Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1102/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, при секретарі С.С.Онисько, за участю представника позивачки ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 звернулася у суд із позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні квартирою №12, будинок №1 по вул.Черняховського в м.Виноградів з тих підстав, що вона є квартирокористувачем та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, де з нею у цьому будинку проживають двоє неповнолітніх дітей: сини ОСОБА_7 і ОСОБА_2.

Обгрнутовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що дана квартира належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4, позивачка вселилась в дану квартиру після укладення шлюбу з їх сином ОСОБА_8, однак, після розірвання шлюбу, власники квартири всіляко намагалися виселити її та своїх внуків з даної квартири. Зокрема, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 14.03.2013р. по справі №703/4068/12 вирішено вселити позивачку та дітей у вищевказану квартиру, зобовязано відповідача ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні квартирою, рішення набрало законної сили, не скасовано і дійсне. Не зважаючи на зазначене, відповідачка ОСОБА_5 неодноразово намагалася через судові позови виселити позивачку, вчиняла сварки з нею, на що позивачка неодноразово скаржилася до правоохоронних органів, проте, виселити позивачку та внуків відповідачка так і не змогла. Відповідачі вирішили виселити позивачку шляхом створення нестерпних умов проживання, а саме через незаконне вселення у квартиру чужих невідомих осіб. Конфліктні ситуації призвели до того, що відповідачі фактично вигнали позивачку, а до квартири її не пускають, оскільки змінили ключі на вхідні двері.

Таким чином, відповідачі своїми протиправними діями порушують моє право на вільне користування квартирою, разом з тим, рішенням апеляційного суду було зобовязано ОСОБА_5 не чинити перешкоди в користуванні даною квартирою, проте, власниця квартири чинить мені перешкоди, шляхом зміни замків на вхідні двері даної квартири.

Так, до кінця 2014р. позивачка проживала разом з синами у житловій квартирі АДРЕСА_1 (яка належить на праві приватної власності батькам відповідача) на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 14.03.2013р., відповідно до якого суд вирішив вселити позивачку з дітьми у вказану квартиру та зобовязав батьків відповідача ОСОБА_5і. та ОСОБА_4 не чинити їм перешкоди у користуванні житлом. Проте, влітку 2014р. відповідачі протиправно почали вселяти у вказану квартиру чужих посторонніх мешканців, одна з них, ОСОБА_9, побила позивачку на очах дітей в даній квартирі, після чого позивачка з дітьми змушені були ночувати в рідної сестри позивачки ОСОБА_10. Після цього випадку, батьки відповідача змінили замки від вхідних дверей і не допускають нас з дітьми проживати в належній нам квартирі до цих пір. Вироком Виноградівського районного суду від 30 жовтня 2015 року ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні злочину та призначено покарання.

ОСОБА_6 до Відділу ДВС Виноградівського РУЮ написала заяву із проханням відновити виконавче провадження на підставі виконавчих листів апеляційного суду Закарпатської області за № 703/4068/12 відповідно до рішення апеляційного суду Закарпатської області від 14 березня 2013 року та виконавчих листів, виданих на основі судового рішення, ОСОБА_3 та її діти за рішенням суду повинні проживати в квартирі за адресою м. Виноградів, вул. Черняховського, 1/12, однак, ОСОБА_5 чинить перешкоди у вселенні ОСОБА_3 та її дітей до даної квартири, змінивши всі замки до вхідних дверей та вселивши до даної квартири невідомих людей, у звязку з чим ОСОБА_3 та її діти змушені проживати зовсім в іншім квартирі, за адресою м. Виноградів, вул. Черняховського, 1/5.

Проте, після складання актів державний виконавцем позивачку не вселили у вказане житлове приміщення, відповідно до актів державного виконавця відповідачі вчиняють перешкоди ОСОБА_3 та її неповнолітнім дітям у користуванні квартирою та унеможливлюють доступ до даної квартири. Державний виконавець не може зобовязати власників квартири надати мені всі наявні ключі від вхідних дверей квартири, оскільки такий обовязок не був передбачений у вищезазначеному рішенні апеляційного суду Закарпатської області.

Таким чином, єдиною можливістю відновити порушене конституційне право на вільне користування своєю власністю (ст.41 Конституції України), як вважає позивачка, а відтак позивачка просить суд зобовязати відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні позивачкою квартири, шляхом зобовязання відповідачів протягом пяти днів з дня набрання рішення суду законної сили передати ОСОБА_3 дублікати всіх наявних ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_2, а також судові витрати стягнути із відповідачів.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав свої позовні вимоги позивачки, та просив їх повністю задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладеннні у позовній заяві; представник відповідачів позовні вимоги позивачки не визнав та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що не має підстав для задоволення позову, оскільки на виконанні у Виноградівському відділу ДВС знаходиться вже справа про вселення позиваки до спірної квартири, а відтак, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв"язку, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст.8 Конституції України.

Відповідно до норм ст.ст.1,2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та в межах наданих повноважень.

Стаття 7 зазначеного Закону гарантує кожному захист його права, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов»язків цивільного характеру передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до приписів ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України.

Повноваження суду при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, у тому числі і повноваженнями щодо вирішення і житлових спорів, а відтак, розглядаючи даний спір в межах заявлених та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані нормами Цивільного та Житлового кодексів України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обгрунтовуючи свої вимоги щодо усунення перешкод у користуванні спірною квартирою позивачка, яку підтримав її представник, посилалась на приписи ст.16 ЦК України та виходила з того, що вона є дружиною сина відповідачів- співвласників спірної квартири, у зазначеній квартирі вона зареєстрована з 2002р., там народилися та зареєстровані її неповнолітні діти, тому в разі не усунення перешкод у користуванні спірною квартирою будуть порушенні як її житлові права, так і права їх неповнолітніх дітей.

З такими доводами позивачки суд погоджуєтьсся, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вся вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовуютсья позовні вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розділити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (ст.214 ЦПК).

Так, статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що квартира №12 по вул.Черняховського-№1 в м.Виноградів, згідно Свідоцтва про власність від 26.04.1994р. перебуває у спільній сумісній власності відповідачів ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_5.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_3, є квартирокористувачем та проживаю у ІНФОРМАЦІЯ_2, де разом з нею проживають двоє неповнолітніх дітей: сини ОСОБА_7 і ОСОБА_2. ОСОБА_6 вселилась в дану квартиру після укладення шлюбу з сином відповідачів ОСОБА_8, однак, після розірвання шлюбу, власники квартири всіляко намагалися виселити позивачку та своїх внуків з даної квартири, зокрема, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 14.03.2013р. /а.с.6-15/, яке набуло законної сили, вирішено вселити позивачку та її дітей у вищевказану квартиру, зобовязано відповідача ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні квартирою.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачі намагаються виселити позивачку із спірної квартири шляхом створення нестерпних умов проживання, а сааме: через незаконне вселення у квартиру чужих невідомих осіб, а конфліктні ситуації призвели до того, що відповідачі фактично вигнали її, а до квартири не пускають, оскільки змінили ключі на вхідні двері.

Таким чином суд констатує, що відповідачі своїми протиправними діями порушують право позивачки на вільне користування квартирою.

Зокрема, матеріалами справи встановлено, що до кінця 2014р. позивачка проживала разом з синами у житловій квартирі АДРЕСА_1 (яка належить на праві приватної власності батькам відповідача) на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 14.03.2013р., яким суд вселив позивачку з дітьми у вказану квартиру та зобовязав батьків відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не чинити їм перешкоди у користуванні житлом. Проте, влітку 2014р. відповідачі протиправно почали вселяти у вказану квартиру чужих посторонніх мешканців, одна з яких, ОСОБА_9, побила позивачку на очах дітей в даній квартирі, після чого позивачка з дітьми змушені були ночувати в рідної сестри позивачки ОСОБА_10. Після цього випадку, батьки відповідача змінили замки від вхідних дверей і не допускають нас з дітьми проживати в належній нам квартирі до цих пір. Вироком Виноградівського районного суду від 30 жовтня 2015 року ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні злочину та призначено покарання.

Так, позивачка написала заяву до Відділу ДВС Виноградівського РУЮ із проханням відновити виконавче провадження на підставі виконавчих листів апеляційного суду Закарпатської області за № 703/4068/12. Відповідно до рішення апеляційного суду Закарпатської області від 14 березня 2013 року та виконавчих листів, виданих на основі судового рішення, ОСОБА_3 та її діти за рішенням суду повинні проживати в квартирі за адресою м. Виноградів, вул. Черняховського, 1/12, однак, ОСОБА_5 чинить перешкоди у вселенні ОСОБА_3 та її дітей до даної квартири, змінивши всі замки до вхідних дверей та вселивши до даної квартири невідомих людей, у звязку з чим ОСОБА_3 та її діти змушені проживати зовсім в іншім квартирі, за адресою м. Виноградів, вул. Черняховського, 1/5.

10 червня 2015 року державним виконавцем Гульпа І.І. було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 37618986, відповідно до якої боржника ОСОБА_5 зобовязано не чинити перешкоди в користуванні квартирою та вселити ОСОБА_3 та її неповнолітніх синів. Дана постанова із супровідним листом направлялася боржниці ОСОБА_5 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем здійснено три виїзди за адресою: м. Виноградів, вул. Черняховського, 1/12 разом із стягувачем ОСОБА_3, її представником адвокатом ОСОБА_1 Також в рамках виїзду виконавця було залучено двох понятих, а також були присутні малолітні діти стягувачки та її сестра ОСОБА_10.

Актом державного виконавця від 19 червня 2015 року встановлено, що 10 червня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Виноградівського РУЮ винесено постанову про відновлення виконавчого провадження по виконанню вищевказаного виконавчого провадження у звязку із вчинення перешкод ОСОБА_5 у користуванні житловим приміщенням та зобовязано супровідним листом, яким зобовязавно у строк до 19.06.2015 року не чинити перешкод ОСОБА_3 Станом на 19.06.2015 року рішення суду не виконується, не зважаючи на попередження державного виконавця. Боржник вчиняє перешкоди.

Актом державного виконавця від 01 липня 2015 року встановлено, що 26 червня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Виноградівського РУЮ повторно надіслано постанову про відновлення виконавчого провадження по виконанню вищевказаного виконавчого провадження на підставі заяви стягувача від 10 червня 2015 року у звязку із вчинення перешкод ОСОБА_5 у користуванні житловим приміщенням та зобовязано повторно супровідним листом ОСОБА_5 зобовязавно у строк до 01.07.2015 року не чинити перешкод ОСОБА_3 та неповнолітнім дітям у користуванні квартирою 1/12 по вул.Черняховського у м.Виноградів. Боржником зобовязання не виконано, боржник вчиняє перешкоди та унеможливлює доступ.

Актом державного виконавця від 10 липня 2015 року встановлено, що 01 липня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Виноградівського РУЮ винесено постанову про накладення штрафу відносно боржника ОСОБА_5 за невиконання вимог державного виконавця, та повторно зобовязано боржника ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні вищевказаної квартири ОСОБА_3 та її неповнолітнім дітям, надати доступ до житла та не чинити перешкоди в користуванні. З виїздом за вказаною у виконавчому документі адресою, а саме м. Виноградів, вул. Черняховського, 1/12 встановлено, що боржником ОСОБА_5 повторно рішення суду та вимоги державного виконавця не виконано, боржник вчиняє перешкоди та унеможливлює виконання рішення суду, про поважні причини невиконання не повідомив.

Проте, після складання даних актів ОСОБА_3 не вселено у вказане житлове приміщення, відповідно до актів державного виконавця відповідачі вчиняють перешкоди ОСОБА_3 та її неповнолітнім дітям у користуванні квартирою та унеможливлюють доступ до даної квартири. Державний виконавець не може зобовязати власників квартири надати позивачці всі наявні ключі від вхідних дверей квартири, оскільки такий обовязок не був передбачений у вищезазначеному рішенні апеляційного суду Закарпатської області.

Таким чином суд погоджується з позицією позивачки, що єдиною законною можливістю відновити її порушене конституційне право на вільне користування своєю власністю (ст.41 Конституції України) є покладення на відповідачів обовязку усунути перешкоди в користуванні майном та зобовязання їх віддати їй всі ключі від нових замків на вхідних дверях.

Зокрема, згідно ст.41 Конституції України та ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особа має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Частиною 1 ст.64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житла приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином наведені вище норми законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном користувач майна має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, враховуючи конкретні обставини справи та встановлені в суді факти, суд вважає вірним вибору способу захисту своїх прав та реальність поновлення порушеного права на проживання у зазначеній квартирі позивачкою, а відтак позов підставний і підлягає до повного задоволення.

ОСОБА_6ОСОБА_3 відповідно до Договору КСТ-5 від 28.04.2016 року, акту КСТ-1 від 07.06.2016 року та квитанції до прибуткового касового ордера №068 від 07.06.2016р. здійснено витрати на правову допомогу адвокату ОСОБА_1 в розмірі 4500,00 грн., що підтверджується відповідними вищенаведеними документами.

Стаття 84 ЦПК України передбачає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ст.88 ЦПК України), а відтак суд вважає за справедливе розподілити судові витрати, а саме: стягнути з відповідачів на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 4500,00 грн.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.ст.16,368,383 ЦК України, ст.ст.64,156 ЖК України та керуючись вимогами ст.ст.1,3,10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою задоволити.

Зобовязати відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні позивачкою квартири, шляхом зобовязання відповідачів протягом пяти днів з дня набрання рішення суду законної сили передати ОСОБА_3 дублікати всіх наявних ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_2.

Судові витрати в розмірі 2.250,00 грн. стягнути із відповідача ОСОБА_5, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3., Закарпатської області.

Судові витрати в розмірі 2.250,00 грн. стягнути із відповідача ОСОБА_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3., Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 10-ти днів з дня його винесення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлене 30.06.2016р.

ГоловуючийОСОБА_11