АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3811/16 Справа № 199/590/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Богун О. О. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року позивач звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

У обґрунтування позовних вимог зазначала, що сторони з відповідачем уклали шлюб 11 жовтня 1991 року. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх доньок, зокрема - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У теперішній час ОСОБА_4 навчається у Дніпропетровському коледжі транспортної інфраструктури, на денній формі навчання, влаштуватися на роботу не має змоги. Оскільки відповідач працює таксистом, хоча офіційно і не працевлаштований, одержує заробітну плату, тому має можливість платити аліменти на утримання їх повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. У зв'язку з викладеним, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь, на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час навчання останньої в Державному вищому навчальному закладі «Дніпропетровському коледжі транспортної інфраструктури»у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 26 січня 2016 року і до досягнення ОСОБА_4 23 (двадцяти три) - річного віку або закінчення навчання (в залежності від того, яка подія настане раніше).

Стягнуто з ОСОБА_2 до доходу Держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1991 року. Відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.11.1997 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної Ради м. Дніпропетровська.

З 01.09.2013 року і по теперішній час ОСОБА_4 навчається на денному відділенні Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури», є студенткою третього курсу групи №3Р2, спеціальності 5.07010502 «Технічне обслуговування і ремонт вагонів», що підтверджується наданою довідкою вказаного навчального закладу №51 від 25.01.2016 року.

Згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до п.20 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду.

Щодо доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції на підставі беззаперечних доказів не встановлено, що донька проживає разом з матір»ю та перебуває на саме на її утриманні.

Так, відповідачем було зазначено, що донька ОСОБА_4 зареєстрована саме за його адресою: АДРЕСА_1

Матеріалами справи та поясненнями сторін встановлено, що позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. Згідно до довідки № 175951 від 02.03.2016 року, виданої головою квартального комітету №2АНД, зазначено, що ОСОБА_4 проживає разом з матір*ю за вказаною адресою (а.с.31). У суді апеляційної інстанції, представник відповідача посилаючись на те, що у довідці виданій 04.03.2016 року головою квартального комітету №2АНД зазначено, що відомості щодо місця проживання дочки записані зі слів матері (а.с.33), та вважаючи, що судом першої інстанції фактичне місце проживання повнолітньої доньки встановлено не на підставі беззаперечних доказів, однак не спростувала зазначеного відповідними належними доказами та не заперечувала того факту, що за місцем проживання батька дочка дійсно не проживає. А тому, зазначені доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та підлягають відхиленню.

Доводи апелянта, що районним судом не враховано, що дочка отримує стипендію, не можна взяти до уваги.

Судом першої інстанції була витребувана довідка про доходи з Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури», у якій було вказано, що ОСОБА_4 отримала за період з січня 2016 року по лютий 2016 року - 1244 грн.

Крім того, судом апеляційної інстанції було встановлено, що а ні позивач, а ні відповідач у справі офіційно не працевлаштовані, на обліку у центрі зайнятості не перебувають, однак, кожний окремо, мають мінливий дохід, розмір якого, зі слів сторін (позивача та представника відповідача) коливається: у позивача - 1200-1300 грн. на місяць, у відповідача - 1300-1500 грн. на місяць. Зазначене не заперечувалось сторонами, інших доказів сторони не надали, відповідних клопотань не заявляли.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про мінливе матеріальне становище відповідача, самі по собі не спростовують висновків суду про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчатись.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось представником відповідача у суді апеляційної інстанції, відповідач працездатний, стан здоров*я відповідача задовільний, на утриманні відповідача інших осіб немає. Доказів про наявність у відповідача непрацездатних членів сім'ї, інших дітей матеріали справи також не містять.

Належних доказів на підтвердження того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, матеріали справи не містять.

Однак, судом першої інстанції при ухваленні рішення не було враховано наступне.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини, який не є офіційно працевлаштованим та отримує нерегулярний матеріальний дохід не врахував,що до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні та вважає, що у даному випадку аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, мають бути стягнуті у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів при визначенні розміру аліментів враховує матеріальне становище повнолітньої дочки, матеріальне становище матері повнолітньої дочки, матеріальне становище платника аліментів, можливість надання утримання другим з батьків та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вище встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача у справі підлягає стягненню на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти, на утримання - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі по 250 гривень 00 коп. (двісті п»ятдесят гривень 00 коп.) щомісяця починаючи з 26 січня 2016 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до 23 років.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України, рішення суду необхідно допустити до негайного виконанню в межах платежів за один місяць по 250 грн. щомісяця.

Інші приведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції у іншій його частині.

Рішення суду першої інстанції у іншій його частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року - змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти, на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі по 250 гривень 00 коп. (двісті п»ятдесят гривень 00 коп.) щомісяця починаючи з 26 січня 2016 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до 23 років.

Рішення суду допустити до негайного виконанню в межах платежів за один місяць.

У іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез