_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4407/14-ц
Провадження № 4-с/520/49/16
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

05.07.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

при секретарі Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, суд, -

в с т а н о в и в :

07.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ та просить поновити строк для оскарження постанови про стягнення виконавчого збору від 21.12.2015 року та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.12.2015 року, прийнятих в рамках виконавчого провадження ВП № 49628357; скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, винесену 21.12.2015 року, та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.12.2015 року; зобовязати державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ закінчити виконавчі провадження № 49628357 та № 49628573 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому скаржник посилається на те, що лише 17.03.2016 року йому стало відомо про відкрите щодо нього виконавче провадження, та у зв'язку із цим скаржник просив державного виконавця поновити йому строк добровільного виконання рішення суду на 7 днів. Добровільно виконавши вимоги виконавчого листа, а також 22.03.2016 року стягувач - ПАТ «Альфа-Банк» надав державному виконавцю заяву про завершення виконавчого провадження на підставі повного фактичного виконання рішення суду. Однак, головним виконавцем не закінчено виконавче провадження, у звязку із чим скаржник змушений звернутися до суду із скаргою.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав та просить її задовольнити. При цьому скаржник вказав, що при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження була відсутня постанова державного виконавця від 21.12.2015 року, тому скаржник вважає, що ним не порушено строк на пред'явлення скарги.

Представник ПАТ «Альфа-Банк» - ОСОБА_2 у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 підтримала та просить її задовольнити. При цьому представник Банку вказала, що боржник у повному обсязі фактично виконав рішення суду, про що надала додаткову угоду до кредитного договору від 22.03.2016 року.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала надані письмові заперечення на скаргу та просить відмовити у її задоволенні. При цьому представник відділу вказала, що державний виконавець діяв у межах наданих повноважень, та на вимогу боржника 17.03.2016 року поновив строк добровільного виконання рішення суду на 7 днів, однак матеріали виконавчого провадження не містять підстав для закриття виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Вислухавши учасників справи, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходяться виконавчі листи № 520/4407/14-ц, видані 01.07.2015 року Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 200000286 від 22.05.2007 року у розмірі 202 774,56 грн. та судового збору у розмірі 2 027,75 грн.

Постановами державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 14.12.2015 року відкрито відповідні виконавчі провадження ВП № 49628357 та ВП № 49628573 із виконання виконавчих листів № 520/4407/14-ц.

Окрім того, 14.12.2015 року постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна боржника.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1, адресовану Київському відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 17.03.2016 року, з якої вбачається, що скаржник лише 17.03.2016 року дізнався про відкрите щодо нього виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів № 520/4407/14-ц. У заяві ОСОБА_1 просить поновити строк добровільного виконання рішення суду на 7 днів.

17.03.2016 року постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на підставі заяви ОСОБА_1, який отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження лише 17.03.2016 року, було відкладено провадження виконавчих дій до 24.03.2016 року.

Оскільки, судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав лише 17.03.2016 року копію постанови про відкриття виконавчого провадження, та державним виконавцем відкладено провадження виконавчих дій до 24.03.2016 року, а дана скарга подана скаржником 07.04.2016 року, то на підставі ст. 385 ЦПК України, суд приходить до висновку, що скаржником пропущено строк для оскарження дій державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з поважних причин.

Судом встановлено, що 22.03.2016 року на адресу Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції надійшла заява представника ПАТ «Альфа-Банк» про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником було добровільно виконано рішення суду.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» /а не ст. 48 Закону, на яку посилається представник Банку/ передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

01.04.2016 року у зв'язку із тим, що представником Банку не надано жодних доказів на підтвердження сплати боржником заборгованості, а також враховуючи що, у довіреності представника Банку не обумовлені повноваження на подання заяви про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції направлено ПАТ «Альфа-Банк» лист із проханням підтвердити факт самостійного виконання боржником рішення суду, зазначивши коли та яким чином погашена заборгованість та надати належним чином завірені документи.

Судом досліджено надану представником ПАТ «Альфа-Банк» додаткову угоду до кредитного договору № 800000286 від 22.05.2007 року, укладену із ОСОБА_1 22.03.2016 року з метою врегулювання відносин, що склалися між сторонами на підставі договору, щодо погодження зміни діючого порядку виконання Позичальником зобовязань щодо повернення заборгованості, застосувавши до відносин схему повернення заборгованості відповідно до продукту «Debt Settlement 3» з встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних.

Тобто, проаналізувавши додаткову угоду до кредитного договору № 800000286 від 22.05.2007 року, укладену із ОСОБА_1 22.03.2016 року, суд приходить до висновку, що домовленість Банку з ОСОБА_1 не може вважатися фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що у розумінні п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було б підставою для закінчення виконавчого провадження.

Окрім того, суд зазначає, що вказана додаткова угода, була надана представником ПАТ «Альфа-Банк» лише у ході розгляду справи, та не була надала державному виконавцю, що в будь-якому разі унеможливлювало державного виконавця щодо обізнаності про наявність домовленості між стягувачем та боржником. У зв'язку із чим, суд не вбачає підстав для визнання дій державного виконавця незаконними.

При цьому, у ході розгляду справи представник Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції пояснювала, що за встановлених у ході розгляду справи обставин, стягувач має право відкликати виконавчі листи з примусового виконання, та у такому разі виконавчі листи будуть повернуті стягувачу, однак, виконавчий збір має бути сплачений ОСОБА_1

В ході розгляду справи під час огляду виконавчого провадження судом встановлено, що ОСОБА_1 повинен сплатити Банку окрім заборгованості за кредитом, ще й суму сплаченого судового збору. Однак, стосовно сплати судового збору, ні стягувач, ні боржник будь-яких доказів не надали, що також підтверджує доводи представника Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо правомірності дій державного виконавця у ході провадження виконавчих дій.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не підлягає задоволенню, так як необґрунтована та недоведена.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212, 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали та протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали особою без участі якої її було постановлено.

Суддя Васильків О. В.