Справа № 686/1104/13- ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2016 року

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Кшановської Є.З.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Хмельницький скаргу ОСОБА_2 про визнання протиправними дій державного виконавця Другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з вище вказаною скаргою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просить визнати протиправними дії державного виконавця Другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 у виконавчому провадженні ВП 42353860: звернення стягнення на заставне майно - автомобіль марки MAZDA СХ-7, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 на праві власності, - мотивуючи тим, що таке звернення стягнення проводиться з порушенням встановленої процедури, без рішення суду про звернення стягнення на заставне майно, без внесення відомостей про реєстрацію звернення стягнення до відповідного реєстру.

В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав і просить задовольнити, пояснивши, що норми Закону України «Про заставу» застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", згідно ст. 11 котрого обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження наведений в ст. 26 цього ж Закону. Виконавчий лист у даній справі передбачає лише грошове стягнення з ОСОБА_2 в сумі 355001,34 грн. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом для вирішення питання звернення стягнення на рухоме майно, реалізація якого здійснюється за спеціальним рішенням суду, зміст якого відповідатиме приписам законодавства.

Державний виконавець в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив і пояснив, що звернення стягнення провадиться на виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь заставодержателя, він сам ініціював питання виконання рішення коштом від продажу заставного автомобіля, в представників стягувача автомобіль певний час перебував на зберіганні. Вважає дії щодо звернення стягнення на спірний автомобіль в межах процедури виконавчого провадження про стягнення заборгованості законними, а доводи заявника - необґрунтованими і просить в задоволенні вимог скарги відмовити. Після перерви в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд закінчити за його відсутності в судовому засіданні з урахуванням раніше даних ним заперечень та поданих матеріалів виконавчого провадження.

Представник залученого до участі у справі в якості заінтересованої особи ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд скарги провести за його відсутності в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника заявника, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Встановлено, що 5 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит на придбання автомобіля в сумі 39603 долари 96 центів США під 12,5 % річних на строк до 2 вересня 2012 року. Позичальник мав повернути кредит і сплатити проценти шляхом щомісячного внесення на рахунок у банку платежу в розмірі 717 доларів 51 цент США.

30 жовтня 2009 року сторони уклали додаткову угоду № 2 до кредитного договору, згідно якої термін повернення позичальником банку кредиту продовжено до 4 жовтня 2014 року, позичальником надано в заставу банку автомобіль MAZDA СХ-7, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 9.01.2014 року було частково задоволено позов ПАТ КБ «Надра» і стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» 38251 долар 22 цента США неповернутого кредиту та процентів, що за курсом Національного банку України еквівалентно 305742 грн., і 49259 грн. 34 коп. неустойки, 3355 грн. 66 коп. судового збору.

На виконання даного рішення суду Хмельницьким міськрайонним судом 27.02.2014 року було видано виконавчий лист № 686/1104/13, який перебуває на примусовому виконанні у Другому міському відділі державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції (державний виконавець - Мельник О.В.).

04 березня 2014 року державним виконавцем Бялик Ю.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №42353860.

Боржником у добровільному порядку вищевказане рішення суду виконано не було, в звязку з чим державним виконавцем провадиться звернення стягнення на автомобіль боржника MAZDA СХ-7, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1, який перебуває в заставі ПАТ КБ «Надра» на забезпечення виконання даного договору.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Права і обовязки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України "Про виконавче провадження". За змістом цієї норми державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно з частиною першою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Однак, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави, то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження".

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-238 цс14 від 4 лютого 2015 року.

У даному виконавчому провадженні державним виконавцем вчиняються дії з виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь заставодержателя, останньому відомо про звернення стягнення на заставне майно, при чому саме він має право одержати кошти на погашення заборгованості з його вартості першочергово перед іншими особами.

Натомість боржник не здійснив виконання рішення суду добровільно, заборгованості не погасив.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що права заявника як боржника у даному виконавчому провадженні порушені не були, а отже, підстави для задоволення вимог скарги відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 383 387 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", Законом України «Про заставу», -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання протиправними дій державного виконавця Другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня її проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: