Справа № 459/1854/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судового засідання Марковець Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання державного виконавця Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ Львівської області звернувся до суду з поданням, у якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на неї рішенням суду.

В обґрунтування подання послалась на те, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 50941243 щодо виконання виконавчого листа № 459/3598/15-ц, виданого 19.02.2016 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 511431,88 грн. та 5067,44 грн. Вказала, що постановою від 14.04.2016 було відкрито виконавче провадження, а 22.04.2016 року накладено арешт на майно боржника. Зазначила, що копії постанов скеровувалися боржнику. Також вказала, що ОСОБА_1 не працевлаштована, пенсій не отримує, рахунків у банках не має, зареєстрованих транспортних засобів, нерухомого майна не має, але документована паспорт для виїзду за кордон. На виклики не з'являється до ДВС, дверей не відчиняє. Внаслідок цього скеровано подання до поліції про внесення відомостей у ЄРДР. З огляду на наведені факти, вважає, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї рішенням суду, тому просить подання задовольнити й обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконання цих обовязків.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.02.2016 року Червоноградським міським судом Львівської області видано виконавчий лист № 459/1694/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором на суму 21221,24 євро, що складає 511 431,88 грн. та судових витрат у розмірі 5067,44 грн.

Згідно копій постанов державного виконавця, по вказаним виконавчим листам 14.04.2016 року відкрито виконавчі провадження, а 22.04.2016 року накладено арешт на майно боржника.

Згідно листа ГУ ДМСУ у Львівській області від 25.05.2016 року, ОСОБА_1 документована паспортом для виїзду за кордон.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, боржник нерухомого майна не має.

Як вбачається з акта державного виконавця від 22.04.2016 року, останнім було здійснено вихід на дільницю по місцю проживання боржника, дверей ніхто не відчинив.

Наявність чи відсутність у боржника транспортних засобів чи земельної ділянки жодним доказом не підтверджена.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Отже, обовязковою умовою тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України є його ухилення від виконання боргових зобов'язань.

На думку суду, саме по собі невиконання рішення суду та вжиття державним виконавцем, на його думку, усіх заходів, спрямованих на його виконання, на що зроблено посилання у поданні, не може розцінюватися як ухилення боржника від виконання зобовязання, а наявність у останнього такого умислу підлягає доказуванню належними та допустимими доказами.

Суд вважає, що державним виконавцем не подано суду жодних доказів як того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, так і того, що у неї є намір виїхати за кордон з метою ухилення від виконання боргових зобов'язань, а додані до подання матеріали до подання про таке не свідчать.

Зокрема, суду не надано жодних доказів як того, що постанови державного виконавця були скеровані ОСОБА_1, так і того, що остання їх отримала, тому є взагалі не доведеним факт обізнаності останньої про дане виконавче провадження. Також акт від 22.04.2016 року є сумнівним і непереконливим як доказ, оскільки складений у відсутності понятих, у незрозуміло яку годину дня. Частина тверджень, викладених у поданні, взагалі не підтверджене доказами.

Враховуючи викладене, подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: М. Д. Новосад