Справа № 361/5906/16-ц
Провадження № 2/361/3240/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 грудня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Зотовій В.М.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа - ОСОБА_2 міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про зняття арешту та заборони на відчуження,

встановив:

Позивач просить зняти арешт та заборону на відчуження з всього належного йому майна, в тому числі з житлового будинку №46 по вулиці Героїв Сталінграду в м. Бровари Київської області, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 18.03.2005р. у виконавчому провадженні де він був боржником, а відповідач стягувачем. Позовні вимоги вмотивував тим, що рішення, на виконання якого було відкрито виконавче провадження, у якому накладено арешт на майно боржника, він виконав повністю, отримавши постанову державного виконавця, але нещодавно дізнався від нотаріуса про наявність арешту. 21.09,2016р. він звернувся до ВДВС Броварського МРУЮ з проханням зняти арешт, а ВДВС своєю відповіддю від 23.09.2016р. йому у цьому відмовив, посилаючись на те, що виконавче провадження перебувало на виконанні у ВДВС, але є завершеним, і враховуючи строк зберігання документів три роки, на даний час знищене, йому рекомендовано звернутись до суду.

Відповідач ПАТ «Київоблгаз» позов до нього не визнав, посилаючись на те, що він не порушував і не оспорює прав позивача на будинок і інше майно, не набував і не має наміру набути права на майно позивача, не має ніяких претензій до позивача, від нього не залежить наявність арешту майна позивача, він не є особою, до повноважень якої віднесено вчинення дій, повязаних з арештом майна, крім того він не просив виконавчу службу накладати арешт на майно боржника, оскільки боржник рішення виконав добровільно. Відповідач є неналежним відповідачем за даними вимогами, і від його дій чи бездіяльності ніяким чином не залежить набуття чи припинення прав позивача на вказане майно і від відповідача не залежить вказане позивачем обтяження. Крім того, просив врахувати, що одразу на вимогу позивача видав йому довідку про відсутність заборгованості.

Відповідач ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція Головного Управління Державної фіскальної служби у Київській області та третя особа Відділ ДВС Броварського МРУЮ заперечень або заяв про визнання позову суду не подали, в судове засідання не зважаючи на неодноразові виклики представники відповідача і третьої особи не з'явились, судом було ухвалено розглядати справу у їх відсутність.

Позивач на обґрунтування і підтвердження позовних вимог подав такі докази:

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 9.01.2004р., яким задоволено позов ВАТ «Київоблгаз» до ОСОБА_1, стягнуто 1096,35грн. заборгованості по оплаті за газ за період з 1.05.2001р. по 1.11.2003р., стягнуто до Броварського міського бюджету 51 грн. державного мита. Рішення набрало законної сили 10.02.2004р.

Постанову АА №859854 від 18.03.2005р., якою державним виконавцем Відділу ДВС Броварського МРУЮ ОСОБА_3 у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим листом №2-5584 від 5.04.2004р., виданим Броварським міськрайонним судом (за вказаним рішенням), боржник ОСОБА_4, стягувач ВАТ «Київоблгаз», сума стягнення 1096,35грн., накладено арешт на майно боржника за адресою м. Бровар, вул.. Героїв Сталінграду, 46, і заборону на відчуження будь-якого майна. В постанові зазначено про наявність у боржника ОСОБА_1 такого майна: житловий будинок, транспортні засоби.

Довідку, видану ПАТ «Київоблгаз» 16.09.2016р., про те, що за використаний газ борг абонента ОСОБА_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 (ОСОБА_5) буд.46, згідно судового наказу 2-5584-2003, виданого 10.02.2004р., погашено у повному обсязі.

Копію заяви, яку 21.09.2016р. позивач подав до ВДВС Броварського МРУЮ заяву, в якій просив зняти арешт і заборону на відчуження, накладені постановою державного виконавця від 18.03.2005р. АА №859854, зазначаючи, що рішення виконав повністю.

Відповідь ВДВС Броварського МРУЮ на дану заяву ОСОБА_1 №224452 від 23.09.2016р., в якій ВДВС повідомив, що у відділі перебувало виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Київоблгаз» боргу 1096,35грн., у якому постановою від 18.03.2005р. АА№726026 за реєстраційним номером обтяження 1791785 було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, яке завершено; строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки, дане виконавче провадження знищено за строком його зберігання. Тому згідно п.1 ст.60 Закону «Про виконавче провадження» заявнику рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання по суті . Тобто даним листом - відповіддю позивачу у знятті арешту було відмовлено.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду від 30.09.2016р. , якою була залишена без руху скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу ДВС Броварського МРУЮ та зобовязання зняти арешт та заборону на відчуження.

Ухвалу суду від 12.10.2016р., якою скаргу ОСОБА_1 було йому повернуто за його заявою.

З приводу звернення до суду в порядку цивільного провадження і з приводу предявлення позову саме до вказаних у позовній заяві відповідачів, позивач пояснив, що так звернутись до суду рекомендували йому у Відділі ДВС. Позов подав, бо вважає, що наявним арештом порушені його права власника. Відповідачами у даному позові він вказав стягувача - сторону у виконавчому провадженні, в інтересах якого накладено арешт. При цьому зазначив , що він не має ніяких претензій і вимог до вказаного підприємства, що відповідач видав йому без зволікань довідку про відсутність заборгованості, і погодився з тим, що відповідач не порушував його прав.

Виходячи з наданих доказів і обґрунтувань, наданих позивачем, слід вважати, що другий відповідач позивачем зазначений з тих самих підстав, з яких і першого відповідача, враховуючи стягнення судовим рішенням на користь бюджету судового збору (тобто стягувача за другим виданим виконавчим листом). Позивач зазначив, що претензій і конкретних вимог до даного органу він також не має, і що даний орган його прав не порушував. Пояснити, чи сплатив він стягнуте за рішенням суду державне мито, позивач не зміг.

Позивач пояснив, що на його думку його права порушені Відділом державної виконавчої служби, якою винесено постанову про накладення арешту і заборону на відчуження і не скасовано даного арешту при закінченні виконавчого провадження, а також який відмовив йому своїм листом у скасуванні арешту, що саме діями та бездіяльністю посадових осіб даного органу порушено його майнові права.

Ухвалою від 24.11.2016р. позивачу відмовлено у залученні вказаного органу - субєкту владних повноважень як відповідача у цивільній справі за цивільним позовом, виходячи з розмежування цивільної і адміністративної юрисдикції і з того, що адміністративні позови до субєктів владних повноважень з приводу порушення прав особи рішеннями, діями, бездіяльністю таких органів в процесі їх діяльності у сфері публічно-правових відносин, не можуть розглядатись в порядку цивільного судочинства, для чого визначений законом інший порядок. Поєднання в цивільному провадженні цивільного і адміністративного позовів законом не передбачено.

Згідно Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець в межах виконавчого провадження має право винести постанову про накладення арешту на майно боржника.

Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Розгляд такого позову третьої особи (не сторони у виконавчому провадженні) дійсно проводиться в порядку цивільного судочинства, і за таким позовними вимогами відповідачами залучаються сторони виконавчого провадження (стягувач і боржник), а ВДВС- третьою особою. Разом з тим, позов , який подав позивач, не є таким позовом третьої особи до сторін у виконавчому проваджені про виключення з -під арешту майна, належного цій особі, а не боржнику. Тому сам факт належності позивачу на праві власності арештованого майна, не є підставою для задоволення позову, предявленого ним до вказаних ним відповідачів.

Зі змісту статей 1, 3, 10, 11, 15 ЦПК, а також з системного аналізу статей 26, 30, 174, 175, 213, 214, 215 ЦПК України та ст.15, 16 ЦК України цивільним позовом є звернення особи до суду на захист порушеного, невизнаного, оспореного права, свободи та інтересу. Сторонами у цивільній справі є позивач: особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права. Відповідачем є: особа, яка порушила, оспорила, не визнала право позивача; особа, від дій або від обсягу прав та обовязків якої залежить набуття, зміна чи припинення прав позивача; особа, на яку за договором, законом чи з інших правових підстав покладено обовязок по виконанню певних дій, які стосуються обсягу прав та обовязків позивача. Відносини між сторонами у цивільному спорі характеризуються конфліктом, кореспондуванням взаємних прав та обовязків по відношенню до спірного предмету чи до спірних правовідносин. Результатом захисту порушеного права позивача може бути зміна співвідношення прав і обовязків між сторонами, покладення на відповідача обовязку виконати певну дію (утриматись від дії), на виконання якої відповідач має право і достатній обсяг право та дієздатності. Ознакою наявності взаємовідношення «позивач-відповідач» є процесуальна можливість мирного врегулювання спору шляхом задоволення відповідачем вимог та претензій позивача, шляхом визнання відповідачем вимог до нього, шляхом укладенням мирової угоди між цими сторонами, які є по суті протилежними один до одного у одних правовідносинах.

Згідно ст.ст.213-215 ЦПК України підставою для задоволення позову може бути встановлення судом факту порушення права позивача внаслідок дій (бездіяльності) відповідача або особи, за яку відповідач несе відповідальність, і наявність законних або договірних підстав для покладення на відповідача певного зобовязання чи звуження обсягу його прав.

У даному випадку позивач не довів того, що право, на захист якого він звертається до суду, було порушене чи порушується відповідачем, або що відповідач має право і може вчинити дії, направлені на захист прав позивача. Судом не встановлено порушень прав позивача з боку відповідача, не встановлено звязку між будь якими протиправними діями відповідача і негативними для позивача наслідками.

Суд погоджується з відповідачем у тому, що відсутні підстави для задоволення позову, предявленого саме до нього. Сам факт наявності обмеження прав позивача, але не від дій відповідачів, до яких позов предявлено, не може бути достатньою і законною підставою для задоволення позову, предявленого саме до вказаних відповідачів.

Згідно ст.ст.10,11,60, 15 ЦПК України суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог і з підстав, зазначених у позові, на підставі поданих доказів, і з дотриманням меж юрисдикції суду в цивільному судочинстві. Тому при розгляді даної справи суд не надає оцінку діям інших осіб, в тому числі не надає оцінку діям субєкту владних повноважень у публічно-правовій сфері його діяльності, оскільки для розгляду такого позову законом визначено інший порядок.

Таких порушень цивільних прав позивача, які б залежали від відповідачів, не встановлено. Позивач не надав доказів на підтвердження належності йому вказаного будинку на праві власності, не надав доказів на порушення його прав відповідачами.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення даного позову як по відношенню до першого відповідача так і по відношенню до другого відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про зняття арешту та заборони на відчуження щодо майна, в тому числі житлового будинку №46 по вулиці Героїв Сталінграду в м. Бровари Київської області, відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайоний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Селезньова