Провадження № 2/537/674/2016
Справа № 537/2634/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневича В. І., при секретарі Гавриш А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Полтавської області за участю третьої особи - Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2 з позовною заявою, відповідно до якої, просили суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках по 1/2 частці за кожною, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, пров. Грушевий, 10 та в цілому складається із житлового будинку літ. «А, А1,а1, а3, а4» погребу під частиною будівлі літ «Бп», сараю літ. «Б», сараю літ «Д», сараю літ. «Ж», убиральні літ. «З», вимощення І, вигрібної ями ІІ, колодязя питної води літ. «к», воріт № 1, огорожі № 2 у порядку спадкування за законом після померлого 08.02.2015 року ОСОБА_4.

В обґрунтування зазначених вимог вказали, що 08.02.2015 року помер ОСОБА_4, який доводиться чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, а саме з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, пров. Грушевий, 10 та в цілому складається із житлового будинку літ. «А, А1,а1, а3, а4» погребу під частиною будівлі літ «Бп», сараю літ. «Б», сараю літ «Д», сараю літ. «Ж», убиральні літ. «З», вимощення І, вигрібної ями ІІ, колодязя питної води літ. «к», воріт № 1, огорожі № 2. Вказаний будинок було збудовано власними силами та коштами ОСОБА_4 на підставі дозволу № 286 виконавчого комітету ОСОБА_3 районної ради депутатів трудящих. Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не залишив. 25.09.2015 року позивачі звернулися до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, однак державний нотаріус відмовила в оформлені свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на останній.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена про причини неявки суд не повідомила.

В судовому позивач ОСОБА_2 І, яка є представником ОСОБА_1 за довіреністю позов підтримала, просила його задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5 позов підтримала, просила його задовольнити. З підстав вказаних у позові.

Відповідач ОСОБА_3 міська рада м. Кременчука Полтавської області свого представника в судове засідання не направила, надала до суду заяву відповідно до якої, просила розгляд справи проводити без участі їх представника, в задоволенні позову відмовити, з наступних підстав. Спірний житловий будинок з господарськими будівлями був побудований в 1962 році, що підтверджується копією технічного паспорту та не був зданий в експлуатацію. Як вбачається з дозволу № 286 від 17.02.1954 року, наданого виконавчим комітетом ОСОБА_3 районної ради депутатів трудящих Полтавської області ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво будинку в с. Садки. Відповідно до вимог чинного законодавства право власності на новостворене нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації права власності на це майно. До цього моменту майна юридично не існує, тому забудовник вважається тільки власником матеріалів та обладнання, яке використовувалося в процесі його будівництва. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийнятті експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Тобто, якщо обєкт будівництва не був завершений спадкоємцем чи не був прийнятий в експлуатацію, право власності не було за ним зареєстровано, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обовязки.

Третя особа - ОСОБА_3 державна нотаріальна контора свого представника в судове засідання не направила, надала до суду клопотання, відповідно до якого просить розгляд справи проводити без участі їх представника та винисти рішення на розсуд суду.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер 08.02.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 286716 виданого Центральним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області.

19.09.1957 року ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_6 та після одруження остання взяла прізвище «Юременко», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЯР № 749276, виданого 19.09.1957 року, актовий запис № 27.

13.07.1958 року у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 народилася дочка ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЯР № 453638, виданого 03.11.1958 року, актовий запис № 47.

21.10.1978 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 укладено шлюб, після укладення шлюбу остання взяла прізвище «Німець», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КЕ № 346687, виданого Крюківським районним РАГС м. Кременчука від 21.10.1978 року. актовий запис № 375.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, а саме з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, пров. Грушевий, 10 та в цілому складається із житлового будинку літ. «А, А1,а1, а3, а4» погребу під частиною будівлі літ «Бп», сараю літ. «Б», сараю літ «Д», сараю літ. «Ж», убиральні літ. «З», вимощення І, вигрібної ями ІІ, колодязя питної води літ. «к», воріт № 1, огорожі № 2, що підтверджується технічним паспортом від 13.10.2015 року.

Відповідно до постанови від 25.09.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_9, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки спадкоємцями не надано правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями.

Згідно довідки № 723 від 21.03.2016 року виданої Камянопотоцькою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, згідно запису погосподарської книги сільської ради за 1977-1979 роки житловий будинок, 1964 року забудови, який знаходився за адресою с. Садки, вул. Червонофлотська, 128, лічився за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, земельна ділянка 0,08 га не приватизована. В 1975 році господарство передано в м. Кременчук. Даних про те, чи отримувалися документи на даний будинок в сільській раді немає.

Згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради депутатів трудящих Полтавської області від 24.02.1977 року за № 111 поштова адреса жилого будинку № 128 по вул.. Червонофлотська перейменовано на № 10 по пров. Грушевому у м. Кременчуці.

Відповідно до дозволу № 286 виконавчого комітету ОСОБА_3 районної ради депутатів трудящих, ОСОБА_4 п. надано дозвіл на будівництво житлового будинку на ділянці в с. Садки.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями ОСОБА_4 було збудовано у період з 1958 по 1986 рік.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно з п. 4 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.

Відповідно до п. п. 4,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» № 7 від 4.10.1991 року у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому законом земельній ділянці або придбаній на законних підставах. Право власності на житловий будинок збудований громадянином на відведеній йому в установленому законом порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудован і до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво є незавершеним.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» До завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК).

У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

При цьому, суд не бере до уваги, при обґрунтування позовних вимог посилання представника позивача на лист Міністерства юстиції України № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, оскільки останні регулює питання спрощеної процедури державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, збудовані до 5 серпня 1992 року для державних реєстраторів.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом. То у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Тобто, якщо обєкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, право власності не було за ним зареєстровано, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обовязки.

На підставі вище викладено, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Полтавської області за участю третьої особи Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати на користь держави потрібно стягнути з позивачів в солідарному порядку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 212, 213, 215, 209, 218 ЦПК України, ст. ст. 331, 317, 1218 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Полтавської області за участю третьої особи Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку судові витрати на користь держави в сумі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. І. Хіневич

Повний текст рішення виготовлено 04.07.2016 року.