Справа № 450/3416/14 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/4503/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут", третя особа - Львівське відділення Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" про нарахування та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут", третя особа Львівське відділення Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут", та посилаючись на незаконність наказу про встановлення неповного робочого тижня , просила ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача відновити незаконно змінені істотні умови праці, зокрема, режим роботи та нарахування заробітної плати в період з 05.04.2011 року до 19.03.2012 року, за весь час дії наказу № 5 від 31.01.2011 року, виплатити їй різницю в окладі за весь час вимушеного прогулу в розмірі 11 753, 00 грн., сплатити з цієї суми обов»язкові податки, у тому числі, помісячно, у пенсійний фонд з метою відновлення загального та пенсійного стажу.(а.с.1-2)

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 червня 2015 року позов задоволено, зобовязано Державне підприємство "Український державний геологорозвідувальний інститут" відновити ОСОБА_3 істотні умови праці, які існували до прийняття наказу № 5 від 31 січня 2011 року, стягнуто з Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут» на користь ОСОБА_3, різницю в окладі за період вимушеного прогулу з 05.04.2011 року до 19.03.2012 року в сумі 11 753, 00 грн., стягнуто з Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут» в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" задоволено частково. Рішення місцевого суду змінено та стягнуто з Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" на користь ОСОБА_3 різницю в окладі за період вимушеного прогулу з 05.04.2011 року до 17.01.2012 року у розмірі 9709.00 грн. з відрахуванням обов»язкових платежів та зборів, які підлягають стягненню згідно чинного законодавства. (а.с.160-163)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від імені Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до цього ж суду. (а.с.207-208)

Державне підприємство "Український державний геологорозвідувальний інститут" в апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3, які вже були предметом судового розгляду, що, на його думку, підтверджується рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17.08.2012 року, яким зобов'язано відповідача здійснити нарахування та виплату заборгованості по заробітній платі на умовах неповного робочого тижня з виплатою 0.6 ставки за період з 17.01.2012 року по 19.03.2012 року, в задоволенні решти вимог було відмовлено. На думку апелянта, ухваливши оскаржуване рішення, суд першої інстанції фактично вдався до переоцінки доказів та обставин, які були встановлені рішенням Личаківського районного суду м. Львова. Стверджує, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову є інші вимоги, ніж ті, по яких було ухвалено рішення від 17.08.2012 року, але фактично позовні вимоги зводяться до донарахування та отримання різниці між середнім заробітком та отриманими коштами за період з 05.04.2011 року по 19.03.2012 року 0,4 ставки щомісячно. Зазначає, що оскаржуване рішення не містить розрахунків обчислення середнього заробітку згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції керувався в рішенні ст. 235 КЗпП України, однак ця стаття передбачає виплату середнього заробітку працівнику у визначених випадках, перелік яких є вичерпним і не передбачає виплати різниці в окладі за час вимушеного прогулу в умовах неповного робочого часу при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, представника ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут" ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3 про заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відновлення попередніх умов праці підлягало відновленню з часу їх неправомірної зміни на підставі незаконного наказу із виплатою у відповідності до вимог ст. 235 КЗпП України середнього заробітку за час вимушеного прогулу. А тому позивачка має право на отримання різниці між середнім заробітком та отриманими коштами, в зв»язку з чим їй підлягає виплаті за період з 05.04.2011 року по 19.03.2012 року сума в розмірі 0.4 ставки щомісячно. При цьому, суд погодився із розрахунком, який подано позивачем, оскільки такий обчислено виходячи із його середнього заробітку.

Однак з таким висновком суду колегія суддів частково не погоджується в зв»язку з наступним.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах із Львівським відділенням Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут", структурним підрозділом Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут", працюючи на посаді геолога 2 категорії з виплатою 0,6 ставки.

На підставі наказу від 31.01.2011 року № 5 «Про роботу ЛВ УкрДГРІ на умовах неповного робочого дня» позивачці та іншим працівникам починаючи з 05.04.2011 року і до покращення фінансового стану відділення, було встановлено неповний робочий тиждень з виплатою 0.2 ставки.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03.06.2011 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16.01.2012 року, в справі за позовом ОСОБА_5 до ДП УкрДГІ, скасовано наказ Львівського відділення ДП УкрДГІ від 31.01.2011 року № 5. (а.с.7-11)

Відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України у звязку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

З системного аналізу ст.ст.32, 36 КЗпП України слідує, що зміна істотних умов праці при згоді роботодавця та працівника не порушує угоди сторін, досягнутої при укладенні трудового договору, адже угодою сторін визначаються місце роботи і трудова функція працівника. Це найважливіші умови трудового договору. Тому змінити їх без згоди сторін не можна.

А відтак, оскільки роботодавець без згоди працівника змінив істотні умови праці, правильним є висновок суду про наявність підстав для покладення обов»язку на відповідача відновити ОСОБА_3 істотні умови праці, які існували до прийняття наказу № 5 від 31 січня 2011 року.

Разом з тим, поза увагою суду залишились положення частин першої, третьої та четвертої ст.235 КЗпП України, відповідно до яких середній заробіток за час вимушеного прогулу виплачується у разі поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу.

А відтак, оскільки положення ст.235 КЗпП України передбачають виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу лише у передбачених вказаною статтею випадках, перелік яких є вичерпним, і нею не передббачено виплату різниці виплати заробітної плати за роботу в умовах неповного робочого часу та за неповний робочий час, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення різниці в окладі за період вимушеного прогулу з 05.04.2011 року до 19.03.2012 року в сумі 11 753, 00 грн. з підстав, вказаних у позовній заяві. (а.с.1-2)

В зв»язку з викладеним оскаржуване рішення в частині стягнення різниці в окладі за період вимушеного прогулу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" задовольнити частково .

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 червня 2015 рокув частині стягнення з Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут» на користь ОСОБА_3 різниці в окладі за період вимушеного прогулу з 05.04.2011 року по 19.03.2012 року в сумі 11 753, 00 грн. скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні цієї позовної вимоги. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_6