необхідні для оформлення субсидії.

З приводу даних повідомлень в матеріалах справи містяться письмові відповіді начальника Корабельного РВ від 29.04.2015 р. про те, що ОСОБА_3 заперечує факт перешкоджання з її боку проживати ОСОБА_12 в будинку, від 18.06.2015 р. про те, що перевіркою було встановлено : ОСОБА_2 раніше мешкала за адресою :

м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58 разом зі своєю онукою : ОСОБА_3

Як повідомила ОСОБА_3 в 2010 р. ОСОБА_2 добровільно покинула будинок, протягом 2014-2015 рр. вона неодноразово приходила до неї в гості, де безпричинно вчиняла сварки, через що перестала пускати її додому.

ОСОБА_3 були надані : акт про непроживання ОСОБА_2 за адресою :

м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58 з 2010 р., проживання її за адресою : м. Миколаїв, вул. Красна, 8, підписаний свідками, затверджений КП ДЕЗ «Океан».копія довідки БТІ від 22.08.2007 р. про реєстрацію будинку за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська,58 за нею на праві власності на підставі договору дарування.

Також була надана копія декларації від 02.12.2015 р. про готовність обєкта, а саме житлового будинку по вул. Волгоградська, 58 до експлуатації (початком будівництва вказано 11.2009 р., закінчення будівництва 11.2010 р. ).

Крім того, ОСОБА_2 було надано копію акту від 03.06.2015 р. за підписами численних свідків про те, що ОСОБА_3, що мешкає за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58, вигнала з будинку свою бабусю ОСОБА_2 та не дає можливості їй там проживати. Як вбачається з документів Миколаївського МУ Корабельного РВ, наданих ОСОБА_3, в ході збору матеріалів було встановлено, що сусіди, які надавали свою підписи по факту створення перешкод у користуванні будинком ОСОБА_2 з боку ОСОБА_3 пояснили, що ОСОБА_2 ходила збирала підписи у сусідів за фактом її непроживання за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58, за фактом створення перешкод в користуванні будинком ОСОБА_2 їм нічого невідомо.

ОСОБА_3 також був наданий документ з Управління державної служби охорони УМВС України в Миколаївській області від 29.09.2015 р. з якого вбачається, що згідно договору від 31 липня 2011 року на централізовану охорону майна в житлових приміщеннях від ОСОБА_3 було прийнято дублікати ключів у кількості двох штук та передано на збереження до головного пульту централізованого спостереження, з моменту підписання договору від 31 липня 2011 р. звернень власника стосовно заміни дублікатів ключів не було здійснено. За період спостереження за приватним будинком ОСОБА_3, яка мешкає за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58 було здійснено перезакриття обєкту за вказаною адресою 04 серпня 2013 р., для чого були використані дублікати ключів, після чого перезакриття обєкта не здійснювалось. Інформації щодо заміни замків на обєкті немає.

З приводу вказаного доказу суд вважає, що так як ОСОБА_2 виїхала зі спірного будинку в 2010 р. , то даний документ не може мути доказом у справі, так як ОСОБА_2 Л, О. користувалася ключами від будинку в 2010 р.

До матеріалів справи додано копію нотарально посвідченої заяви ОСОБА_4 . П. доньки ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_4 не заперечує проти проживання своєї матері ОСОБА_2 в належному їй будинку за адресою : Фруктова, 9/4.

ОСОБА_3 була надана заява про застосування строків позовної давності по справі з тих підстав, що ОСОБА_2 добровільно в 2010 р. виселелась зі спірного будинку та переїхала на інше місце проживання, таким чином більше пяти років не скористалась правом на вселення та проживання за місцем реєстрації.

З обставин справи та доказів наданих сторонами вбачається, що сторони проживали в спірному будинку однією сімєю після укладення договору дарування та реєстрації ОСОБА_2 за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58, що визнано самими сторонами, поясненнями свідків, в період часу з моменту укладення договору дарування 2007 р. до 2010 р., коли розпачалась перебудова будинку, в звязку з останньою ОСОБА_2 була позбавлена можливості проживати в будинку.

Зазначену причину непроживання ОСОБА_2 в спірному будинку суд вважає поважною, тому не вбачає підстав для застосування ст. 405 ЦК України та визнання її такою, що втратила право користування житлом, а також не вбачає підстав для застосування строків позовної давності до вказаних правовідносин.

Суд вважає, що відсутність реєстрації права власності в звязку з зміною технічних характеристик будинку не впливає на право проживання в спірному будинку ОСОБА_2

В грудні 2015 р. ОСОБА_3 оформила декларацію про готовність спірного будинку до експлуатації, але не бажає, щоб в ньому проживала позивачка, що підтверджується поясненнями ОСОБА_2, свідків, результатами перевірки проведеної Корабельним РВ Миколаївського МУ, відповідно до якої в 2010 р. ОСОБА_2 добровільно покинула спірний будинок, протягом 2014-2015 рр. вона неодноразово приходила в гості до ОСОБА_3, де безпричинно вчиняла з нею сварки, після чого ОСОБА_3 перестала пускати її додому, що свідчить про неприязні відносини між сторонами, що також є поважною причиною не проживання.

Ту обставину, що в декларації про готовність спірного будинку до експлуатації було зазначено 2010 р. закінченням будівництва суд не приймає до уваги, так як зазначений факт не підтверджений самими сторонами в їх усних та письмових поясненнях, поясненнями свідків, з яких вбачається, що перебудова будинку була завершена в 2014р., крім того, відповідно до вказаної декларації будинок було здано до експлуатації в 2015р., з письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що будівництво тривало до подання вказаної декларації.

За таких обставин позов ОСОБА_2 є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову з вказаних вище причин слід відмовити, виходячи з наступних правових норм.

Відповідно до ст. 405 ЦК України :Член сім'ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем та ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку. Які проживають разом з ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку.

Керуючись ст.ст. 8, 10,11, 60, 212-215, 224 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим будинком задовольнити. Вселити ОСОБА_2 до будинку № 58 по вул. Волгоградській у

м. Миколаєві.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня одержання копії рішення.

Суддя: Г.М. Лазарева