ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9132/16-ц
провадження № 2/753/5016/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"29" червня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва, ЛЕОНТЮК Л.К., розглянувши позовну заяву в порядку цивільного провадження ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві Державної адміністрації про позбавлення батьківських прав , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 третя особа Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві Державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в м. Києві, громадянин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 по місту Києву зареєстрованим не значиться.

Однак, як вбачається з матеріалів поданих до позовної заяви, а саме копії паспорту відповідача ОСОБА_4 та копії виконавчого листа № 758/515/15 - ц від 24 березня 2015 року, вбачається, що з 21 квітня 2006 року відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із найважливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб (ст. 55, 124 Конституції України).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов"язків цивільного характеру ( рішення від 21 лютого 1975 року у справі « Голден проти Сполученого королівства » п. 36 ) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту ( ст. 13 Конвенції ). Конвенція « Про захист прав людини і основоположних свобод » та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Разом з тим, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно роз'яснень п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року " Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ " відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом ( стаття 8 Закону України « Про судоустрій та статус суддів » ). Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК).

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції ( статті 108 - 114 ЦПК ).

Виходячи із загальних правил підсудності, встановлених ст. 109 ЦПК України, дана справа не підсудна Дарницькому районному суду м. Києва.

Згідно до ст. 109 ЦПК України, позови до фізичних осіб пред"являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Статтею 110 ЦПК України визначений перелік позовів, які допускають право позивача обрати підсудність свого позову між кількома судами, за винятком виключної підсудності встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Однак, до переліку позовів з правом альтернативної підсудності, визначених ст. 110 ЦПК України, позови про позбавлення батьківських прав не входять, а тому слід керуватись загальними правилами підсудності, передбаченими ст. 109 ЦПК України.

Таким чином, суд при вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовом про спірні правовідносини, що виникли з приводу батьківських прав, повинен керуватися правилами підсудності справ за місцем знаходження відповідача.

Не дотримання судом правил підсудності є суттєвим порушенням норм цивільно-процесуального закону та відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

Згідно ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, якщо справа не підсудна цьому суду.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 109, 115, 121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву в порядку цивільного провадження ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві Державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - повернути позивачеві для звернення до належного суду.

Копію ухвали разом із позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії

СУДДЯ ЛЕОНТЮК Л.К.