Справа № 740/3874/15-ц
Провадження № 2/740/28/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 квітня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Шадура І.Ю.,

з участю сторін, представника відповідача за первісним позовом -адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання дій такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію, та стягнення моральної шкоди,

встановив:

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 заявлені вимоги про стягнення 2901 грн. 88 коп вартості відновлювального ремонту автомобіля марки "Daewoo Nexia", реєстраційний номер НОМЕР_1, 2666 грн. 24 коп вартості матеріального збитку даного автомобіля, 600 грн. вартості послуг за експертне автотоварознавче дослідження вказаного автомобіля, 2500 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 21 червня 2015 року близько 12-00 год. на території гаражного кооперативу "Свіча", розташованого в м.Ніжині, 3-й мікрорайон, між позивачем ОСОБА_2, який є членом даного кооперативу, та відповідачем ОСОБА_4, який є головою даного кооперативу, виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 ударом ноги пошкодив належний позивачу автомобіль марки "Daewoo Nexia", реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок чого позивачу спричинені матеріальні збитки, які в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані, що спричинило позивачу також моральну шкоду внаслідок погіршення стану здоров"я та душевних страждань.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 заявлені вимоги про визнання дій ОСОБА_2 щодо застосування образи та насильства під час виконання службових обов"язків такими, що принизили честь, гідність та ділову репутацію, та стягнення 5000 грн. моральної шкоди. Зустрічні позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 станом на 21 червня 2015 року перебував на посаді голови правління автогаражного кооперативу "Свіча" і знаходився у своєму гаражі №147 даного кооперативу, розташованого в м.Ніжині, вул.Синяківська, 118, ОСОБА_2 є членом даного кооперативу, близько 12-00 год. в телефонній розмові ОСОБА_2 зробив йому зауваження в образливій формі з посиланням відсутності контролю голови правління щодо незаконного використання електричної енергії при виконанні будівельних робіт на території кооперативу, після чого через деякий час ОСОБА_2 на своєму автомобілі ОСОБА_5 прийхав до його гаража, кинувся на нього, ображав нецензурною лексикою, обзивав злодієм, схопив руками за голову, "...я, будучи сильно схвильованим, намагався його зупинити і замахнувся на нього ногою. Але по відповідачу не попав, а удар прийшовся по автомобілю. Після удару, який прийшовся по машині, відповідач відразу зупинився і негайно викликав міліцію. Тоді я відразу зрозумів, що це була з боку відповідача провокація відносно мене. ...". У зв"язку з викладеним принижена честь, гідність та ділова репутація ОСОБА_3, як голови правління кооперативу, що спричинило моральну шкоду внаслідок страждань, переживань, оскільки "...відповідач принизив мене перед іншими людьми, зокрема, в присутності охоронника ОСОБА_6, обізвавши мене "ворюгою". Я сильно переживав і хвилювався. ...".

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_2 підтримав свої вимоги за вищевикладених обставин, пояснивши, що причиною конфлікту 21 червня 2015 року близько 11-45 год. на території гаражного кооперативу "Свіча" між ним, як членом кооперативу, та ОСОБА_4, як головою правління даного кооперативу, стало самовільне підключення особи, яка не є членом кооперативу, до електричної мережі кооперативу, зі слів даної особи-дозвіл наданий головою правління, після чого підійшов до ОСОБА_3 з метою з"ясування правомірності даного дозволу, ОСОБА_4 сказав йому "...хто ти такий..." і став ображати його нецензурною лайкою, ОСОБА_4 ударив цілеспрямовано ногою "...з розбігу..." по його машині "Daewoo Nexia", реєстраційний номер НОМЕР_1, яка стояла поряд на відстані близько 3-х м від ОСОБА_3, ОСОБА_6, який працює в кооперативі охоронцем і є заінтересованою особою, під час даної події не було, він "...оборонявся..." від ОСОБА_3, належний автомобіль не застрахований на повне відшкодування шкоди, власником даного автомобіля з 2014 року є його син ОСОБА_2, він має право користування даним автомобілем, протоколи про адміністративні правопорушення працівниками міліції не складалися, щодо врегулювання спору мирним шляхом-Передній О.І. з ним не спілкувався, 600 грн. просив стягнути, як судові витрати за залучення спеціаліста, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав свої заявлені вимоги за обставин, викладених у зустрічній позовній заяві, пояснивши, що ОСОБА_2, який є членом кооперативу, 21 червня 2015 року в телефонній розмові в грубій формі з"ясовував у нього -чому його сусід по гаражу використовує електроенергію у невстановлений спосіб, після чого ОСОБА_2 під"їхав до його гаражу і зразу накинувся на нього, висловлювався нецензурно, здавивив голову, скинув його окуляри, "...я виставив ногу і пошкодив його авто...", до лікаря не звертався, стосунки із ОСОБА_2 напружені, але робочі, ОСОБА_2 казав "...що ти собі позволяєш...", обзивав його злодієм, вм"ятина на автомобілі ОСОБА_2 була близько 15 на 10 см, ОСОБА_2 принизив його при підлеглих, негативно оцінює його роботу безпідставно, протоколи про адміністративні правопорушення працівниками міліції під час даної події 21 червня 2015 року не складались, після даної події ОСОБА_2 до нього не звертався.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що працює охоронцем автогаражного кооперативу "Свіча", головою якого є ОСОБА_4, позивач ОСОБА_2 є членом правління даного кооперативу, його покликав ОСОБА_2 і повідомив, що у нього є претензії щодо підключення ОСОБА_7 до електромережі кооперативу, про підключення до електромережі його повідомив казначей кооперативу, він повідомив про дані претензії ОСОБА_3, ОСОБА_2 приїхав на своїй машині до гаража ОСОБА_3 і пред"явив претензії ОСОБА_3, як до голови кооперативу, щодо підключення ОСОБА_7 до електромережі, між ними виникла "...потасовка, вони трясли один-одного...", першим почав ОСОБА_2, у ОСОБА_3 випали окуляри, під час потасовки ОСОБА_4 вдарив ногою по машині ОСОБА_2, у машині була вм"ятина розміром близько 15*20 см, ОСОБА_2 нецензурно висловлювався на адресу ОСОБА_3, між ними була "...словесна перепалка...", безпосереднім очевидцем даної події був тільки він.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 21 червня він із своїм сином здійснювали будівельні роботи по будівництву гаража, за місяць до цього була усна домовленість про користування електроенергією, зокрема, 21 червня була домовленість із казначеєм кооперативу, позивач ОСОБА_2 став вказувати йому претензії в нецензурній формі щодо користування електроенергією, він повідомив ОСОБА_2 про наявність попередніх домовленостей, ОСОБА_2 сів до машини і поїхав, в подальшому йому стало відомо про словесну перепалку між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, безпосереднім учасником конфлікту між останніми він не був, в подальшому підписував протокол огляду, розмір пошкодження автомобіля позивача був близько "...двох ладоней...", було пошкодження краски близько 15 мм, було видно "...голий метал...", "...гроші за електрику внесені не були..., я не є членом кооперативу...".

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що, як працівник міліції, в складі опергрупи виїжджав до кооперативу, де відбувся конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, в автомобілі ОСОБА_5 було пом"яте крило, вм"ятина була кругла, в його присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розмовляли на підвищених тонах і лаялись між собою, він відбирав пояснення у ОСОБА_3, останій повідомив, що конфлікт виник з приводу підключення до електролічильника, ОСОБА_2 пред"являв з цього приводу претензії, конфлікт був "...обоюдний...", ОСОБА_4 повідомив, що вдарив машину в ході боротьби, візуальних тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не було.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що, як працівник міліції, в складі оперативної групи виїжджав до кооперативу поблизу нового хлібзаводу, був конфлікт, під час якого був пошкоджений автомобіль в задньому крилі, було відслоєння фарбового покриття, фото не збереглися, вм"ятина на автомобілі була описана ним в протоколі огляду, протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності не складалися.

ОСОБА_4, як свідок в порядку ч.1 ст.62 ЦПК України, пояснив, що подія конфлікту між ним та ОСОБА_2 відбулася 21 червня 2015 року на території гаражного коооперативу "Свіча", це був вихідний день, він перебував у своєму гаражі, близько 12-00 год. йому зателефонував ОСОБА_2 і на підвищеному тоні звинуватив його у невірному використанні електроенергії кооперативу, підключення до електромережі було узгоджене і оплачене, він повідомив ОСОБА_2, що вирішить дане питання, після чого до нього під"їхав ОСОБА_2 на своєму автомобілі і сказав "...що ти собі позволяєш...", схопив його за голову і став тиснути, скинув його окуляри, він відштовхував ОСОБА_2 руками, ОСОБА_2 зупинився біля свого автомобіля, у нього поганий зір, під час наближення ОСОБА_2 до нього він з метою оборони та зупинення замахнувся ногою, ОСОБА_2 "...увернувся...", удар прийшовся по машині ОСОБА_2 в районі ручки дверцят, після чого ОСОБА_2 викликав міліцію, при міліції ОСОБА_2 був агресивний і в присутності членів кооперативу обзивав його "...ворюгою і таке подібне...", його звинувачення безпідставні, "...у ОСОБА_2 до мене невелика неприязнь..., на засіданні правління він повчав мене, що робити...", ОСОБА_2 член правління кооперативу, вм"ятина на машині ОСОБА_2 ОСОБА_5 була невелика близько 15*10 см, це слід від ноги, просив відмовити у задоволенні первісного позову.

Третя особа ОСОБА_10 в судове засідання не з"явився, відповідно до заяви від 27 листопада 2015 року вважає за необхідне первісний позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що є власником автомобіля марки "Daewoo Nexia", реєстраційний номер НОМЕР_1, 21 червня 2015 року законним володільцем даного автомобіля був позивач ОСОБА_2.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може грунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що 21 червня 2015 року близько 12-00 год. на території обслуговуючого кооперативу "Автогаражний кооператив "Свіча", розташованого в м.Ніжині Чернігівської області, вул.Синяківська, 118, під час конфлікту між ОСОБА_2, як членом правління даного кооперативу, та ОСОБА_4, як головою правління кооперативу, був пошкоджений автомобіль марки "Daewoo Nexia", реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок удару ногою ОСОБА_4 в задню ліву частину кузова даного автомобіля, законним володільцем якого станом на вказану дату був позивач ОСОБА_2, конфлікт виник з приводу підключення ОСОБА_7 до електромережі даного кооперативу, протоколи про адміністративні правопорушення по даній події працівниками Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області не складалися. Дані обставини сторонами в судовому засіданні визнані і не заперечуються.

Згідно виписки з ЄДРПОУ від 05 лютого 2015 року обслуговуючий кооператив "Автогаражний кооператив "Свіча" має статус юридичної особи, код 36214048, місцезнаходження-м.Ніжин, вул.Синяківська, 118, державна реєстрація проведена 20 листопада 2008 року, керівник-Передній ОСОБА_11. Згідно статуту даного кооперативу від 21 грудня 2014 року виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова правління, до компетенції правління віднесено, зокрема, здійснення організації будівництва, та експлуатації належного майна, голова правління складає угоди, діє від імені кооперативу.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", враховуючи, що відповідно до ст.ст.386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну; до таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених п.2.1 ПДР (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА №503069 від 04 серпня 2006 року є власником автомобіля марки "Daewoo Nexia", реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2005. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 843383 від 21 лютого 2014 року власником даного автомобіля є ОСОБА_10, особливі відмітки-РСА №503069 04.08.06 ОСОБА_2 має право користуватися.

За таких обставин позивач станом на 21 червня 2015 року є законним володільцем вищезазначеного автомобіля і має право вимагати відшкодування шкоди внаслідок пошкодження даного автомобіля 21 червня 2015 року.

Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року, та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Як зазначено вище під час конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був пошкоджений автомобіль марки "Daewoo Nexia", реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок удару ногою ОСОБА_4 в задню ліву частину кузова даного автомобіля, конфлікт виник з приводу підключення ОСОБА_7 до електромережі даного кооперативу. Відповідно до показань свідка ОСОБА_7 останній здійснював будівельні роботи по будівництву гаража на території обслуговуючого кооперативу "Автогаражний кооператив "Свіча" із підключенням до електромережі даного кооперативу, "...гроші за електрику внесені не були..., я не є членом кооперативу...", тобто станом на 21 червня 2015 року ОСОБА_7 не був членом кооперативу, метою якого згідно Статуту є задоволення економічних, соціальних та інших потреб саме членів кооперативу, рішення правління в порядку п.6.2. Статуту про прийом останнього в члени кооперативу відсутнє, тобто використання ОСОБА_7 електроенергії кооперативу через електромережу, яка є майном кооперативу, не відповідає встановленим вимогам даного Статуту, відповідно до п.9.3. якого кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, а також іншого майна; володіння, користування, розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління згідно їх компетенції, до яких віднесені загальні збори членів кооперативу, правління, як виконавчий орган кооперативу, який очолює голова правління, до повноважень правління віднесено, зокрема, організація експлуатації майна, ведення фінансової діяльності, розгляд скарг та пропозицій. Сторонами в судовому засіданні не заперечується, що позивачем ОСОБА_2, як членом правління, пред"явлені вимоги до ОСОБА_3, як голови правління, щодо правомірності використання ОСОБА_7, який не є членом кооперативу, електромережі кооперативу, що підтверджується також і показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідно до яких позивачем за первісним позовом дані претензії пред"явлені і даним свідкам і в подальшому голові правління, дані показання узгоджуються із поясненнями ОСОБА_3 в порядку ч.1 ст.62 ЦПК України. Із врахуванням викладеного дані претензії ОСОБА_2 до ОСОБА_3 є правомірними, ОСОБА_4, як голова правління кооперативу, відповідно до своїх посадових обов"язків зобов"язаний вчиняти дії щодо контролю за використанням майна кооперативу.

ОСОБА_4 в судовому засіданні в порядку ч.1 ст.62 ЦПК України зазначає про неприязні стосунки до нього зі сторони позивача ОСОБА_2.

Відповідно до показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 ОСОБА_2 приїхав на своїй машині до гаража ОСОБА_3 і пред"явив претензії ОСОБА_3, як до голови кооперативу, щодо підключення ОСОБА_7 до електромережі, між ними виникла "...потасовка, вони трясли один-одного...", першим почав ОСОБА_2, у ОСОБА_3 випали окуляри, під час потасовки ОСОБА_4 вдарив ногою по машині ОСОБА_2, у машині була вм"ятина розміром близько 15*20 см, ОСОБА_2 нецензурно висловлювався на адресу ОСОБА_3, між ними була "...словесна перепалка...", безпосереднім очевидцем даної події був тільки він. Дані показання є доказом в порядку ст.ст.57, 63 ЦПК України.

Згідно матеріалів ЖЕО №4082 Ніжинського МВ УМВС по зверненню ОСОБА_2Васильовича:

під час словесного конфлікту 21 червня 2015 року ОСОБА_4 вдарив ногою автомобіль Daewoo, належний ОСОБА_2Васильовичу, пошкодивши даний автомобіль, свідком даного конфлікту був ОСОБА_6 (висновок від 30 червня 2015 року);

під час конфлікту з приводу з"ясування ОСОБА_2 питання про надання дозволу на під"єднання до електричної мережі кооперативу особами ОСОБА_4 вдарив ногою по "...крилу, задньому зліва, мого автомобіля і таким чином пошкодив його, а саме утворилась вм"ятина та відслоїлось місцями лако-фарбове покриття..." (пояснення ОСОБА_2 від 21 червня 2015 року);

пошкодження автомобіля марки "Daewoo Nexia", реєстраційний номер НОМЕР_1,-"...має пошкодження кузова у вигляді вмятини на лівому задньому крилі, у місці прилягання дверцят в районі ребра жорсткості та на самому ребрі на ділянці загальною довжиною 15 мм наявні відшарування лако-фарбового покриття..." (протокол огляду місця події від 21 червня 2015 року на території гаражного кооперативу "Свіча", м.Ніжин, вул.Синяківська, 118);

"...захищаючись від ОСОБА_2 я ногою пошкодив ліве заднє крило автомобіля останнього від чого на крилі з"явилась вм"ятина..." (пояснення ОСОБА_3 від 21 червня 2015 року);

"...ОСОБА_2 посварився з головою кооперативу ОСОБА_4 та затіяв з ним бійку в ході якої вдарив останнього по обличчю та викинув його окуляри, у відповідь на що гр.ОСОБА_4 вдарив ногою заднє ліве крило автомобіля "Деу Нексія", що належить ОСОБА_2 внаслідок чого на крилі з"явилась вм"ятина, після чого конфлікт обірвався та гр. ОСОБА_2 викликав працівників міліції..." (пояснення ОСОБА_6 від 21 червня 2015 року).

Із врахуванням вимог ч.4 ст.10 ЦПК України на пропозицію суду докази на підтвердження спричинення тілесних ушкоджень під час вищезазначеного конфлікту ОСОБА_4 не надано, доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи вищезазначені докази в сукупності суд відхиляє пояснення ОСОБА_6 від 21 червня 2015 року в частині ударів ОСОБА_2Васильовича по обличчю ОСОБА_3 та викидання його окулярів, та пояснення ОСОБА_3, як свідка, щодо спричинення йому тілесних ушкоджень (стискання голови), оскільки ОСОБА_6, який допитаний безпосередньо в судовому засіданні, як свідок в порядку ст.180 ЦПК України, зазначив про наявність обопільної "...потасовки..." та "...словесної перепалки..." сторін по справі, удару ОСОБА_3 ногою по автомобілю ОСОБА_2Васильовича, та відсутності належних і допустимих доказів згідно ст.ст.58, 59 ЦПК України на підтвердження спричинення фізичного насильства ОСОБА_2Васильовича по відношенню до ОСОБА_3 і навпаки, що підтверджується також і показаннями свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні, відповідно до яких візуальних тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не було.

Відповідно до ст.19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань; самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства; способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням.

Одним із способів самозахисту цивільного права є дія у стані необхідної оборони.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2Васильовичем правомірно пред"явлені вимоги до ОСОБА_3, як посадової особи кооперативу, щодо використання електроенергії ОСОБА_7, в подальшому через неприязні відносини, які існували між останніми і до події 21 червня 2015 року, між ними виник взаємний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 ударом ногою пошкодив належний ОСОБА_2Васильовичу автомобіль марки "Daewoo Nexia", реєстраційний номер НОМЕР_1. За таких обставин протиправні посягання зі сторони ОСОБА_2Васильовича відсутні, що унеможливлює застосування до даних правовідносин положень ст.1169 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана особою при здійсненні нею права на самозахист від протиправних посягань, у тому числі у стані необхідної оборони, якщо при цьому не були перевищені її межі, не відшкодовується.

За таких обставин ОСОБА_4 умисно, протиправно здійснив дії щодо пошкодження автомобіля ОСОБА_2Васильовича, між даними діями та спричиненою шкодою є безпосередній причинний зв"язок, у зв"язку з чим ОСОБА_4 зобов"язаний відшкодувати завдану шкоду.

Докази на підтвердження наявності умислу чи грубої необережності ОСОБА_2Васильовича на спричинення шкоди належному йому автомобілю відсутні.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_6 у машині ОСОБА_2Васильовича була вм"ятина розміром близько 15*20 см, згідно показань свідка ОСОБА_7 розмір пошкодження автомобіля був близько "...двох ладоней...", було пошкодження краски близько 15 мм, було видно "...голий метал...". ОСОБА_4, як свідок в порядку ч.1 ст.62 ЦПК України, пояснив, що вм"ятина на машині ОСОБА_2 ОСОБА_5 була невелика близько 15*10 см, це слід від ноги. Згідно матеріалів ЖЕО №4082 Ніжинського МВ УМВС пошкодження автомобіля марки "Daewoo Nexia", реєстраційний номер НОМЕР_1,-"...має пошкодження кузова у вигляді вмятини на лівому задньому крилі, у місці прилягання дверцят в районі ребра жорсткості та на самому ребрі на ділянці загальною довжиною 15 мм наявні відшарування лако-фарбового покриття..." (протокол огляду місця події від 21 червня 2015 року на території гаражного кооперативу "Свіча", м.Ніжин, вул.Синяківська, 118).

Згідно висновку №065/15 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля "Daewoo Nexia", реєстраційний номер НОМЕР_1, від 08 липня 2015 року, проведеного суб"єктом оціночної (експертної) діяльності СПД ОСОБА_12, "...вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП від 22.06.2015 р. автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, станом на 08.07.2015 р. становить 2901,88 грн...., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Daewoo Nexia", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, станом на 08.07.2015 р., в результаті його пошкодження в ДТП від 22.06.2015 р. становить 2666,24 грн. ...". Акт огляду пошкодженого транспортного засобу автомобіля "Daewoo Nexia", реєстраційний номер НОМЕР_1, від 07 липня 2015 року містить відомості "...в результаті пошкодження від 21.06.2015 р. автомобіль отримав складне механічне пошкодження задньої лівої частини кузова. Деформовано та підлягає ремонту площею 16 кв.дм-крило заднє ліве. На момент ДТП автомобіль був повнокомплектний на ходу, як такий що відповідає ДСТУ 3649:2010 "Засоби транспортні.Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання" мав відмінний технічно-товарний стан та незначні дефекти лакофарбового покриття панелі заднього бампера. АКБ та автошини не пошкоджені.Пошкодження не пов"язані з даним ДТП відсутні. ...". Дані висновок та акт огляду до нього, які є письмовими доказами в порядку ст.64 ЦПК України і оцінюються судом згідно ст.212 ЦПК України у взаємозв"язку з іншими вищезазначеними доказами, підтверджують наявність та розмір завданої шкоди. Дані докази відповідачем за первісним позовом не спростовані, доказування не може грунтуватись на припущеннях, ухвала суду від 16 грудня 2015 року про призначення по справі згідно клопотання відповідача за первісним позовом автотоварознавчої експертизи не виконана у зв"язку з відсутністю її оплати даною стороною, судом відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України здійснені всі дії щодо сприяння сторонам у реалізації їхніх прав. Зазначення у вищезазначеному висновку терміну ДТП та дати 22.06.2015 року не спростовує даного висновку суду.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі ( ч.1 ст.1192 ЦК України).

Відповідно до п.п. 2.4., 8.3., 8.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості); вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості; до вартості матеріального збитку, який визначається під час оцінки, не включаються витрати власника КТЗ, пов'язані з транспортуванням, зберіганням КТЗ, оплатою за експертні дослідження, поштовими витратами, з викликом сторін для технічного огляду КТЗ та іншими витратами. Враховуючи вищезазначені вимоги на користь позивача за первісним позовом підлягають стягненню 2666 грн. 24 коп збитків, які визначені у висновку №065/15 експертного автотоварознавчого дослідження, як вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту із врахуванням фізичного зносу), що відповідає вимогам п.п.2.4., 8.3.Методики Підстави для стягнення 2901 грн. 88 коп відновлювального ремонту в судовому засіданні не встановлені.

Позивачем за первісним позовом також заявлені вимоги про стягнення 600 грн. вартості послуг за експертне дослідження. В судовому засіданні позивачем ОСОБА_2 уточнено, що дані 600 грн. є судовими витртами за проведення експетрного дослідження. Вказана заявлена до стягнення сума витрат за проведення експертного дослідження не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку із спричиненою відповідачем за первісним позовом шкодою.

Судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК України. Зазначені витрати не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки (Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про практику застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах"). До складу витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, ЦПК України відносить лише витрати, пов"язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, інші фактичні витрати учасників процесу, не передбачені даним кодексом, до складу витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, не належать. Це, зокрема, витрати з оплати поштових відправлень; копіювання документів у справі як для себе, так і для осіб, які беруть участь у справі; витрати на придбання нормативних актів, пошук доказів; підготовку висновків та одержання консультацій фахівців тощо. За таких обставин 600 грн., які заявлені позивачем, не є судовими витратами відповідно до вимог ЦПК України, підстави для їх стягнення в судовому засіданні не встановлені.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини щодо пошкодження ОСОБА_4 автомобіля ОСОБА_2Васильовича, розміру спричинених збитків та відповідних душевних стражданнях у зв"язку з цим позивача за первісним позовом, характеру вимушених змін у його житті та необхідності вжиття заходів до відновлення становища, яке існувало до його порушення, зокрема, в судовому порядку, суд, із врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості визначає моральну шкоду у розмірі 1000 грн., даний розмір моральної шкоди є співмірним із заподіяною шкодою і є достатнім для відновлення порушеного права в порядку ст.23 ЦК України. Підстави для стягнення 2500 грн. моральної шкоди в судовому засіданні не встановлені.

На пропозицію суду докази на підтвердження страхування автомобіля позивача за первісним позовом, яке передбачає повне відшкодування завданої шкоди, сторонами та третьою особою не надані.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як інвалід 2 групи (посвідчення а.с.72), відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, останній має право звернення до суду із клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп в порядку п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 заявлені вимоги про визнання дій ОСОБА_2 щодо застосування образи та насильства під час виконання службових обов"язків такими, що принизили честь, гідність та ділову репутацію, та стягнення 5000 грн. моральної шкоди, з посиланням на протиправні дії ОСОБА_2Васильовича по відношенню до нього, як голови правління кооперативу, що спричинило моральну шкоду внаслідок страждань, переживань, оскільки "...відповідач принизив мене перед іншими людьми, зокрема, в присутності охоронника ОСОБА_6, обізвавши мене "ворюгою". Я сильно переживав і хвилювався. ...". В судовому засіданні ОСОБА_4 зазначені підстави позову щодо висловлювання ОСОБА_2Васильовича щодо нього в присутності членів кооперативу "...ворюгою і таке подібне..., ...його звинувачення безпідставні, ...у ОСОБА_2 до мене невелика неприязнь..., на засіданні правління він повчав мене, що робити...".

Відповідно до положень ч.4 ст.32 Конституції України, ст.277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ОСОБА_4 зазначені висловлювання, які він вважає такими, що принизили честь, гідність та ділову репутацію- "...ворюгою і таке подібне..., ...його звинувачення безпідставні, ...у ОСОБА_2 до мене невелика неприязнь..., на засіданні правління він повчав мене, що робити...". Дані висловлювання є оціночним судженням, які відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту, оскільки, як оціночні судження,- думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів,- не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності. При цьому ОСОБА_2Васильович із врахуванням вимог ст.40 Конституції України правомірно звернувся із претензіями щодо ОСОБА_3, як голови правління. Також судом враховується, що ОСОБА_4, як посадова особа кооперативу, підлягає ретельному громадському контролю і потенційно може зазнати гострої та сильної громадської критики, зокрема, від членів кооперативу, з приводу того, як він виконує свої функції, він, як голова правління, не повинен мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Докази на підтвердження вираження ОСОБА_2Васильовичем субєктивної думки в брутальній, принизливій чи непристойній формі щодо ОСОБА_3, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію останнього,-відсутні. Відповідно до показань свідка ОСОБА_6 між сторонами була "...словесна перепалка...".

За таких обставин підстави для задоволення зустрічного позову в судовому засіданні не встановлені.

Із врахуванням звільнення позивача за первісним позовом від сплати судового збору та розміру задоволених вимог судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню із ОСОБА_3 в дохід держави.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 79, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди-задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2666 грн. 24 коп збитків, 1000 грн. моральної шкоди, а всього стягнути 3666 (три тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 24 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Роз"яснити ОСОБА_2 право звернення до суду із клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору в порядку п.9 ч.1 ст.5, п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання дій такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію, та стягнення моральної шкоди,-відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.П. Олійник .