АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

01 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Поливач Л.Д., Прокопчук Н.О.,

секретаря: Калініної Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», в інтересах якого діє Кучерявий Сергій Віталійович,

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», ПрАТ «СК «Еталон») про стягнення матеріальних збитків у сумі 76872,75 грн. та моральної шкоди у сумі 2000 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Еталон» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 50 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 26 872,75 грн.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року відмовлено в задоволені заяви ПрАТ «СК «Еталон» про перегляд заочного рішення суду.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду в частині задоволення вимог до ПрАТ «СК «Еталон», відповідач ПрАТ «СК «Еталон» через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилався на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що суд дійшов вірного висновку щодо розміру страхового відшкодування, проте не врахував ту обставину, що зобов'язання по виплаті страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 50 000,00 грн. було сплачено страховою компанією в добровільному порядку на користь ОСОБА_2 07.09.2015 року.

Посилаючись на те, що спір між ПрАТ «СК «Еталон» та позивачем відсутній, просив заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог до ПрАТ «СК «Еталон» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволені цих позовних вимог.

Представник ПрАТ «СК «Еталон» - Кучерявий С.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав наведених в ній.

ОСОБА_2, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Направила на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, доказів поважності причин неявки в судове засідання позивачем до клопотання не долучено.

Відповідач ОСОБА_3, відповідно до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПрАТ «СК «Еталон» - Кучерявого С.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01 квітня 2015 року, з вини ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб Hundai I 10, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», з лімітом відповідальності 50 000,00 грн.

12 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «Еталон» з вимогою про відшкодування страхового відшкодування.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в сумі 50 00,00 грн. з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» суд першої інстанції виходив з того, що позивач зверталась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак страхові виплати не здійснені.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» не відповідає.

Судом першої інстанції ухвалено заочне рішення з порушенням норм процесуального права.

Так, 26 жовтня 2015 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження у вищевказаній справі. Справу призначено до розгляду на 09 грудня 2015 року, про судове засідання ПрАТ «СК «Еталон» було повідомлено відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с. 59).

В судове засідання, призначене на 09 грудня 2015 року, належним чином повідомлений, відповідач не з'явився.

Відповідно до ст. 169 УПК України, суд вирішує питання щодо наслідків неявки в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Так, згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі: неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки; у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з неявкою відповідача в перше судове засідання, судом проведено заочний розгляд справи.

Разом з цим, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) лише у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином.

З аналізу вказаної норми, вбачається, що суд має право у разі першої неявки відповідача, повідомленого належним чином, ухвалити судове рішення, однак право суду на заочний розгляд справи передбачено лише у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, про час та місце розгляду справи.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що судом, в порушення вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, ухвалено заочне рішення у першому судовому засіданні.

Таке порушення норм процесуального права призвело до неправильного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та, як наслідок, неправильного вирішення справи.

Розглянувши справу у відсутність відповідача, суд першої інстанції не повністю встановив обставини справи та позбавив відповідача можливості подати докази на заперечення позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення, відповідач надав до суду докази, що станом на день звернення юртової С.В. до суду з позовом, за вказаним страховим випадком ПрАТ «СК «Еталон» відшкодувала позивачеві 07 вересня 2015 року. 50 000,00 грн.

Відповідачем було надано до суду платіжне доручення № 1173 від 07.09.2015 року, за яким ПрАТ «СК «Еталон» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування за договором у сумі 50 000,00 грн., платіжне доручення проведене банком 08.09.2015 року (а.с. 75).

Оскільки, з позовною заявою до суду ОСОБА_2 звернулася 08.09.2015, і на день звернення позивача до суду з позовом, відповідач у повній мірі виплатив страхове відшкодування відповідно до умов договору, у суду були відсутні підстави для стягнення з ПрАТ «СК «Еталон» страхового відшкодування.

Враховуючи те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини справи та судом, в порушення ч. 4 ст. 169 ЦПК України, проведено заочний розгляд справи, у зв'язку з чим відповідач не мав можливості надати свої пояснення та докази, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ПрАТ «СК «Еталон» 50 000,00 грн. страхового відшкодування ухвалено з порушенням норм процесуального права та без повного з'ясування обставини, що мають значення для справи, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною 3 статті 309 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, рішення суду в частині задоволення позовних вимог до ПрАТ «СК «Еталон» не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення в частині вирішення позовних вимог, заявлених до ПрАТ «СК «Еталон» та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволені цих позовних вимог.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 та в частині відмови у задоволені позовних вимог не оскаржувалося, а тому на підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України не переглядалося.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», в інтересах якого діє Кучерявий Сергій Віталійович, - задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» та стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/26308/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9267/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.