АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
СПровадження № 22ц/790/3401/16
Справа № 621/3324/14ц Головуючий 1 інст. Бережна Н.М.
Категорія: захист честі, гідності та ділової Доповідач Трішкова І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря - Сотнікової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Ларді» про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

20.11.2014 рок у ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, просив визнати, що поширені ОСОБА_4 відомості, а саме про те, що позивач злодій, за 9 днів викрав 100 літрів дизельного палива, постійно забував трудову книжку вдома, перебив нову ресору, ледачий, порушував правила дорожнього руху, відмовлявся платити штрафи, любитель писати в обласну прокуратуру наклеп, дуже проблемний, не відповідає дійсності і принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Просив зобовязати ОСОБА_4 зробити спростування щодо раніше викладеної - 02.03.2011 року неправдивої інформації на веб-сайті www.Lardi-trans.com.; стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 24000 грн. і витрати на правову допомогу.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він з 13.01.2011 року по 10.02.2011 року працював у ФОП ОСОБА_4 на посаді водія на автомобілі з напівпричепом АХ8410XX (цистерна). За час роботи позивач сумлінно виконував покладені на нього обовязки, претензій чи скарг з боку роботодавця ані в письмовій, ані в усній формі на нього не надходило. 10.02.2011 року без пояснення причин повідомив, що припиняє співпрацювати з ним, тобто звільняє. У телефонній розмові повідомив, що остаточно розрахується з позивачем 15.02.2011 року. Приїхавши у вказаний день на особистий прийом виявилось, що відповідач при прийомі позивача на роботу не оформив його документи згідно діючого законодавства. 16.02.2011 року позивачем було подано заяву про порушення вимог трудового законодавства з боку відповідача в прокуратуру Харківської області.

Після припинення трудових відносин з ФОП ОСОБА_4 позивач неодноразово намагався працевлаштуватися на посаду водія, однак роботодавці без вагомих на те причин постійно відмовляли йому в працевлаштуванні. В ході останньої спроби працевлаштуватися до ФОП ОСОБА_5 позивач отримав довідку від 07.11.2014 року - офіційну відмову, в якій зазначено, що його не прийняли на роботу у звязку з негативними відгуками про нього, як працівника, викладеними на веб-ресурсі Ларді-Транс (www.Lardi-trans.com - транспортно-інформаційний сервер) в темі «Недобросовісні водії» ОСОБА_4 залишив неправдивий, негативний відгук про позивача, зокрема там зазначено: «ОСОБА_3, 1959 г., проживает в ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт МН № 188424 ВОР (за 9 дней украл 100 литров дизельного топлива), трудовую книжку постоянно забывает дома, перебил новую рессору, ленивый, нарушает правила дорожного движения, штрафы платить отказывается, судится с Гаи, любитель писать в областную прокуратуру клевету, очень проблемный, будьте осторожны».

Вказану неправдиву інформацію відповідач розмістив відносно позивача з почуття помсти, оскільки 16.02.2011 року (за 2 тижні до розміщення неправдивої інформації ) позивачем було подано заяву до Прокуратури Харківської області про порушення трудового законодавства України, за якою прокуратурою було проведено перевірку. Крім того, в даному повідомленні, зазначені паспортні дані позивача, що є порушенням його права на конфіденційну інформацію про нього.

Неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушення душевної рівноваги, в звязку з тим, що позивач був ображений та принижений в присутності потенційних роботодавців при пошуку нової роботи, змушений був спростовувати неправдиві відомості. Фактично через це позивач не може влаштуватися на роботу за професією вже протягом 3-х років (з 02.03.2011 року по листопад 2014 року). Крім того, в разі, зазначених неправдивих відгуків про нього він би міг влаштуватися на роботу і отримувати хоча б мінімальну заробітну плату за період з 02.03.2011 року по листопад 2014 року в розмірі 48868,00 грн.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_3 був запрошений по оголошенню на тимчасову роботу в якості водія в січні 2011 року. Між ними був укладений ОСОБА_6 перевезення вантажів (транспортної експедиції), що не передбачає трудових відносин. Після закінчення дії Договору транспортної експедиції ОСОБА_3 надав звіт, написаний ним власноручно, в якому вказав суму отриманих від відповідача грошових коштів та про їх витрати. У витрати входило: придбання спиртних напоїв (2 x 0,5), хабар співробітникам ДАІ при порушенні ПДР (100 грн.), ремонт ресори (650 грн.), придбання пива (4 x 1), перевитрата дизельного палива і т.п. Саме з цих підстав він не став продовжувати з позивачем ОСОБА_6 транспортної експедиції.

Крім того, відповідач наполягав на тому, що він зовсім не вміє користуватись Інтернетом. Сторінка в Інтернеті, на якій була розміщена інформація щодо позивача була відкрита мешканцем м. Горлівка ОСОБА_7, з яким ОСОБА_4 співпрацював з перевезення вантажів, придбання запасних частин для автомобіля і т.п. з 2007 року по 2011 рік. Саме він запропонував ОСОБА_4 зареєструвати сторінку в якомусь інтернет-виданні з метою пошуку запасних частин на автомашину і замовників для перевезення вантажів. Надалі ОСОБА_7 користувався тією сторінкою, якщо виникала необхідність в придбанні запчастин, пошуку замовників і т.п. Хто конкретно вніс якісь відомості щодо ОСОБА_3 від імені відповідача, останній не знає, але він не впевнений, що відомості, «що ганьблять» позивача, були внесені на його сторінку.

Представник ОСОБА_4, підтримуючи його пояснення, звернув увагу суду щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи; порушені норми матеріального та процесуального права.

Інші сторони рішення суду не оскаржили.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 02.03.2011 року на веб-сайті www.Lardi-trans.com в розділі «Форум», в темі «Недобросовісні водії» було опубліковано повідомлення наступного змісту: «ОСОБА_3, 1959 г., проживает в ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт МН № 188424 ВОР (за 9 дней украл 100 литров дизельного топлива), трудовую книжку постоянно забывает дома, перебил новую рессору, ленивый, нарушает правила дорожного движения, штрафы платить отказывается, судится с Гаи, любитель писать в областную прокуратуру клевету, очень проблемный, будьте осторожны», у звязку з чим ОСОБА_3 було внесено до «чорного» списку недобросовісних водіїв.

Як вбачається з роздруківки веб-сайту вказане повідомлення було відправлено від імені користувача «ОСОБА_4, ФОП».

Саме на підставі вказаного негативного повідомлення, на думку позивача, він, починаючи з березня 2011 року, не має змоги офіційно або неофіційно працевлаштуватися водієм.

У п. 18 Постанови від 27.02.2009 року № 1 передбачено, що згідно з положеннями ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього були порушені його особисті немайнові права.

З чого слідує, що тягар доказування достовірності негативної інформації про позивача покладається на відповідача, в даному випадку на відповідача ОСОБА_4, а на позивача покладено лише обовязок доказування факту поширення такої інформації відповідачем. Правдивість поширеної відповідачем в мережі Інтернет інформації у відгуку від 02.03.2011 року відповідачем не доведено, його твердження щодо оціночного судження даного повідомлення є помилковим, оскільки воно містить дані про факти і явища.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони, з урахуванням наданих доказів суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що відповідачем ОСОБА_4, зокрема, можливо за допомогою третіх осіб, було опубліковано 02.03.2011 року повідомлення щодо ОСОБА_3 на сайті www.Lardi-trans.com, яке містить недостовірну інформацію.

ОСОБА_4 в даній частині рішення суду не оскаржив.

Але суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що у позові необхідно відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності та у звязку з недоведеністю позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Суд з посиланням на положення ст.258 ЦК України зазначив, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості.

Відповідно до ст.1 Закону України Про друковані засоби масової інформації ( пресу) в Україні під друкованими засобами масової інформації в Україні розуміються періодичні видання, які виходять під постійною назвою, з періодичністю один і більше номерів ( випусків) протягом року на підставі свідоцтва про державну реєстрацію.

З відповіді, яку надав суду відповідач ТОВ Ларді, вбачається, що веб-сайт www.Lardi-trans.com не є засобом масової інформації ( пресою), зареєструватись на цьому сайті може кожний користувач без обмежень.

Таким чином, інформація, яка розміщена на веб-сайті, не є інформацією, яка розміщена у засобах масової інформації.

За таких обставин, судова колегія вважає, що положення Закону України Про друковані засоби масової інформації ( пресу) в Україні на правовідносини, що склалися між сторонами, не розповсюджуються, а тому строк позовної давності, зазначений у ст.258 ЦК України, у даному випадку не застосовується.

Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушені внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Пунктом 1 частини 1 статті 268 ЦК України передбачено, що позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом.

Крім того, судова колегія приймає довід ОСОБА_3 про те, що про інформацію, яка розміщена про нього в Інтернеті, він дізнався тільки у листопаді 2014 року від ФОП ОСОБА_5 при відмові у прийнятті на роботу.

Тому судова колегія вважає, що позивач при звернені до суду з даним позовом не пропустив строк позовної давності.

Згідно розяснень, які містяться в п. 5 Постанови, відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому, суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Оскільки встановлено, що інформація відносно ОСОБА_3, яка поширена в Інтернеті є недостовірною та негативною, позивач має право на спростування такої інформації.

Постановою пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 розяснено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі.

ОСОБА_3 пояснював, що інформація, яка розміщена на веб-сайті www.Lardi-trans.com в розділі «Форум» в темі «Недобросовісні водії», є негативною, оскільки завдяки такій інформації він був внесений до «чорного» списку недобросовісних водіїв, що позбавляє його права працевлаштуватись за фахом.

Судова колегія вважає, що позивач довів спричинення моральної шкоди, але розмір відшкодування її є необгрунтованим, а тому задовольняє позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 2000 грн.

ОСОБА_3 надав суду квитанцію про сплату 350 грн. за надання консультації про складання позовної заяви по захисту честі та гідності, але відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки не є правовою допомогою у розумінні ст.84 ЦПК України.

З огляду на наведене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.303,307,309,314,319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким визнати недостовірною інформацію, яка 02 березня 2011 року об 11:01 була розміщена на сайті lardi-trans.com у розділі «Форум» в темі «Недобросовісні водії» наступного змісту: «ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживает в ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1 ВОР (за 9 дней украл 100 л д.т.) трудовую книжку постоянно забывает дома, перебил новую рессору, ленивый, нарушает правила дорожного движения, штрафы платить отказывается, судиться с Гаи, любитель писать в областную прокуратуру, клевету. Очень проблемный. Будьте осторожны.»

Зобов'язати ОСОБА_4 розмістити спростування викладеної інформації на сайті lardi-trans.com.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3) в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий І.Ю. Трішкова

Судді: Л.В. Гуцал

ОСОБА_2