Справа №2-1941/05
Провадження № 6/636/48/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючої Дьоміної О.П.

при секретарі Коваленко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві подання Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про тимчасову заборону виїзду за кордон ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

07.07.2016 року до суду надійшло дане подання, в якому Чугуївський МР ВДВС ГТУЮ в Харківській області просить тимчасово заборонити ОСОБА_1 виїзд за кордон з вилученням паспортного документу громадянина України до виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, посилаючись на те, що на виконанні в Чугуївському МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження ВП №8354464 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1941 від 22.07.2005 року, виданого 22.07.2005 року Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 11.07.2005 р. і до досягнення дитиною повноліття.

27.07.2005 року державним виконавцем відповідно Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий документ знаходиться на примусовому виконанні. Виходячи з матеріалів виконавчого провадження борг по аліментам станом на 30.06.2016 року складає 50 387,58 грн.

Боржник неодноразово надавав пояснення щодо необхідності сплати аліментів та попереджався про кримінальну відповідальність за ст.164 КК України, про що в матеріалах виконавчого провадження маються відповідні документи пояснення боржника від 27.11.2009 року, 16.01.2014 року, 11.07.2014 року, 12.01.2015 року. Але зважаючи на вищевикладене, та виходячи з матеріалів виконавчого провадження, борг станом на 30.06.2016 року складає 50 387,58 грн.

Посилаючись на ст. 124 Конституції України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», п. 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів від 24.03.2008 року №261/2008, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Чугуївський міськрайонний ВДВС ГТУ юстиції в Харківській області просить задовольнити його подання.

Згідно ст. 377 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У судове засідання представник Чугуївського міськрайонного ВДВС ГТУ юстиції в Харківській області не зявився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 22.07.2005 року по справі №2-1941/05 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 115,00 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 11.07.2005 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18).

22.07.2005 року Чугуївським міським судом Харківської області був виданий виконавчий лист по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина (а.с.20).

Постановою №806/3 від 27.07.2005 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду (а.с.21).

Боржником неодноразово надавалися пояснення щодо несплати ним аліментів у відповідності до рішення суду, однак це не дало позитивних результатів (а.с.22-24).

Станом на 01.07.2016 року ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 50 387,58 грн. (а.с.25).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. 2, ч. 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Отже, зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Слід зазначити, що державним виконавцем не додано до подання жодного доказу щодо громадянства боржника, оскільки Закон передбачає тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України лише громадян України, не вказано підстав того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон має обмежений термін дії. В матеріалах справи відсутні відомості про те, чи термін дії паспорту не закінчився та чи поновлювався закордонний паспорт.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що подання про тимчасову заборону виїзду за кордон ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України "Про порядок обмеження виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про тимчасову заборону виїзду за кордон ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Cуддя: