Ухвала
іменем україни
06 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого Остапчука Д.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Колодійчука В.М., Попович О.В., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, про зобов`язання вчинити дії по забезпеченню жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії по забезпеченню жилим приміщенням.
Позовні вимоги мотивував тим, що має вислугу військової служби 30 років 4 місяця й з жовтня 1993 року перебуває на квартирному обліку у гарнізоні м. Києва, а з квітня 2011 року, як ветеран війні, інвалід війни 3 групи користується правом на позачергове отримання житла, проте у порушення вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до теперішнього часу він та його сім`я не забезпечені житлом.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалені в справі судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судами встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах України з 1980 року до 2010 року.
Наказом Міністерства Оборони України № 1434 від 10 грудня 2010 року звільнено з військової служби в запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) полковника ОСОБА_1 начальника організаційно-планового відділу управління живучості арсеналів, баз та складів Озброєння Збройних Сил України з залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла. На день звільнення з військової служби позивач мав вислугу 30 років і 4 місяці.
Відповідно до витягу з протоколу № 11 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 жовтня 1993 року ОСОБА_1 разом із сім`єю зараховано на квартирний облік.
З вересня 2009 року ОСОБА_1 включено у списки осіб, яка мають право на першочергове одержання жилих приміщень.
Згідно витягу з протоколу № 4 засідання об`єднаної житлової комісії Тилу, Озброєння та Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України від 11 квітня 2011 року полковника запасу ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік для поліпшення житлових умов до об`єднаної житлової комісії Тилу, Озброєння та Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України та включено до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання жилих приміщень, як ветеран війни та інвалід війни 3 групи з 11 квітня 2011 року.
Статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим Кодексом Української РСР та іншими нормативно ? правовими актами.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей»передбачено, що у порядку, визначеному законодавством, особи, які звільнилися з військової служби і потребують поліпшення житлових умов, протягом трьох років після звільнення забезпечуються житловими приміщеннями.

Згідно з п. 32 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, житло військовослужбовцям надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов вірного й обґрунтованого висновку про те, що позивач має бути забезпечений житлом у порядку черги, позачергове забезпечення ОСОБА_1 суперечить вимогам чинного законодавства та порушує права інших осіб, у тому числі військовослужбовців, які перебувають у квартирній черзі попереду позивача.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.
Судами, як першої, так і апеляційної інстанцій дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно з`ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.
Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

За таких обставин, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки висновки судів про відмову в задоволенні позову зроблені вірно.
Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
у х в а л и л а :
Касаційну скаргуОСОБА_1 відхилити.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.О. Остапчук
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.М. Колодійчук
О.В. Попович
В.О. Савченко