Справа № 465/2987/11 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/4297/16 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 рокуколегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю ОСОБА_3 і його представника - адвоката Краснопольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 19 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року задоволено позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 і ОСОБА_5, треті особи - ПАТ „Львівгаз", Львівська міська рада, ЛКП „Листопадове", ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, про приведення квартири АДРЕСА_1 (в подальшому - „спірна квартира") до попереднього стану: зобов'язано згаданих відповідачів за власні кошти закласти самовільно влаштований дверний проріз у капітальній стіні між приміщеннями 8-1 (7,7 кв.м.) і 8-2 (11,1 кв.м.) у спірній квартирі, відновити блок димових та вентиляційних каналів на рівні другого поверху вказаного будинку та привести квартиру у попередній стан (т.1, а.с. 99-101).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2013 року вище згадане рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким повністю відмовлено Франківській районній адміністрації Львівської міської ради у задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (т.1, а.с. 180-183).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року вище згадане рішення Апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2013 року скасовано, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року залишено в силі (т.1, а.с. 225-227).

У березні 2016 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року, посилаючись на те, що дане рішення є незрозумілим в частині того до якого саме попереднього стану необхідно привести спірну квартиру; чи в процесі приведення квартири до попереднього стану необхідно демонтувати ліву перегородку між кімнатою 8-2 та сусідньою квартирою АДРЕСА_2; чи можна виконати рішення суду по закладанні дверного прорізу без використання коштів боржника; чи можна закласти дверний проріз у капітальній стіні між приміщеннями 8-1 та 8-2 у квартири АДРЕСА_1, що призведе до повної ізоляції кімнати 8-2 (т.2, а.с. 6-8).

Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні його заяви про надання роз'яснення рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року і згаданий заявник цю ухвалу оскаржив в апеляційному порядку.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду обставинам справи (т.2, 25-26).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 295 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість (зокрема) ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

В той же час, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 нічого з вище наведеного не містять.

Про надуманість доводів заяви ОСОБА_3 про надання роз'яснення рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року свідчить також те, що з цією заявою він звернувся до суду через більш, як 3 (три) роки після ухвалення судом рішення, яке він просить роз'яснити.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, дане рішення оскаржувалося ним в апеляційному порядку (т.1, а.с. 115-117), а сама справа була предметом розгляду по суті судами, як апеляційної, так і касаційної інстанцій.

Як вбачається з вище наведеного, протягом тривалого часу у ОСОБА_3 не виникало жодних питань, які б свідчили про нерозуміння ним суті рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року, а відтак доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 колегія суддів вважає надуманими та такими, що спрямовані на умисне невиконання рішення суду.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні і апеляційну скаргу на неї, яка не спростовує висновків оскаржуваної ухвали, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та залишити ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 19 травня 2016 року без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: