Справа № 386/368/16-ц
Провадження № 2/386/165/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гут Ю. О.

секретаря судового засідання - Ю.Ю. Фенюшиної

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеною заявою і вказав , що 01.03.2007 року помер його дідусь ОСОБА_2 .

Після його смерті ОСОБА_2 він отримав спадщину на земельну ділянку № 446 в розмірі 3,44 га та майновий пай в сумі 546 грн , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом , реєстри № 2813 та № 2817 .

18.04.1997 року померла ОСОБА_3 рідна сестра ОСОБА_2 .

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2016 року підтверджено факт , що ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 в шлюбі не перебувала , дітей не мала , тому ОСОБА_2 , як рідний брат фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4С відповідно до Цивільного Кодексу УРСР 1962 року, тобто доглядав будинок , що належав ОСОБА_4, здійснював поточні ремонти , користувався присадибною ділянкою біля домоволодіння .

Після смерті ОСОБА_2 даною присадибною ділянкою користувався і користується до даного часу він , як спадкоємець ОСОБА_2 за заповітом. Йому невідомо чому ОСОБА_2 не оформив спадщину після смерті своєї сестри .

В січні 2016 році серед документів покійного ОСОБА_2 він знайшов сертифікат серії КР № 0159924 на право на земельну частку (пай) на ім.»я ОСОБА_4 , розміром 4,19 га , виданий Голованівською РДА 11.11.1997 року , земля знаходиться на території Крутеньківської сільської Ради Голованівського району Кіровоградської області .

Державний акт по вказаному сертифікаті не видавався .

Оскільки ОСОБА_2 не оформив спадщину після смерті ОСОБА_4 нотаріус відмовив йому в оформленні спадщини .

Просить встановити юридичний факт , що ОСОБА_2 , який помер 01.03.2007 року в с. Крутеньке Голованівського району Кіровоградської області , актовий запис № 4 фактично прийняв спадщину після смерті сестри ОСОБА_3 , яка померла 18.04.1997 року , актовий запис № 8 та визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,19 га , розташовану на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області ,яка належала ОСОБА_3 по сертифікату серії КР № 0159924 , виданого Голованівською райдержадміністрацією 11.11.1997 року , яка померла 18.04.1997 року , актовий запис про смерть № 8 .

В судове засідання позивач та представник позивача не з»явилисяся , представник позивача через канцелярію суду надав заяву, в якій вимоги підтримав в повному обсязі , просить справу розглядати в його відсутність та позов задовольнити .

Представник відповідача Крутеньківської сільської Ради у судове засідання не з»явився , надав суду заяву , в якій проти позовних вимог не заперечує , просить справу розглядати в його відсутність .

В порядку ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до положення ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін , дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню .

Судом встановлено , що 18 . 04.1997 року померла двоюрідна бабка позивача ОСОБА_3 , рідна сестра дідуся позивача ОСОБА_5 .

Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку № 446 розміром 4,19 га в умовних кадастрових гектарах , яка розташована на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та належала спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку ( пай) серії КР № 0159924 та на житловий будинок в с. Крутеньке .

ОСОБА_4 не була заміжня , дітей не мала, інших спадкоємців , крім брата ОСОБА_2 не мала.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до п.1 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування": спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. ОСОБА_4 померла 18 квітня 1997 року, тобто до правовідносин застосовується чинне на час відкриття спадщини законодавство - Цивільний кодекс УРСР 1963 року.

Згідно ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Приписами ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після смерті своєї сестри , оскільки доглядав за будинком , здійснював в будинку посточні ремонти , користувався присадибною ділянкою , у нього зберігався сертифікат на право на земельну частку (пай) , тобто фактично прийняв спадщину відповідно до Цивільного Кодексу УРСР 1961 року, але свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 не отримав .

01.03.2007 року помер дід позивача ОСОБА_2 . 04.12.2006 року ОСОБА_2 склав заповіт на користь заявника , заповів йому все своє майно , яке належатиме йому на день смерті . Спадщину після смерті ОСОБА_2 , а саме : земельну ділянку № 446, площею 3,44 га , що розташована на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та майновий пай в розмірі 0,10 відсотків , що становить 546 грн , позивач ОСОБА_6 про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 отримав 28.09.2007 року . .

Позивач ОСОБА_1 на даний час користується присадибною ділянкою досмоволодіння , яке належало ОСОБА_4 , доглядає за будинком .

В січні 2016 році серед документів діда ОСОБА_2 він знайшов сертифікат серії КР № 0159924 на право на земельну частку (пай) на ім.»я ОСОБА_2 валентини Семенівни , розміром 4,19 га , виданий Голованівською РДА 11.11.1997 року , земля знаходиться на території Крутеньківської сільської Ради Голованівського району Кіровоградської області .

20.05.2016 року звернувся до державного натаріуса для оформлененя спадщини , але йому надано роз»яснення , що йому необхідно звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті його сестри ОСОБА_4

Згідно абзацу 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Позивач в установленому законом порядку звернувся до державного нотаріуса Голованівського районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області для оформлення спадщини на земельну ділянку , але нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини в зв»язку з необхідністю встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті його сестри ОСОБА_4

Відмова в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не може бути перешкодою у набутті позивачем права власності на вищезазначену земельну ділянку .

У пункті 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено , що спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 .Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Сертифікат на право на земельну частку на ім.»я ОСОБА_4 є , але державний акт на право приватної власності на землбю на підставі сертифіката не було виготовлено та не видавався , оскільки ОСОБА_4 . померла в 1997 році .

Судом не встановлено осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини .

Відповідно ч.7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом вступу в управління майном , але не оформив право власності в установленому законом порядку , позивач ОСОБА_1 прийняв та оформив спадщину після смерті ОСОБА_2 , тому вимога позивача про встановлення факту про фактичне прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом є законною та обґрунтованою.

Враховуючи викладене ,суд дійшов до висновку , що позивач ОСОБА_1 має законне право на отримання у спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,19 умовних кадастрових гектарів після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Викладене підтверджується копіями про смерть ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а/с- 6,7, копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом , а/с- 8,10, копіями витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі , а/с- 9,11, копією сертифіката на право на земельну частку , а/с- 12, листами Держгеокадастру в Голованівському районі № 31-28-99.3-656/16 від 29.04 .2016 року, а/с- 13,28, довідками Крутеньківської сільської Ради № 34 від 28.04.2016 року , № 86 від 20.05..2016 року , а/с- 15, 27, роз»ясненням державного нотаріуса , а/с- 29, копією рішення суду від 05.04.2016 року , а/с-17 , не викликає сумніву, є достовірним.

На підставі ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладається на позивача.

На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції (1952 р.), ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16 Закону України «Про власність», п. 8, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст.ст. .8, 10,60, 174 , 213,-215,218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.3,16,316,317 ЦК України, ст.. 549 ЦК Української РСР 1963 року , суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт , що має юридичне значення , що ОСОБА_2 , який помер 01.03.2007 року в с. Крутеньке Голованівського району Кіровоградської області , актовий запис № 4 фактично прийняв спадщину після смерті сестри ОСОБА_3 , яка померла 18.04.1997 року , актовий запис № 8 .

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 4,19 умовних кадастрових гектарів , розташовану на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області ,яка належала ОСОБА_3 на підставі сертифіката серії КР № 0159924 , виданого Голованівською райдержадміністрацією 11.11.1997 року , яка померла 18.04.1997 року , актовий запис про смерть № 8 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер 01.03.2007 року .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 ( десяти ) днів з дня проголошення рішення .

Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10(десяти) днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом .

Суддя: Гут Ю. О.