Справа № 296/1560/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м Житомира в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.,

секретаря Тузенко А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління державної казначейської служби України в Житомирській області про стягнення коштів,-

встановив:

ОСОБА_1 в лютому 2016 року звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що 25.05.2006 набуло законної сили рішення Корольовського районного суду м.Житомира, яким стягнуто із ОСОБА_2 управління державного казначейства України в Житомирській області на користь позивача 2233, 58 грн. витрат, пов»язаних з прибуттям до суду, 398, 75 коп. витрат на юридичну допомогу та 700 грн. моральної шкоди, а разом 3332, 33 грн. Однак, не зважаючи на численні вимоги щодо виконання рішення суду, лише 04.12.2015 йому була виплачена сума за рішенням суду, але без врахування інфляційних та 3% річних. Позивач звернувся з відповідною вимогою до відповідача, однак, 05.02.2016 отримав відмову у перерахуванні вказаних витрат. В зв»язку з несвоєчасним рішенням суду просив стягнути на свою користь 13140,90 матеріальної шкоди, 200 000 грн. моральної шкоди, 5000 грн. витрат на юридичну допомогу, а всього 218 140, 90 коп.

Позивач в судове засідання не з»явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, на підставі наданих ним доказів (а.с. 3).

Представник відповідача позов не визнав повністю та просив відмовити в його задоволенні за необгрунтованістю.

Суд заслухав пояснення представника відповідача, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та встановив наступне.

Корольовським районним судом м. Житомира 26 грудня 2005 року по справі № 2-2259 винесено постанову, якою стягнуто з управління Державного казначейства в Житомирській області на користь ОСОБА_1 2 233,58 грн. витрат, пов'язаних із прибуттям до суду, 398,75 грн. витрат на правову допомогу та 700,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та 8,50 грн. судового збору на користь держави. Постанова суду набрала чинності 25.05.2006р. Виконавчий лист видано 26.07.2006р.

22.08.2006р. ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Житомирської області щодо примусового виконання рішення суду по справі № 2-2259 про що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 28.08.2016р.

Постановою державного виконавця від 17.09.2007р. виконавчий лист повернуто стягувачу. В подальшому позивач повторно звертався до підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Житомирській області та 07.06.2011р. позивачу винесено постанову про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання.

03.08.2011р. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 управління Державного казначейства України у Житомирській області щодо стягнення коштів. ОСОБА_2 управління від 15.08.2011р. № 15-04/7517 виконавчий лист повернуто стягувачу в зв'язку з відсутністю правових підстав для виконання виконавчого листа.

04.08.2015 ОСОБА_1 знову звернувся до ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України у Житомирській області з заявою про стягнення коштів. ОСОБА_2 управлінням було опрацьовано заяву з доданими до неї документами та, відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 р. № 845, надіслано матеріали до Державної казначейської служби України.

24.11.2015 року кошти перераховано на користь ОСОБА_1, тобто, рішення суду виконано.

Як встановлено в судовому засіданні із досліджених доказів, дії відповідача узгоджуються із нормами чинного законодавства, а саме Законом України «Про виконавче провадження», Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 р. № 845, ці дії не спричинили порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки таких доказів не надано, як і не заявлено клопотань про залучення інших співвідповідачів, а тому суд вважає необгрунтованою позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. ст. 3, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав, у тому числі за наявності душевних страждань, які фізична особа відчуває у зв'язку з пошкодженням його майна та нанесення шкоди здоров'ю. При цьому така шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності.

Тобто, під моральною шкодою, відповідно до чинного законодавства, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів (незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи) (посади); 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи

Однак, позивач, в обґрунтування ніби-то завданої йому моральної шкоди, не подав відповідних доказів завдання моральної шкоди відповідачем, не надав доказів існування причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданням моральної шкоди, клопотань про їх витребовування не заявляв, а тому суд вважає вказану вимогу необгрунтованою та відмовляє в її задоволенні.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, вимога про відшкодування витрат на правову допомогу також не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

Вирішив:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління державної казначейської служби України в Житомирській області про стягнення коштів - за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Cуддя В. В. Бондарчук