Справа № 703/905/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Манька М.В.
при секретарі Пшенишній А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відсотків за договором позики,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить суд стягнути з відповідачки борг за розпискою від 07 квітня 1998 року в розмірі 18 963,00 грн. та 3 % річних за прострочку виконання зобовязання в сумі 10 240,00 грн., всього 29 203,00 грн., посилаючись на те, що відповідачка в 1998 році взяла у неї в борг 700,00 дол. США, що еквівалентно на день подачі позову 18 963,00 грн., та зобовязалася повернути їй позичені кошти у визначений строк по 10 жовтня 1998 року.
Позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідачка в судове засідання повторно не зявилася з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Позивачка не заперечує проти розгляду справи по суті у відсутності відповідачки та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що надала суду заяву.
Позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до розписки від 07 квітня 1998 року, складеної ОСОБА_2, вона отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 700,00 дол. США, та взяла на себе зобов'язання повернути їх в повному обсязі до 10 жовтня 1998 року.
Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім зобовязанням, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, сторонами був укладений договір позики в розумінні ст. 1046 ЦК України.
Строк виконання зобовязання за загальними правилами узгоджується сторонами в договорі.
Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Строк за договором позики в розумінні даної статті є періодом часу, зі спливом якого має бути здійснене виконання зобовязання.
Статтею 625 ЦК встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, у ч.1 цієї статті вказано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У ч.2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідачка зобовязалась погасити борг в строк до 10 жовтня 1998 року, але й до цього часу не погасила, тому з неї на користь позивачки слід стягнути борг за розпискою від 07 квітня 1998 року в розмірі 18 963,00 грн. та 3 % річних за прострочку виконання зобовязання в сумі 10 240,00 грн., всього 29 203,00 грн.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.
На підставі наведеного, ст.ст. 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, борг за розпискою від 07 квітня 1998 року в розмірі 18 963,00 грн. та 3 % річних за прострочку виконання зобовязання в сумі 10 240,00 грн., разом 29 203,00 грн., а також судові витрати 551,20 грн., всього 29 754,20 грн.
Заяву про перегляд заочного рішення відповідачка може подати до Смілянського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачкою в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд та оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.
Головуючий: М.В.Манько