УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту і визнання права власності на спадкове майно,за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_5 в якому просив визнати недійсним заповіт від 17 вересня 1996 року, складений його матір'ю на користь відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що даний заповіт посвідчений державним нотаріусом з порушенням вимог закону, зокрема, підписаний не заповідачем, а іншою особою з допущенням помилки в її імені і цією особою не проставлено підпис в реєстрі вчинення нотаріальних дій, що відповідно до ст. 48 УРСР від 1963 року є підставою для визнання його недійсним.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 11 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 19 листопада 2015 року, у задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_7, матері позивача та бабусі відповідача. 07 лютого 1996 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким належний їй будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, надану їй у власність для обслуговування цього будинку, заповіла сторонам в рівних частинах.

17 вересня 1996 року ОСОБА_7 склала другий заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно, яке буде їй належати на день її смерті, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось і на яке вона буде мати законне право, заповіла своєму внуку - ОСОБА_5, відповідачу по справі. Заповіт оформлений по виклику в хірургічному відділені Червоноградської центральної міської лікарні у зв'язку з хворобою заповідачки та посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Брикайло М.Р., зареєстрований в реєстрі за № 2-2748.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Статтею 543 ЦК УРСР від 1963 року передбачено, що якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням у його присутності і в присутності нотаріуса або посадової особи, яка посвідчує заповіти, прирівнювані до нотаріально посвідчених (стаття 542 цього Кодексу), заповіт може підписати інший громадянин. При цьому зазначаються причини, з яких заповідач не міг підписати заповіт власноручно. Заповіт не може підписувати особа, на користь якої його зроблено.

Відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК УРСР від 1963 року недійсність окремих частин заповіту не тягне за собою недійсності його в цілому.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, а також Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 18 червня 1994 року № 18/5, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визнання заповіту недійсним, оскільки в цілому форма оспорюваного заповіту дотримана. Заповіт підписаний на прохання заповідача та у її присутності ОСОБА_9, особу якої встановлено та перевірено її дієздатність.

Відсутність в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій підпису особи, яка підписала заповіт не є суттєвою обставиною, а різниця в написанні імені особи в заповіті та реєстрі є опискою. Дані недоліки не є тими обставинами які могли б вплинути на волевиявлення заповідача щодо розпорядженням своїм майном.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 червня 2015 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 19 листопада 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова