22-ц/775/184/2016(м)
Категорія 47 Головуючий у 1-й інстанції Литвиненко Н.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Бугрим Л.М.

суддів Лопатіної М.Ю.., ОСОБА_2.,

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Маріупольська міська рада про визнання порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування позову посилався на те, що йому на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння №687, виданого 18.11.1996 року, належить 4/5 домоволодіння №38, розташованого по вул. Мічуріна в м. Маріуполі. Право власності на 1/5 частину цього домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_7 На теперішній час ОСОБА_7 померла. Єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину є її донька, ОСОБА_5 Домоволодіння № 38 по вулиці Мічуріна в Іллічівському районі міста Маріуполя розташовано на земельній ділянці, загальною площею 2730 кв.м. Проте, протягом останніх декількох років він та ОСОБА_5 не можуть прийти до взаємної згоди відносно порядку користування загальною земельною ділянкою, у звязку з чим між ними виникають непорозуміння та конфліктні ситуації. Позивач просив встановити порядок користування земельною ділянкою між ним та відповідачами відповідно до розміру часток у праві спільною власності на домоволодіння, а також всі судові витрати стягнути з відповідачів.

Рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

На вказане рішення суду представник позивача ОСОБА_4- ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення . В обґрунтування доводів апеляційної скарги він посилався на те , що судом не були витребувані від відповідачів оригінали правовстановлюючих документів для зясування їх часток у праві власності на будинок . ОСОБА_4 належить 4/5 частки на підставі свідоцтва про право власності виданого 18.11.1996 року. Право власності на 1/5 частину було зареєстровано за ОСОБА_7 Після її смерті належне її майно успадкувала донька ОСОБА_5. 01.09.2015 року до суду звернувся ОСОБА_6 про залучення до участі у справі як співвідповідача та надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до якого йому у жилому будинку по вулиці Мічуріна № 38 належить ? частина на підставі рішення суду , яке йому невідоме,оскільки ОСОБА_4 до участі у той справі не притягувався і тому невідомо було яким чином він набув право власності на ? частину будинку. Вважав . що суддя процесуально заінтересована на користь відповідачів , оскільки вона і раніше приймала рішення на їх користь. Судом першої інстанції не було враховано,що рішенням виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів м. Маріуполя від 15 червня 1955 року та додатку № 29 до цього протоколу було затверджено земельні ділянки за будівельними кварталами в тому числі і за кварталом № 838 на якому було розміщено домоволодіння № 38 по вулиці Мічуріна у м. Маріуполі. За ним було зареєстровано земельну ділянку площею 910 кв м , а тому позивач користується земельною ділянко на законних підставах . що не було враховано судом першої інстанції. Судом була проведена будівельно - технічна експертиза № 21 від 25.05.2015 року, якою визначено можливий порядок користування земельною ділянкою..Вказаному висновку судом не дано належної оцінки. Просив позов задовольнити та визначити порядок користування земельною ділянко між співвласниками жилого будинку.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_3І , а також відповідач ОСОБА_5 не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать телефонограми , а також повідомлення про вручення судової повістки.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_8 просили рішення суду залишити без зміни та відхилити апеляційну скаргу .

Представник третьої особи Маріупольської міської ради ОСОБА_9 просив рішення суду залишити без зміни та відхилити апеляційну скаргу .

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,колегія суддів вважає , що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без зміни виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення , яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом . Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повного і всебічно зясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає .

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння № 687 від 18 листопада 1996 року, наданого позивачем, яке зареєстроване в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 18 листопада 1996 року за реєстраційним номером № 5302, 4/5 домоволодіння № 38 по вулиці Мічуріна в Іллічівському районі міста Маріуполя належить ОСОБА_4 Згідно рішенню виконавчого комітету Іллічівської районної Ради народних депутатів міста Маріуполя № 339 від 09 жовтня 1996 року, житловий будинок (літ. В), житлова будівля (літ. В-1), гараж (літ. Е), сараї (літ. З,К,І) по вулиці Мічуріна 38 були затверджені актами приймання будівель та на них було видане свідоцтво про право власності на імя ОСОБА_4

Відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 належить на праві приватної власності по ? частини цього будинку Відповідач ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право власності в порядку спадкування на належне йому майно та зареєстрував своє право в установленому законом порядку. Відповідач ОСОБА_5 зареєстрована та проживає у спірному жилому будинку , прийняла спадщину фактично , однак своє право в установленому законом порядку ще не оформила .

Судом також встановлено, що земельна ділянка на якій розташований жилий будинок по вулиці Мічуріна ; 83 у м. Маріуполі є комунальною власністю . Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

В судовому засіданні позивачем не було надано доказів щодо оформлення права на спірну земельну ділянку в установленому законом порядку. Порядок набуття та придбання права на землю громадянами та юридичними особами визначено нормами глави 19 Земельного кодексу України.

Зокрема, відповідно до положень ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав,що випливає з положень частини першої статті 125 ЗК України. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"., що передбачено положеннями ст.. 126 ЗК України. Правовстановлюючим документом на земельну ділянку є державний акт на право користування або право власності на земельну ділянку (свідоцтво) та договір оренди земельної ділянки або користування.

Відповідно до положень ч.1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Таким чином ,виходячи з аналізу вказаних положень закону щодо правових підстав набуття права на земельну ділянку , суд першої інстанції прийшов до правильного правового висновку про те, що позивач не має права власності чи належним чином набутого і відповідно до закону оформленого права користування спірною земельною ділянкою, що свідчить про відсутність предмета судового захисту і підстав для задоволення цього позову.

Також відповідає вимогам закону і висновок суду першої інстанції щодо посилання позивача на положення ст.. 120 ЗК України щодо набуття права на спірну земельну ділянку у звязку з переходом права на обєкт нерухомості . У такому випадку перехід до набувача обєкту нерухомості права на земельну ділянку відбувається на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Між тим , як вбачається з матеріалів інвентаризаційної та цивільної справ земельна ділянка, на якій розташований будинок №38 по вул. Мічуріна в м. Маріуполі відноситься до земель територіальної громади Маріупольської міської ради.

Встановивши вказані обставини,суд першої інстанції прийшов до правильного правового висновку про те, що ОСОБА_4 не набув разом із набуттям права власності на частину будинку права власності на земельну ділянку чи її частку.

Окрім того , стаття 120 ЗК України не передбачає автоматичного переходу права власності на земельну ділянку у звязку з переходом права власності на розташованій на ній будівлі чи споруди і не передбачає звільнення від здійснення передбаченої законом процедури оформлення такого права.

Матеріали справи не містять документів , які б підтверджували статус земельної ділянки та право користування або право власності.

За таких обставин , доводи апеляційної скарги про те., що позивач має право на користування земельною ділянкою , а тому у нього виникло право на визначення порядку користування земельною ділянкою з іншими співвласниками жилого будинку є непереконливими .

Не впливають на висновки суду і посилання апелянта на не дослідження у судовому засіданні правовстановлюючих документів відповідачів для зясування їх часток у праві власності на жилий будинок .

Не можна погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції повинно було враховано рішення виконавчого комітету , яким було затверджено поквартальну зйомку розміщення будівельних кварталів на підставі чого і була зареєстрована за ним земельна ділянка площею 910 кв м . Між тим , поквартальна зйомка не є правовстановлюючим документом та не може бути доказом на підтвердження набуття ним права на земельну ділянку в установленому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують .

Рішення суду постановлено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. .

Відповідно до положень ч.1ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

керуючись ст. 303, 304, 307, 308 , 315 ЦПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м .Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Л.М.Бугрим

Судді М.Ю.Лопатіна

ОСОБА_2