У Х В А Л А

13 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,

Гуменюка В.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Печенізького районного суду Харківської області від 15 червня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору дарування квартири недійсним,

встановила:

Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 15 червня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Печенізького районного суду Харківської області від 15 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень суду та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстави, передбаченої пунктами першим, другим частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: -статті 233 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 213 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1979/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Для прикладу наявності зазначеної підстави заявник додає ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 та 16 березня 2016 року в яких, на його думку, зазначені норми права застосовані по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що позивачем не доведеного факту укладання ним спірного договору під впливом обману з боку відповідача, та те, що він помилявся щодо вчинення вказаного правочину.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 та 16 березня 2016 року не можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій й передав справу на новий розгляд, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору дарування квартири недійсним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко