Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №327/176/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кущ Т.М.
Провадження №22-ц/778/4668/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Розівського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2016 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору від 05.12.2007 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

В порушення норм закону та умов договору, відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 31.03.2016 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 27 766грн. 60 коп., яка складається з наступного: 3 491 грн. 61 коп. заборгованість за тілом кредиту; 19 476 грн. 58 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 000 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина, 1 298,41 грн. процентна складова, які позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати в розмірі 1 378 грн..

Заочним рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 27 766грн. 60 коп., з яких 3 491 грн. 61 коп. заборгованість за кредитом; 19 476 грн. 58 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 000 грн. заборгованість за пенею та за комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 298грн. 41 коп. штраф (процентна складова), а також суму понесених судових витрат в розмірі 1 378 грн..

Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що 30.07.2007 року на підставі заяви ОСОБА_3 між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредитну карту №439828 із встановленим кредитним лімітом в сумі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості.

Договір був укладений у формі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»(а.с.7).

Згідно змісту вказаної заяви, підписаної ОСОБА_3, останній погодився, що вказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг.

Своїм підписом ОСОБА_3 підтвердив, що він ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку.

Пунктами 3.2, 33 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.9).

Пунктом 8.6 Умов та Правил передбачено штраф у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с.11/зворот).

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Станом на 31.03.2016 року сума простроченої заборгованості відповідача складала 27 766грн. 60 коп., з яких 3 491 грн. 61 коп. заборгованість за тілом кредиту; 19 476 грн. 58 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 000 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина, 1 298,41 грн. процентна складова(а.с.4-6).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою, кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України ), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на лицевій стороні картки і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH) (а.с.12-13).

Згідно із наданою позивачем довідкою, строк дії кредитної картки 439828 07/15 (а.с.98).

Як вбачається із витягу з особистого рахунку позичальника, який активно користувався кредитними коштами, останній платіж на погашення кредиту був здійснений позичальником 05 серпня 2013 року у сумі 570 грн. (а.с.52/зворот).

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із вказаним позовом 03.07.2016 року (а.с.21).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом із тим, суд першої інстанції, стягуючи заборгованість у розмірі 27 766грн. 60 коп., з яких 3 491 грн. 61 коп. заборгованість за кредитом; 19 476 грн. 58 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 000 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 298грн. 41 коп. штраф (процентна складова), не врахував положення ст. 61 Конституції України та ст. 549 ЦК України.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому договором більш ніж на 120 днів.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення ( правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафів у розмірі 500 грн. фіксована частина, 1 298 грн. 41 коп. процентна складова, не підлягають задоволенню.

Твердження апелянта про те, що оскільки у заяві зазначена дата відкриття рахунку 05.12.2007 року, позивачем не доведено факту існування між сторонами кредитних відносин ні від 30.07.2007 року, ні від 05.12.2007 року, спростовується наданими позивачем довідкою про дату відкриття карткового рахунку 439828 30.07.2007 року та випискою за цим рахунком/карткою, з якого вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, починаючи з 19.09.2007 року (а.с.46-55).

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Розівського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2016 року скасуванню в частині стягнення штрафів із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

На підставі ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що у вказаній справі складає 1 189 грн. 90 коп..

Оскільки ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.10.2016 року ОСОБА_3 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі, з апелянта підлягають стягненню на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1 417 грн. 27 коп..

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Розівського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2016 року у цій справі в частині стягнення штрафів у розмірі 500 грн. та 1 298 грн. 41 коп., а також понесених судових витрат в розмірі 1378 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення штрафів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» судові витрати у сумі 1 189 грн. 90 коп..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у сумі 1 417грн. 27 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_2