Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2260/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Циганаш І. А.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

02.11.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Голованя А.М.

суддів: Карпенка О.Л., Гайсюка О.В.

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та в інтересах дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2016 року за скаргою ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та в інтересах дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 на дії старшого державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький Пузирьової Катерини Олександрівни і

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною, скасування постанови старшого державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький Пузирьової Катерини Олександрівни про повернення виконавчого документа стягувачу та поновлення виконавчого провадження № 51829640 відмовлено.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на її незаконність, через порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що за змістом оскаржуваної постанови державного виконавця, підставою для повернення їй без виконання виконавчого документа є надуманий факт, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, оскільки їй взагалі не було відомо про те, що такі дії будуть здійснюватися.

Із цих підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Пузирьової К.О., скасувати постанову від 29 серпня 2016 року про повернення стягувачу виконавчого документа та поновити виконавче провадження.

В ході апеляційного розгляду представник скаржника підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Старший державноий виконавець Пузирьова К.О. та ОСОБА_8 просили апеляційну скаргу відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо скаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 02.08.2016 року на адресу Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції подану заяву від ОСОБА_2 разом з виконавчим листом № 405/6952/15-ц, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 27.07.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_6 зобов'язано усунути перешкоди ОСОБА_2, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користуванні приміщенням шляхом вселення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Постановою старшого державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький Пузирьової Катерини Олександрівни від 29 серпня 2016 року вище виконавчий документ повернуто стягувану на підставі п.4 ч.1 оскільки, як зазначено в документі, ОСОБА_2 перешкоджає проведенню виконавчих дій, а саме відмовилася бути присутньою під час проведення виконавчих дій по вселенню її в житловий будинок.

Відповідно дост.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.4 ч.1ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Статтею 79 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання боржником рішення державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час вселення, не є перешкодою для виконання рішення про вселення.

Проте, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, будь-яких доказів про письмове повідомлення стягувача ОСОБА_2 про день і час її примусового вселення в будинок немає.

Складений державним виконавцем акт від 29 серпня 2016 року, про те, що в телефонному режимі ОСОБА_2 відмовилася від проведення виконавчих дій не є допустимим доказом про належне повідомлення стягувача.

За таких обставин, встановлено, що державним виконавцем було безпідставно повернуто виконавчий документ стягувачу, чим порушено її законні права та інтереси.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що вимога про поновлення виконавчого провадження № 51829640 не ґрунтується на законі, оскільки це питання віднесено до повноважень державного виконавця, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали з цього питання.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_2 в інтересах дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький Пузирьової Катерини Олександрівни щодо ухвалення постанови від 29 серпня 2016 року ВП №51829640 про повернення виконавчого провадження неправомірними та скасувати вказану постанову.

У задоволенні вимоги про поновлення виконавчого провадження відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: