ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1302/16-ц
провадження № 2/753/2715/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі по тексту - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - Відповідач, ОСОБА_3.) про стягнення коштів, витрачених на лікування та поховання спадкодавця.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його цивільна дружина, ОСОБА_4 Звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, отримав відмову. ОСОБА_3 - рідний брат померлої, отримав право власності на фактично все майно, яке було складом спадщини після смерті ОСОБА_4 Зазначає, що позивачем одноособово було здійснено всі витрати лікування та на поховання ОСОБА_4, що становлять 17988 грн. та складаються з: витрат на труну та ритуальні послуги в розмірі 2095 грн., витрат на поминальний обід в розмірі 2000 грн., витрат на пам'ятну дошку та поховання урни в розмірі 2120 грн., витрат на кремацію та виготовлення урни в розмірі 1325 грн. 20 коп., витрати на плиту, установку в розмірі 2000 грн., на придбання ліків в сумі 447,80 грн., витрати на лікування в сумі 5000 грн. згідно заяви від 21.09.2009 року, витрати на лікування в сумі 3000 грн. згідно заяви від 03.12.2010 року

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що визнає витрати понесені позивачем на поховання ОСОБА_4 в сумі 5 540,82 грн., проте просить вирахувати з цієї суми 1728,46 грн., які позивач отримав згідно ст. 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та судовий збір, в решті позовних вимог просив відмови за безпідставністю.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

Стаття 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Судом встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 не отримав.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно, позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

З матеріалів справи вбачається, що похованням ОСОБА_4 займався ОСОБА_2., він же поніс витрати на поховання ОСОБА_4, зокрема витрати на придбання труни та ритуальні послуги в розмірі 2095 грн., витрати на пам'ятну дошку та поховання урни в розмірі 2120 грн. 62 коп., витрати на кремацію та виготовлення урни в розмірі 1325 грн. 20 коп., що підтверджується копіями квитанцій та не заперечується представником відповідача.

Водночас, позивачем, згідно його заяви до Управління Пенсійного фонду України в м. Києві було виплачено допомогу на поховання померлої ОСОБА_4 в сумі 1728,46 грн., що підтверджується копією квитанції.

З огляду на наведене, суд на підставі положення ст. 1232 ЦК України покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню понесених позивачем витрат на поховання спадкодавця в розмірі 3 812 грн. 36 коп.

Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на поминальний обід в розмірі 2000 грн., витрати на плиту, установку в розмірі 2000 грн., на придбання ліків в сумі 447 грн. 80 коп., витрати на лікування в сумі 5000 грн. згідно заяви від 21.09.2009 року, витрати на лікування в сумі 3000 грн. згідно заяви від 03.12.2010 року слід зазначити наступне.

Наполягаючи на позовних вимогах в частині стягнення витрат на лікування в сумі 447 грн. 80 коп. на підставі виписки з історії хвороби, позивач надав суду копії фіскальних чеків.

За приписами ст.ст. 58,59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені повними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_2 за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень статтей 57-59 ЦПК України, довів, що у зв'язку із придбанням ліків згідно рекомендацій лікаря ним понесено витрати на суму 323 грн. 19 коп., проте позивачем не доведено решти витрат на придбання ліків в сумі 124 грн. 61 коп., оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_4 призначались такі препарати, а з решти чеків взагалі неможливо встановити найменування препаратів та відповідність їх призначенню лікаря.

Суд вважає, що слід врахувати лише ті витрати, в яких медичні засоби, вказані на фіскальних чеках, узгоджуються з призначеними лікарями препаратами у виписці з історії хвороби ОСОБА_4

А відтак, доведеним є витрати на лікування в розмірі 323грн.19 коп.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Отже, враховуючи норми діючого законодавства та виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Таким чином, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язані спадкоємці у відповідності до ст. 1232 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Звертаючись до суду з позовом позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на плиту надгробну, установку в розмірі 2000 грн.

Проте, надана позивачем накладна № 13а не може бути належним доказом щодо сплати плити надгробної, оскільки в ній відсутня дата її складання, не вказаний замовник або платник, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд також критично ставиться до тверджень позивача в частині стягнення витрат в розмірі 5000 грн. та 3000 грн., отриманих позивачем за договорами позики від 24.09.2009 року та від 06.12.2010 року, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази (фіскальні чеки, квитанції, тощо), що зазначені кошти були витрачені на лікування ОСОБА_4, а тому суд не вбачає підстав для стягнення коштів в сумі 8000 грн. на лікування померлої ОСОБА_4

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 4 135 гривень 55 копійок.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.1232 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (податковий номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ( податковий номер НОМЕР_2) 4 135 (чотири тисячі сто тридцять п'ять) гривень 55 копійок - витрат, на лікування та поховання спадкодавця.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (податковий номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ( податковий номер НОМЕР_2) судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА