14.07.2016 Справа № 756/1965/16-ц
Унікальний номер 756/1965/16-Ц
Справа № 2/756/2469/16
РІШЕННЯ

Іменем України

22 червня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Богдан О.О.

за участі секретаря Мірошниченко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства « Українська охоронно- страхова компанія», товариство з обмеженою відповідальністю « Трансбудком» про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 жовтня 2014 року о 18 год. 40 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є ТОВ « Трансбудком», по пр.-ту Московському 9 в м. Києві під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем « Сіат» д.н.з. НОМЕР_4, який належить ОСОБА_1, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

У скоєному ДТП визнано винним ОСОБА_2, що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06.07.2015.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ-3147420, цивільно-правова відповідальність ТОВ « Трансбудком», як власника транспортного засобу «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована в приватного акціонерного товариства « Українська охоронно- страхова компанія» (надалі - ПАТ « УОСК»).

20.07.2015року ОСОБА_1 особисто страховій компанії відповідача надано відповідний пакет документів та оформлено заяву про ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування.

Листом від 02.11.2015р. ОСОБА_1 було повідомлено про прийняття рішення ПАТ « УОСК» щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 21 974,03грн. Франшиза по даному полісу АІ/3147420 становить 1 000,00грн.

Оскільки жодного офіційного повідомлення про рух по справі про виплату страхового відшкодування позивачу не надходило, позивачка письмово звернулася до страхової компанії з листом, в якому вказала про закінчення 90-денного строку на здійснення виплати страхового відшкодування. Цим же листом позивачу гарантовано виконання ПАТ «УОСК», як страховиком, взятих на себе зобов»язань в повному обсязі щодо виплати страхового відшкодування найближчим часом.

Станом на дату подачі позову АТ «УОСК» не виконав свої зобов»язання, тому позивачка була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

На підставі ст.ст. 625, 1166, 1188, 979, 988 ЦК України, ст.ст. 6, 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.36.2 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивачка заявила позовну вимогу про стягнення з ТОВ «Трансбудком» на її користь суми франшизи в розмірі 1000 грн., та стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суми страхового відшкодування на завдані матеріальні збитки у розмірі 20 974,03грн. та пені у розмірі 5903,76грн., інфляційні нарахування - 2054,88грн. та суми судового збору.

Позивачка до початку судового засідання надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги з урахуванням збільшення позовних вимог підтримує просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «УОСК» в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час повідомлялися належним чином до початку судового засідання надали письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги визнають частково, вважають безпідставним застосування до спірних правовідносин вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України.

Представник відповідача ТОВ «Трансбудком» до судового засідання не з'явився про дату, місце та час повідомлялися належним чином до початку судового засідання надав письмові заперечення відповідно до яких позовні вимоги не визнають, оскільки автомобіль «Вольво» д.н.з.НОМЕР_1, ніколи не належав та не перебував на балансі товариства.

Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив обставини, викладені нижче.

30 жовтня 2014 року о 18 год. 40 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 по пр-ту Московському, 9 в м. Києві під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем « Сіат» д.н.з. НОМЕР_4, який належить ОСОБА_1, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

У скоєному ДТП визнано винним ОСОБА_2, що пітверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06.07.2015 (а.с. 7-8).

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ-3147420, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1, застрахована ПАТ « УОСК», що відповідач не заперечує.

Разом з тим, відповідач не з»явившись в судове засідання, страховий поліс суду не надав і не повідомив про власника застрахованого автомобіля.

Відповідач не заперечує, що позивачем вчинено всі дії щодо оформлення страхового випадку у ПАТ «УОСК», відповідно до поліса №АІ-3147420 - складено відповідну заяву, подані документи, також представник відповідача не заперечує проти того, що з вини відповідача відбулась затримка у виконанні виплати відшкодування.

На день розгляду справи по суті страхове відшкодування ОСОБА_1 відповідачем не виплачено, хоча своїм листом від 02.11.2015 року відповідач гарантував виконання страховиком взятих на себе зобов»язань в повному обсязі щодо виплати страхового відшкодування найближчим часом.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що грубе порушення страховиком своїх зобов»язань порушує права позивача щодо отримання відшкодування та порушує принцип обов»язкового страхування цивільної відповідальності визначений спеціальним законом України, що гарантує внаслідок сплати страхувальником внесків до страховика забезпечити належне відшкодування.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та або майну потерпілого.

За ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У частині другій статті 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 7 березня

1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов'язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов»язаний у разі настанння страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

За ст. 36.2 Закону «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов»язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

За вимогою ст. 36.5 зазначеного вище Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Ст. 12 Закону передбачено, що страхова виплата зменшується на суму франшизи - 1000 грн.

Заява про відшкодування подана позивачкою 20.07.2015року, тобто не пізніше 22.10.2015 року відповідач повинен був виконати свої зобов»язання. Прострочення по виплаті складає 243 днів.

Сума заборгованості за виключенням франшизи складає 20974,03 грн. Пеня відповідно 5903,76 грн. згідно розрахунку. Крім того, за неналежне виконання зобов»язань відповідно до ст. 526, 625 ЦК України з відповідача підлягає стягненню інфляційна складова боргу - 2054,77 грн.

Відповідач ПАТ « УОСК» заперечував проти позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат, посилаючись на те, що згідно приписів ст. 625 ЦК України розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Трансбудком» на користь позивача суми франшизи в розмірі 1000,00грн., оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що автомобіль « Вольво» д.н.з. НОМЕР_1, перебуває на балансі або у власності товариства, а останнє цей факт заперечує.

На підставі вищевикладеного, оцінивши у сукупності зібрані у справі письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, а права позивачки судовому захисту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 510, 511, 526, 625, 636, 901, 979, 988, 1167, ЦК України, ст.ст. 6, 22, 36.2 Закону «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 7, 8, 16 Закону України «Про страхування» , Постановою ВСУ №6-927цс16 від 01.06.2016, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно- страхова компанія», товариство з обмеженою відповідальністю «Трансбудком» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства « Українська охоронно- страхова компанія» (код 23734213) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний № НОМЕР_3) на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 20 974 (двадцять тисяч девятсот сімдесят чотири) гривні 03 копійки, пеню 5903 (пять тисяч девятост три) гривні 76 копійок, інфляційні втрати 2054 (дві тисячі п»ятдесят чотири) гривні 88 копійки.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (код 23734213) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний № НОМЕР_3) судовий збір 551,20 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Богдан О.О.