Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до філії 10 приватного підприємства «Нива-В.Ш.» (далі - ПП «Нива-В.Ш.»), відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсним публічних торгів, скасування протоколу проведення торгів та акта про проведені прилюдні торги, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_5, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 17 серпня 2012 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби (далі - ВДВС) Оболонського районного управління у м. Києві Ковальчук Т.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-919, виданого Оболонським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 175 624 грн 02 коп. Постановою від 05 вересня

2012 року державним виконавцем накладено арешт на все її майно. Постановою від 04 березня 2013 року оголошено розшук автомобіля марки «Nissan Micrа», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить їй на праві приватної власності. 17 квітня 2013 року товариством з обмеженою відповідальністю «Оціночна компанія «Вега»» було проведено оцінку вартості вказаного автомобіля, відповідно до висновку якого вартість останнього становить 72 000 грн або 60 000 грн (без урахування ПДВ). В ході проведення виконавчих дій 23 грудня 2013 року вказаний автомобіль було продано на аукціоні з реалізації арештованого рухомого майна, що підтверджується протоколом, відповідно до якого переможцем аукціону став ОСОБА_5 Посилаючись на те, що звіт про оцінку майна станом на 23 грудня 2013 року втратив чинність, просила суд: визнати недійсними публічні торги від 23 грудня 2013 року з реалізації автомобіля марки «Nissan Micrа», державний номерний знак НОМЕР_1, переможцем яких став ОСОБА_5; скасувати протокол від 23 грудня № 1013309/1 проведення аукціону з реалізації вказаного майна; скасувати акт ВДВС про проведені прилюдні торги.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсними прилюдні торги від 23 грудня 2013 року з реалізації арештованого рухомого майна - автомобіля марки «NissanMicrа», державний номерний знак НОМЕР_1, переможцем яких став ОСОБА_5

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_5, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що звіт про оцінку майна від 17 квітня 2013 року станом на 23 грудня 2013 року втратив свою чинність, а тому торги з реалізації арештованого рухомого майна є недійсними.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 313 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справ судом першої інстанції, за результатами якого апеляційний суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу за правилами ст. 19 і гл. 7 розд. ІІІ цього Кодексу.

За змістом ухвала суду апеляційної інстанції повинна відповідати вимогам ст. 315 ЦПК України. Зокрема, у ній повинні бути зазначені мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає. Суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги; не перевірив законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення; не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення; не зазначив обставини, якими б спростовувалися доводи апеляційної скарги.

Судами установлено, що у зв'язку з примусовим виконанням рішення Оболонського суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 175 624 грн 02 коп., постановою державного виконавця від 17 серпня 2008 року відкрито виконавче провадження.

Постановою від 05 вересня 2012 року державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, а 04 березня 2013 року оголошено розшук автомобіля марки «Nissan Micrа», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3

Згідно зі звітом про незалежну оцінку транспортного засобу

від 17 квітня 2013 року ринкова вартість вказаного транспортного засобу станом на дату складання звіту становить 72 000 грн або 60 000 грн

(без урахування ПДВ).

31 липня 2013 року, відповідно до договору укладеного між ВДВС та ПП «Нива-В.Ш», було призначено аукціон з реалізації арештованого майна, який не відбувся, внаслідок чого була проведена уцінка автомобіля на 5 % до 57 000 грн, про що складено акт від 01 серпня 2013 року.

28 серпня 2013 року аукціон також не відбувся, що призвело до уцінки автомобіля на 50 % до 30 000 грн, на підтвердження чого складено акт

від 04 вересня 2013 року.

23 грудня 2013 року було проведено аукціон, переможцем якого став ОСОБА_5

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначав, що державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки звіт підписаний суб'єктом оціночної діяльності 17 квітня 2013 року, тоді які прилюдні торги відбулися 23 грудня 2013 року.

Однак з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85).

Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

За частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до частини п'ятої статті 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Частиною п'ятою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім підпункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших, визначених Тимчасовим положенням, причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів, передбаченими Тимчасовим положенням, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою, та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності.

Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15.

Вирішуючи справу, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, у порушення ст.ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України обставини справи з'ясував неповно; установивши, що прилюдні торги відбулися з порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, не перевірив, чи вплинули ці порушення на результати торгів, зокрема, чи підвищилася вартість майна, що реалізовувалося на спірних прилюдних торгах, з огляду на те, що торги були проведені більше ніж через 6 місяців з моменту підписання звіту про оцінку реалізованого майна; чи були порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК Україниє підставою для його скасування із направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_5, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін