Справа №265/155/16-ц
Провадження №2/265/510/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення права користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів про позбавлення права користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1 в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя. Донька позивача відповідач ОСОБА_2, а також її неповнолітня донька ОСОБА_3, є зареєстрованими у помешканні, проте, не проживають у ньому з червня 2015 року. Фактично відповідачі проживають на території Російської Федерації у місті Брянську. Посилаючись на положення ст. 405 ЦК України і не проживання відповідачів за місцем реєстрації понад встановлені строки, просить позбавити їх права користування належним їй на праві власності жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, діюча від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_3 у судове засідання не прибула, уповноваживши представляти їх інтереси в суді ОСОБА_4

Представник відповідачів ОСОБА_4, діюча на підставі довіреності, у судове засідання також не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою предявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 в Лівобережному (Орджонікідзевському) районі міста Маріуполя на праві приватної власності належить позивачеві ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 червня 2009 року за реєстровим № 45228.

Як вбачається з копії особового рахунку № 100224, виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 13 січня 2016 року, у зазначеній квартирі зареєстровано власника житла ОСОБА_1, її доньку ОСОБА_2 та онуку ОСОБА_3.

Ставлячи перед судом питання про позбавлення відповідачів права користування жилим приміщенням, позивач ОСОБА_1 посилається на положення ст. 405 Цивільного кодексу України, якою закріплено право членів сімї власника житла на користування цим житлом.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

Зі свідоцтва про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації серії ВУ № 0276188, виданого УФМС Росії по Брянській області від 06 жовтня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_2 та її неповнолітній донці ОСОБА_3 надано право на тимчасове проживання у місті Брянську Російської Федерації строком до 17 вересня 2016 року.

Разом із цим, за змістом предявленого позову позивач ОСОБА_1 посилається на не проживання ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_5 за місцем реєстрації в місті Маріуполі з червня 2015 року, що, зокрема, визнано представником відповідачів ОСОБА_4

В сенсі наведених обставин річний термін відсутності відповідачів за місцем реєстрації, регламентований ч. 2 ст. 405 ЦК України, сплине лише у червні 2016 року, а отже на сьогодення відсутні підставі вважати, що право на користування спірним житлом ними втрачено. При цьому суд не вдається до дослідження та перевірки причин відсутності відповідачів, оскільки такі причини не перевищують зазначеного річного терміну.

Таким чином, предявлений ОСОБА_1 позов є необґрунтованим, а тому суд відмовляє у його задоволенні у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення права користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя _____________________