У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 4 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

(далі - ПАТ «Укрсоцбанк»)звернулося до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 21 березня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_5 був укладений договір кредиту № 2007/13-2.06/163, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 189 560 дол. США, зі сплатою

11,2 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше

20 березня 2032 року. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором 21 березня 2007 року АКБ «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_4 договір іпотеки, запис в реєстрі № 612, згідно з яким останній передав в іпотеку позивачу в якості забезпечення виконання позичальником основного зобов'язання за договором кредиту наступне нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загального площею 136,1 кв. м та житловою площею 45,8 кв. м, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05 грудня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу

Сімоновою О.Ю. за № 7430.

У подальшому згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 16 квітня 2010 року були внесені зміни в Статут АКБ «Укрсоцбанк», відповідно до яких назва Банку була змінена на ПАТ «Укрсоцбанк».

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_5 зобов'язань за вищевказаним договором кредиту, утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 19 листопада 2013 року складає

64 353,25 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19 листопада 2013 року становить 514 375 грн 56 коп., та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 45 933,59 дол. США, що за курсом НБУ станом на

19 листопада 2013 року складає 367 147 грн 18 коп; заборгованості за відсотками в розмірі 16 903,17 дол. США, що за курсом НБУ станом на

19 листопада 2013 року складає 135 107 грн 06 коп.; пені за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 1 516,49 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19 листопада 2013 року складає 12 121 грн 31 коп.

Враховуючи викладене та зважаючи на невиконання ОСОБА_5 зобов'язань стосовно умов повернення кредитних коштів, ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 4 червня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2015 року, позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за договором кредиту від 21 березня 2007 року № 2007/13-2.06/163, яка станом на 19 листопада 2013 року складає

64 353,25 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19 листопада 2013 року становить 514 375 грн 56 коп., та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 45 933,59 дол. США, що за курсом НБУ станом на

19 листопада 2013 року складає 367 147 грн 18 коп.; суми заборгованості за відсотками у розмірі 16 903,17 дол. США, що за курсом НБУ станом на

19 листопада 2013 року складає 135 107 грн 06 коп.; пені за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 1 516,49 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19 листопада 2013 року складає 12 121 грн 31 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 136,1 кв. м, житловою площею 45,8 кв. м, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05 грудня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. під

№ 7430, право власності на яку зареєстровано, згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, реєстраційний № 12988338 від 15 грудня 2005 року за номером запису 40885, в книзі 173 доп-109, шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому, за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, ухвалюючи рішення, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до спірних правовідносин ст. ст. 526, 1050, 1054 ЦК України та ст. 12, ч. 1

ст. 33 Закону України «Про іпотеку», дійшли вірного висновку про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру

АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05 грудня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. під № 7430, оскільки при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позивальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки, тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України та ст. ст. 3, 4 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до

ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 4 червня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

С.П. Штелик