АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

01 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.,

секретаря: Калініної Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в інтересах якого діє ДворніченкоЛюбомир Володимирович,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року

у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересовані особи: Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України», Банк) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві).

Посилаючись на те, що винесена державним виконавцем постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження є незаконною, просив скасувати постанову ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження винесену 12 лютого 2016 року та зобов'язати ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві прийняти до виконання судовий наказ № 2н-7239/08 від 18.12.2008 за заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10026/084 по м. Києву та Київській області.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі свого представника Дворніченка Л.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що ухвала суду є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про задоволення скарги.

Як на підставу скасування ухвали суду посилався на те, що судом порушено порядок для вирішення питання щодо правомірності рішення державного виконавця.

Суд посилаючись на те, що з матеріалів справи не вбачається, коли було видано судовий наказ Банку для пред'явлення його до виконання, не дослідив питання чи було оскаржуване рішення прийнято, а дії вчинено відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

Судом не взято до уваги положення п. 4 Розділу 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 04.11.2010 № 2677-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури виконання рішень судів та інших органів», відповідно до якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» - Дворніченко Л.В. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, з підстав наведених в ній.

ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві та заінтересована особа: ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «Державний ощадний банк України» - Дворніченко Л.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2008 року Шевченківським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку 12 567 доларів США та 499,65 грн., який набрав чинності 12.03.2009. Строк пред'явлення до виконання три роки (а.с. 19).

30 грудня 2013 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Бучком В.В., у зв'язку з тим, що заходи щодо виявлення майна боржника виявились безрезультатними, на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову № 36361041 про повернення виконавчого документа (судового наказу) стягувачеві (а.с. 6).

Матеріалами справи також підтверджується, що після повернення виконавчого документа (судового наказу) стягувачеві, ПАТ «Державний ощадний банк України» неодноразово звертався до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із заявами про прийняття до виконання судового наказу, однак державним виконавцем виносились постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (а.с. 9,13, 17).

ПАТ «Державний ощадний банк України», оскаржив до суду останню постанову державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ ум. Києві Бойко М.Д. ВП № 50151169 від 12 лютого 2016 року.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що при вирішенні питання щодо правомірності дій держаного виконавця судом порушено норми процесуального права.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановленні обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З аналізу вказаних норм вбачається, що за наслідками розгляду скарги суд може дійти лише двох висновків: 1) оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність є неправомірними; 2) оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що з матеріалів справи не вбачається, коли саме судовий наказ було видано судом ПАТ «Державний ощадний банк України» для пред'явлення його до виконання до органу виконавчої служби.

Такий висновок суду не ґрунтується на вимогах закону, оскільки за приписами ст. 213 ЦПК України саме на суд покладається обов'язок повно та всебічно з'ясувати обставини справи.

Розглядаючи скаргу судом не з'ясовано обставини справи та не досліджено належним чином судовий наказ, в якому зазначено строк пред'явлення до виконання.

Судом не взято до уваги, що в судовому наказі міститься застереження про те, що судовий наказ вже був на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві та його було повернуто стягувачеві, у зв'язку з тим, що боржника та належного йому майна не було розшукано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Згідно положення п. 4 Розділу 2 «Прикніцеві та перехідні положення» Закону України від 04.11.2010 № 2677-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури виконання рішень судів та інших органів», відповідно до якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Проте, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вказаних положень закону не врахував.

Крім цього, для повного з'ясування обставин справи, судом першої інстанції не витребувано у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві та не досліджено виконавче провадження.

Вищезазначене свідчить про те, що судом першої інстанції порушено порядок, встановлений для вирішення скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в інтересах якого діє Дворніченко Любомир Володимирович,- задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/10155/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10684/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Сіромашенко Н.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.