Справа № 182/2560/16-ц
Провадження № 2-о/0182/144/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.07.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи - Перша нікопольська державна нотаріальна контора та Відділ реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_1, в якій вона просить встановити факт батьківства. На підтвердження своїх вимог посилається на наступне.

Близько 1960 року помер перший чоловік її матері ОСОБА_3 - ОСОБА_4. У них з мамою залишилась спільна донька ОСОБА_5. З 1964 року мати почала проживати з її батьком ОСОБА_7 цивільним шлюбом. Невдовзі мати завагітніла нею, але зареєструвати шлюб до її народження батьки не встигли, оскільки батька призвали на перепідготовку до лав Радянської армії. Вона ІНФОРМАЦІЯ_2. Народження було зареєстроване Кіровським с/ЗАГС Нікопольського району Дніпропетровської області, реєстраційний № 44 в книзі записів актів громадянського стану про народження 24.06.1965 року. При народженні її мати зареєструвала її під своїм прізвищем ОСОБА_4, вказавши її по-батькові ОСОБА_1, адже її батька звали ОСОБА_7. Але, оскільки батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, в її свідоцтві про народження в розділі „батько" ніхто не вказаний. Одразу після повернення з армії 05.07.1965 року батько і мати зареєстрували шлюб у Кіровському с/ЗАГС Нікопольського району Дніпропетровської області, реєстраційний № 14 в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Після укладення шлюбу її матері ОСОБА_4 було присвоєно прізвище ОСОБА_7. Таким чином, вона була зачата та народилася у період спільного проживання у фактичних шлюбних відносинах її матері ОСОБА_3 з її батьком ОСОБА_7. 09.02.1985 року вона уклала шлюб з ОСОБА_8 та має прізвище ОСОБА_8. За життя її батька в неї не виникало необхідності підтверджувати його батьківство. ІНФОРМАЦІЯ_3 її батько ОСОБА_7 помер. На випадок своєї смерті він залишив заповіт від 19.03.2007 року, яким належний йому житловий будинок з господарським будівлями по АДРЕСА_1 заповів доньці своєї дружини від першого шлюбу ОСОБА_5, а все інше майно заповів їй. Вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.02.2016 року після смерті батька у Першій нікопольській державній нотаріальній конторі. В нотаріальній конторі їй роз'яснили, що, оскільки юридично ОСОБА_7 не є її батьком, вона не відноситься до спадкоємців першої черги спадкування, тому має сплатити податок з доходів фізичних осіб у розмірі 5 % від вартості спадкового майна, що для неї є неприйнятним. Тому вона змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_7. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень (актовий запис № 44 від 24.06.1965 року) було зроблено відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України - вказане прізвище матері та її по-батькові записані зі слів матері. У постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді

справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснюється, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Тому вимушена звернутись до суду.

В судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву, попросивши суд задовольнити вимоги.

Представник заявниці в судовому засіданні заяву своєї довірительки підтримала і суду пояснила, що проблема в тому, що народження її довірительки прийшлося на той час, коли її батько служив в Армії, а шлюб з матір"ю довірительки ним ще не був зареєстрований. Факт батьківства не було необхідності реєструвати, бо батько знав і визнавав її довірительку донькою, всі про це знали. Його заповіт теж свідчить про те, що він визнавав довірительку своєю рідною донькою. Але зараз через те, що за спадок її довірительці необхідно сплатити 5 % податку, вона вимушена звернутись до суду. І, крім того, вони просто хочуть відновити справедливість.

Представник зацікавленої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області - в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином. Про причину неявки до суду суд не повідомив. Справа слухалась у відсутність зацікавленої особи.

Нотаріус Першої нікопольської державної нотаріальної контори надав до суду заяву

про розгляд справи у свою відсутність.

Вислухавши заявника, представника заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.128 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду на підставі будь-яких відомостей, що засвідчують походження дитини від певної особи. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю дитини, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст.130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не

перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, близько З 1964 року мати заявниці почала проживати з її батьком ОСОБА_7 цивільним шлюбом. Невдовзі мати заявниці завагітніла нею, але зареєструвати шлюб до її народження батьки не встигли, оскільки батька заявниці призвали на перепідготовку до лав Радянської армії. Заявниця ІНФОРМАЦІЯ_2, її народження було зареєстроване Кіровським с/ЗАГС Нікопольського району Дніпропетровської області, реєстраційний № 44 в книзі записів актів громадянського стану про народження 24.06.1965 року (а.с.6). При народженні мати заявниці зареєструвала її під своїм прізвищем ОСОБА_3, вказавши її по-батькові ОСОБА_1, оскільки її батька звали ОСОБА_7. Але, оскільки батьки заявниці не перебували у зареєстрованому шлюбі, в її свідоцтві про народження в розділі „батько" ніхто не вказаний. Одразу після повернення з армії 05.07.1965 року батько і мати заявниці зареєстрували шлюб у Кіровському с/ЗАГС Нікопольського району Дніпропетровської області, реєстраційний № 14 в книзі записів актів громадянського стану про одруження (а.с.5). Після укладення шлюбу матері заявниці було присвоєно прізвище ОСОБА_7. Таким чином, заявниця була зачата та народилася у період спільного проживання у фактичних шлюбних відносинах її матері ОСОБА_3 та її батька ОСОБА_7 09.02.1985 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_8 та має прізвище ОСОБА_8 (а.с.6). ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер (а.с.4). На випадок своєї смерті він залишив заповіт від 19.03.2007 року, яким належний йому житловий будинок з господарським будівлями по АДРЕСА_1 заповів доньці своєї дружини від першого шлюбу ОСОБА_5, а все інше майно заповів заявниці (а.с.8). Заявниця отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.02.2016 року після смерті батька у Першій нікопольській державній нотаріальній конторі (а.с.9-10). В нотаріальній конторі заявниці роз'яснили, що, оскільки юридично ОСОБА_7 не є її батьком,

заявниця не відноситься до спадкоємців першої черги спадкування і має сплатити податок з доходів фізичних осіб у розмірі 5 % від вартості спадкового майна, що для неї є неприйнятним.

Факт родинних відносин між заявницею та її батьком ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона - мати заявниці. Така ситуація, що привела її доньку до суду сталася через її необізнаність в правових питаннях. Вона думала, яка різниця, яке прізвище носить її донька, все одно, як вийде заміж - прізвище зміниться. Тому й дала при народженні їй своє прізвище. На той час вони з батьком заявниці близько року проживали однією сім"єю, а після народження ОСОБА_1 його забрали до Армії. І вона вирішила зареєструвати донечку без чоловіка. Ну, не подумала. Коли батько ОСОБА_11 прийшов з Армії, вони розписались, але свою доньку він не вдочеряв, хоча ніколи не сумнівався, що вона його донька. І жили вони всі разом до самої його смерті.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він - двоюрідний брат заявниці. Їх мами - рідні сестри. Батько ОСОБА_1 - ОСОБА_7. Його тітка та її чоловік жили разом близько року, а коли вирішили побратись, він пішов в Армію. Чоловік його тітки завжди визнавав ОСОБА_1 своєю донькою. Про це він знав з самого дитинства. І мама йому теж про це розповідала.

Тому суд вважає заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.3-10, 15, 30, 57-60, 234-235, 256, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт батьківства ОСОБА_7, уродженця с.Бекентовка Нікопольського району Дніпропетровської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, стосовно доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с.Кірове Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис в книзі записів актів громадянського стану про народження № 44 від 24 червня 1965 року, здійснений Кіровською с/радою Нікопольського району Дніпропетровської області.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал