У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Колодійчука В.М., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Брюховицька селищна рада, садівничо - городнє товариство громадян «Сонячна поляна», про скасування рішення, визнання недійсним державного акта на землю, зобов'язання до вчинення дій та за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, треті особи: Брюховицька селищна рада, садівничо-городнє товариство громадян «Сонячна поляна», про визнання недійсними державних актів на землю, проекту землеустрою, зобов'язання до вчинення дій, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та надання дозволу на розроблення технічного завдання, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року позивачка ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом та з урахуванням уточненої редакції позовних вимог просила суд: скасувати рішення Брюховицької селищної ради №63 від 31 березня 2011 року «Про затвердження зміни площі земельної ділянки при зміні конфігурації громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 в смт Брюховичі»; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0613 га, виданий ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 від 14 листопада 2011 року (кадастровий номер ділянки НОМЕР_1), що оформлений на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 червня 2000 року та рішення Брюховицької селищної ради №63 від 31 березня 2011 року; зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом демонтажу металевих стовпців, металевої брами (огорожі) вздовж ділянки позивачки та відновити заїзд до ділянки загального користування в садівничо-городньому товаристві громадян «Сонячна поляна».

Зазначала, що успадкувала після смерті ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,0581 га для ведення садівництва та садовий будинок № 114. Однак, власники сусідньої земельної ділянки встановили огорожу по межі ділянки позивачки, а не по межі дороги, чим перекрили вхід на земельну ділянку останньої. Підставою для встановлення зазначеної огорожі став відповідний державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0671 га, виданий ОСОБА_10, в якому було враховано дорогу, що перебувала у загальному користуванні членів садово-городнього товариства.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_4, який був об'єднаний із вказаним позовом ОСОБА_4, та з урахуванням уточненої редакції позовних вимог просили суд: визнати недійсним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0581 га, серії НОМЕР_2 від 26 січня 2006 року, кадастровий номер НОМЕР_3, виданий на ім'я ОСОБА_4; скасувати рішення 13 сесії 6 скликання Брюховицької селищної ради № 198 від 05 квітня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_4 площею 0,0139 га; визнати недійсним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,139 га, серії НОМЕР_4, кадастровий номер НОМЕР_5, виданий на ім'я ОСОБА_4; зобов'язати ОСОБА_4 привести технічну документацію на належну їй земельну ділянку площею 0,581 га., розташовану на території садівничо-городнього товариства громадян «Сонячна поляна», у відповідність до меж і положення, в яких вона перебувала у власності спадкодавця ОСОБА_9 та згідно визначеного рішенням 13 сесії 6 скликання Брюховицької селищної ради № 198 від 05 квітня 2012 року положення на землях селищної ради; зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивачів, площею 0,0613 га, шляхом демонтажу бетонованої ями для сміття і відходів, ліквідувати могильник для тварин, зрізати належні відповідачці дерева на належній їм земельній ділянці; зобов'язати відповідача не чинити перешкод при встановленні огорожі земельної ділянки площею 0,0613 га; надати дозвіл позивачам на розроблення технічного завдання на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею до 0,006 га, яка незаконно була вилучена у 2005 -2006 роках.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, а також ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі скаржник представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із поданими запереченнями, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що позивачка не довела наявність свого порушеного права.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що сторони є власниками земельних ділянок у садівничо-городньому товаристві громадян «Сонячна Поляна» в селищі Брюховичі Львівської області, зокрема: ОСОБА_4 - площею 0,0581 га в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_9 (котра набула її в порядку приватизації 13 лютого 1997 року), про що свідчить державний акт серії НОМЕР_2 від 21 січня 2006 року; ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - площею 0,0613 га в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 (котра набула її в порядку приватизації 17 липня 1997 року), про що свідчить державний акт серії НОМЕР_6 від 14 липня 2011 року.

Як вбачається із рішення 5 сесії 6 скликання Брюховицької селищної ради №63 від 31 березня 2011 року, у зв'язку із переоформленням права власності громадян ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину селищна рада затвердила зміни площі земельної ділянки (при зміні її конфігурації) у розмірі 0,0613 га.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій виконавчого комітету Брюховицької селищної ради щодо передачі частини земельної ділянки загального користування у приватну власність ОСОБА_10 та скасування рішення №531 від 13 грудня 1996 року «Про передачу у приватну власність ОСОБА_10 земельної ділянки площею 0,0671 га».

Як вбачається зі змісту зазначеної постанови однією із підстав відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 стало те, що відсутні підстави вважати, що виконком при прийнятті рішення передав у власність ОСОБА_10 частину землі загального користування (дорогу).

Враховуючи зазначене, правильними є висновки судів попередніх інстанцій, що встановлені вказаним судовим рішенням обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, що відповідає положенням ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до положень ч. 1 ст. 335 ЦПК України не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Розглядаючи спір та переглядаючи його в апеляційному порядку, суди попередніх інстанцій вірно встановили фактичні обставини по справі, надали їм належну правову оцінку, правомірно застосували норму права, яка застосовується до даних правовідносин, обґрунтовано та законно дійшли висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Касаційна скарга висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовує.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

В.М.Колодійчук

В.О. Савченко