Справа № 452/1095/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"27" травня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Вільшаницької обєднаної територіальної громади Самбірського району Львівської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 21.04.2016 року предявила позов до Вільшаницької обєднаної територіальної громади Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Івана Франка, 78 у с. Вільшаник Самбірського району Львівської області у порядку спадкування за законом після смерті її брата ОСОБА_2, котрий помер 14.01.2002 року.

У обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 4 вересня 1980 року та 10 січня 1990 року відповідно померли її мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4, котрі до дня смерті проживали у власному будинку по вул. Івана Франка, 78 у с. Вільшаник Самбірського району Львівської області, який нажав до майна колгоспного двору, разом з ними проживав їхній син та її, позивача, брат ОСОБА_2 і так як після їх смерті спадщина не відкрилася, то власником майна колгоспного двору став ОСОБА_2

Так як ОСОБА_2 помер 14 січня 2002 року вона, позивач, після його смерті, як спадкоємець за законом, звернулася до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок.

Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок житловий будинок було втрачене, про що зроблене відповідне оголошення в пресі.

У ході судового розгляду позивач збільшила розмір позовних вимог та просила встановити факт прийняття нею спадщини у звязку із тим, що після смерті брата вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але вступила в управління та користування спадковим майном і тому прийняла спадщину.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 у підтримання своїх позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та доповненнях до позовних вимог.

Відповідач - Вільшаницька обєднана територіальна громада подала заяву про розгляд справи за відсутності представника та визнання позову.

Вислухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Із довідок, виданих 28.03.2016 року та 01.04.2016 року виконавчим комітетом Вільшаницької сільської ради Самбірського району, технічного паспорта, виготовленого 16 березня 2016 року Самбірським МБТІ, довідки про технічну характеристику обєктів нерухомого майна та довідки від 23.03.2016 року вбачається, що господарство по вул. Івана Франка, 78 у с. Вільшаник Самбірського району, головою якого був ОСОБА_4., відносилося до колгоспного двору, майно якого складалося: із житлового будинку, стодоли, шопи, криниці та огорожі і станом на квітень 1991 року членами цього двору були: ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 13, 14, 15, 16-19).

Із довідки, виданої 28.03.2016 року Самбірським МБТІ, видно, що будинок № 78 по вул. Івана Франка у с. Вільшаник в цілому зареєстрований за головою колгоспного двору ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно рішення виконкому Самбірської міської ради від 16 червня 1989 року за № 296 (а.с. 14).

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно ч. 1 ст. 563 ЦК Української РСР В разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Із свідоцтв про смерть відомо, що 4 вересня 1980 року та 10 січня 1990 року відповідно померли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с .6,7).

Отже, після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщина на майно вказаного колгоспного двору не відкривалося, оскільки вони померли до 1 липня 1990 року, і тому після їх смерті все майно колгоспного двору на час його припинення належало їх сину ОСОБА_2, як останньому члену колгоспного двору, котрий до 15 квітня 1991 року не втратив права на частку в його майні.

Із свідоцтва про смерть відомо, що 14 січня 2002 року помер ОСОБА_2 (а.с. 8).

Правилами статтей 548 та 549 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, встановлено, що для набуття права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Із свідоцтв про народження та про шлюб відомо, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Бобак) ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_4 Пилиповичата ОСОБА_3 і, відповідно, сестрою ОСОБА_2 ( а.с. 24)

Із довідки, виданої виконавчим комітетом Вільшаницької сільської ради Самбірського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_1 вступила в управління і володіння спадщиною після смерті брата ОСОБА_2 котрий помер 14 січня 2002 року, користувалася і на даний час використовує город, робить поточні ремонти будинку ( а.с. 40).

Отже, внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить вказаний житловий будинок і ОСОБА_1 прийняла її, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Самбірська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за законом ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що вона пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини після смерті брата, а також відсутній правовстановлюючий документ на будинок по вул. Івана Франка, 78 у с. Вільшаник Самбірського району ( а.с. 12).

Із публікації в ЗМІ видно, що свідоцтво про право власності, видане на імя ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 16.06.1989 року за № 296, загублене (а.с. 20 ).

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ураховуючи наведене, право власності ОСОБА_1 на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди по вул. Івана Франка, 78 у с. Вільшаник Самбірського району Львівської області у порядку спадкування за законом після смерті її брата ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, що відкрилася після смерті ОСОБА_2, котрий помер 14 січня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по вул. Івана Франка, 78 у с. Вільшаник Самбірського району Львівської області у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, котрий помер 14 січня 2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя