АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Борисової О.В.

при секретарях Ільченко В.В., Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПРОВІДНА», ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 760/22238/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11136/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ СК «ПРОВІДНА» та ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування, у якому просив стягнути з страхової компанії 30 170,86 грн. страхового відшкодування та з ОСОБА_3 - величину втрати товарної вартості в сумі 14 260, 14 грн. Крім того, позивач просив стягнути пропорційно до заявлених вимог з відповідачів на його користь витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 920 грн., витрати на правову допомогу - 1 600 грн. та судовий збір.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20 грудня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Форд, д.н. НОМЕР_1, застрахований у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «ПРОВІДНА», під керуванням позивача. ДТП сталася з вини ОСОБА_3

Позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПРОВІДНА» з заявою про виплату йому страхового відшкодування, на яку йому повідомили про виплату у розмірі 8 368,94 грн.

Згідно з даними проведеного позивачем авто товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 27 040,89 грн., величина втрати товарної вартості складає 14 260,14 грн.

Крім того, 05 березня 2015 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПРОВІДНА» із заявою про настання страхового випадку, на яку йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки пошкодження вітрового скла було зафіксовано в акті огляду від 23 грудня 2014 року.

Вартість відновлювального ремонту вітрового скла становить 11 498, 91 грн.

Зазначаючи, що Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПРОВІДНА» здійснювало розрахунок не за розцінками СТО «Віннер Автомотів», не здійснило виплату страхового відшкодування у повному обсязі, позивач звернувся з позовом до суду.

Оскільки втрата товарної вартості є складовою матеріального збитку, то позивач просив стягнути її вартість з ОСОБА_3

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт посилався на те, що суд першої інстанції не врахував п.31.2 страхового договору, відповідно до якого ОСОБА_1 і замовив сам проведення авто товарознавчого дослідження.

Також апелянт вказує на те, що рахунок, який виставив ТОВ «Автогарант АВ» на замовлення страховика, не врахував усіх пошкоджень автомобіля, а його огляд проводився менеджером страхової компанії, який не є фахівцем в галузі техніки та невірно зазначив пошкодження, а також те що підлягає заміні, а що підлягає ремонту.

У судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник ПрАТ СК «ПРОВІДНА» заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою, на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України, проведено за її відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 грудня 2014 року о 19 годині 00 хвилин по вул. В.Вал у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів БМВ, д.н. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, та Форд, д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1

Зазначені обставини підтверджуються даними довідок про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.а.с.12, 13) та постанови Подільського районного суду м. Києва від 09 січня 2015 року (а.с. 71), якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Власником автомобіля Форд, д.н. НОМЕР_1, як вбачається з даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_1 (а.с. 9).

07 березня 2014 року між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «ПРОВІДНА» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, переданого в заставу, згідно з умовами якого було застраховано автомобіль Форд, д.н. НОМЕР_1 (а.с.10-11). Вигодонабувачем за договором визначено ПАТ «Укрсоцбанк».

Пунктом 13 зазначеного договору страхування встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу розраховується згідно з рахунками СТО, що здійснює відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу, на яку страхувальника направив страховик. Для транспортних засобів, що на момент настання страхового випадку знаходились на гарантійному обслуговуванні виробника, - на СТО офіційного дилера марки застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до пункту 28.1 договору страхування страхове відшкодування, що повинне бути сплачене за договором, сплачується вигодонабувачеві виключно в розмірі існуючої кредиторської заборгованості (основна сума заборгованості та відсотки) страхувальника за кредитним договором на дату настання страхового випадку в рахунок погашення наявної на момент настання страхового випадку заборгованості (з урахуванням відсотків за користування кредитом) страхувальника за кредитним договором, якщо інше не було письмово погоджено між сторонами та вигодонабувачем.

Згідно з пунктом 31.2 договору страхування при виникненні спорів з причин та розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу, кожна із сторін має право вимагати проведення експертизи.

23 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про факт настання події (а.с. 85), в якій просив належне йому страхове відшкодування виплатити на СТО, згідно направлення страховика.

Як вбачається з даних повідомлення ПрАТ «СК «Провідна» від 24 березня 2015 року ОСОБА_1, страхова виплата по події від 20 грудня 2014 року, в якій пошкоджено автомобіль Форд, д.н. НОМЕР_1, у сумі 8 368, 94 грн. буде здійснена на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 15).

02 квітня 2015 року ОСОБА_1 подав до ПрАТ «СК «Провідна» заяву у якій у зв'язку з незгодою з визначеним розміром суми відшкодування, просив долучити до справи матеріали незалежної експертизи та розрахувати суму збитку згідно даної експертизи (а.с.16).

Як вбачається з даних висновку №24/03-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 27 березня 2015 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Форд, д.н. НОМЕР_1, становить 27 040, 89 грн., величина втрати товарної вартості - 14 260, 14 грн. (а.с. 44-58), вартість проведеного автотоварознавчого дослідження становить 920 грн. (а.с. 42).

07 квітня 2015 року ПрАТ «СК «Провідна» повідомило ОСОБА_1 про те, що розмір страхового відшкодування визначено ПрАТ «СК «Провідна» на підставі рахунку, складеного ТОВ «Автогарант АВ», на підставі п. 12.1. договору страхування (а.с.17).

ПАТ «Укрсоцбанк» 11 березня 2015 року повідомило ПрАТ «СК «Провідна» про те, що просить перерахувати суму страхового відшкодування згідно договору страхування по позичальнику ОСОБА_1 для погашення кредитної простроченої заборгованості клієнта (а.с. 95).

З даних платіжного доручення №0016493 від 20 квітня 2015 року видно, що ПрАТ «СК «Провідна» перерахувало ПАТ «Укрсоцбанк» 8 368, 94 грн. страхового відшкодування за договором страхування, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 59).

Відповідно до даних рахунку №1022860 від 03 серпня 2015 року ТОВ «Віннер Автомотів» вартість заміни лобового скла у автомобілі Форд, д.н. НОМЕР_1, становить 11 498,91 грн. (а.с. 62).

22 травня 2015 року ПрАТ «СК «Провідна» повідомило ОСОБА_1 (а.с. 61) про те, що, оскільки вітрове скло застрахованого транспортного засобу Форд, д.н. НОМЕР_1, було пошкоджене при інших обставинах, ніж зазначені у заяві позивача від 05 березня 2015 року, та було зафіксовано в акті огляду від 23 грудня 2014 року серед пошкоджень (а.с.88), які не пов'язані із страховим випадком, то правових підстав для виплати страхового відшкодування немає.

Згідно з даними довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 06 липня 2015 року зобов'язання за договором кредиту від 07 березня 2014 року ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» виконані в повному обсязі (а.с. 35).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач розрахувався з позивачем у встановленому договором порядку, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року прийнято відмову представника ОСОБА_6 від частини позовних вимог, про стягнення вартості вітрового скла у розмірі 11 498,91 грн. та закрито провадження по справі у цій частині.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в іншій частині по суті позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, оскільки суд першої інстанції не забезпечив повний та всебічний розгляд справи, не належним чином дослідив наявні в матеріалах справи докази та, правильно пославшись на норми матеріального права, які підлягають застосуванню, ухвалив помилкове рішення.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 13.1 договору страхування встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу розраховується згідно з рахунками СТО, що здійснює відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу, на яку страхувальника направив страховик, що на момент настання страхового випадку знаходились на гарантійному обслуговуванні виробника, - на СТО офіційного дилера марки застрахованого транспортного засобу.

Як встановлено колегією суддів під час апеляційного перегляду справи та не заперечувалося сторонами, автомобіль позивача - Форд, д.н. НОМЕР_1, на момент виникнення ДТП знаходився на гарантійному обслуговуванні на СТО офіційного дилера марки застрахованого транспортного засобу - ТОВ «Віннер Автомотів», а тому за умовами вказаного пункту договору, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача повинен був розраховуватися згідно з рахунками саме ТОВ «Віннер Автомотів.

Проте, в супереч наведеному, ПрАТ «СК «Провідна» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у сумі 8 368, 94 грн. на підставі рахунку, складеного ТОВ «Автогарант АВ».

Доводи представника ПрАТ «СК «Провідна» про те, що між ТОВ «Віннер Імпортс Україна, Лтд» та ТОВ «Автогарант АВ» був укладений договір про надання послуг по ремонту автотранспортних засобів від 14 травня 2014 року, відповідно до якого ТОВ «Автогарант АВ» має право виконувати роботи по технічному обслуговуванню та ремонту окремим замовникам ТОВ «Віннер Імпортс Україна, Лтд», а тому страхова компанія законно виплатила суму страхового відшкодування, встановлену на підставі рахунку, складеного ТОВ «Автогарант АВ», колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, з наступних підстав.

Так, відповідно до п.1.1. договору про надання послуг по ремонту автотранспортних засобів від 14 травня 2014 року між ТОВ «Віннер Імпортс Україна, Лтд» («підрядник») та ТОВ «Автогарант АВ» («субпідрядник») (а.с.89), підрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується за окремими заявками замовника виконувати роботи по технічному (сервісному) обслуговуванню та ремонту автомобілів замовника, а підрядник - своєчасно здійснювати оплату виконаних робіт субпідрядника з додержанням строків та умов, передбачених договором.

Тобто, за умовами договору, на який посилається представник ПрАТ «СК «Провідна», ТОВ «Автогарант АВ» має право виконувати роботи по технічному (сервісному) обслуговуванню та ремонту автомобілів, а не надавати оцінку та розраховувати величину страхового відшкодування.

Більш того, відповідно до положень вказаного договору замовник - юридична особа (суб'єкт підприємницької діяльності), яка володіє значним парком автомобілів торговельної марки ФОРД.

В даному ж випадку, на замовлення ПрАТ «СК «Провідна», ТОВ «Автогарант АВ» було виконано розрахунок страхового відшкодування автомобіля, який належить фізичній особі - позивачу ОСОБА_1

Право на здійснення ТОВ «Автогаранат АВ» гарантійного обслуговування автомобілів даним договором не передбачено.

Згідно з пунктом 31.2 договору страхування при виникненні спорів з причин та розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу, кожна із сторін має право вимагати проведення експертизи.

02 квітня 2015 року ОСОБА_1, на підставі вказаного пункту договору, подав до ПрАТ «СК «Провідна» заяву у якій у зв'язку з незгодою з визначеним розміром суми відшкодування до якої просив долучити матеріали незалежної експертизи та розрахувати суму збитку згідно даної експертизи.

Як вбачається з даних висновку №24/03-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 27 березня 2015 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Форд, д.н.з. НОМЕР_1, становить 27 040, 89 грн., величина втрати товарної вартості - 14 260, 14 грн., вартість проведеного автотоварознавчого дослідження становить 920 грн.

ПрАТ «СК «Провідна» під час розгляду справи інших даних, аніж ті, які були виставлені на підставі рахунку ТОВ «Автогарант АВ», всупереч п.13.1 Договору, суду не надав.

Крім того, варто зауважити на тому, що експертом-оцінювачем ОСОБА_7, ПрАТ «СК «Провідна» повідомлялося про день, час та місце проведення огляду автомобіля Форд, д.н.з. НОМЕР_1 з метою визначення збитку (а.с.55), проте відповідач проігнорував дане повідомлення та не надіслав свого представника для участі у огляді.

Під час розгляду справи по суті ПрАТ «СК «Провідна» в суді першої інстанції не висловлювало заперечень щодо правильності розрахунку заподіяної позивачу шкоди викладеному у в експертному висновку експертом-оцінювачем ОСОБА_7, , клопотання про призначення судової експертизи не заявляло.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що єдиним належним доказом розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу в наслідок ДТП, є саме висновок № 24/03-ТЗ від 27.03.2015р., а тому колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивача до ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 18 671,95 грн.

Щодо вимог позивача до ОСОБА_3 про відшкодування величини втрати товарної вартості в сумі 14 260, 14 грн., колегія суддів прийшла до наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз'яснено в п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.02.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Відповідно до висновку №24/03-ТЗ величина втрати товарної вартості автомобіля позивача становить 14 260,14 грн.

Оскільки з ПрАТ «СК «Провідна» стягнуто на користь позивача тільки вартість відновлювального ремонту, оскільки за умовами договору воно не несе відповідальності за втрату товарної вартості, то позовні вимоги про відшкодування величини втрати товарної вартості в сумі 14 260, 14 грн. з винуватої у ДТП особи є також обґрунтованими.

Враховуючи законність вимог позивача, які обґрунтовані висновком №24/03-ТЗ, то на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах і вартість проведеного автотоварознавчого дослідження, а саме по 460 грн. з кожного.

Колегія суддів також погоджується із вимогами позивача про стягнення коштів саме на його користь, а не на користь вигодо набувача за договором страхування - ПАТ «Укрсоцбанк», виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 28.1 договору страхування страхове відшкодування, що повинне бути сплачене за договором, сплачується вигодонабувачеві виключно в розмірі існуючої кредиторської заборгованості (основна сума заборгованості та відсотки) страхувальника за кредитним договором на дату настання страхового випадку в рахунок погашення наявної на момент настання страхового випадку заборгованості (з урахуванням відсотків за користування кредитом) страхувальника за кредитним договором, якщо інше не було письмово погоджено між сторонами та вигодонабувачем.

Проте, згідно пункту 28.2, позитивна різниця між сумою страхового відшкодування, що підлягає виплаті у зв'язку з настанням страхового випадку, і сумою наявної на момент настання страхового випадку заборгованості страхувальника за кредитним договором, зазначеним у договорі, на момент настання страхового випадку, виплачується безпосередньо страхувальникові.

Як вбачається з матеріалів справи, на час розгляду справи в суді зобов'язання за договором кредиту від 07.03.2014р. ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» виконані в повному обсязі, що підтверджується довідкою № 301.1-186/96/12008 від 06.07.2015р. (а.с.35).

Таким чином, позивач законно заявив вимоги про стягнення коштів на свою користь.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 1 600 грн., то позов у цій частині не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.84 цього Кодексу витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до положень ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч наведеним нормам, звернувшись до суду із вказаною вимогою, позивач не обґрунтував її належним чином, не надав суду належних доказів та обґрунтованого розрахунку суми стягуваної правової допомоги, згідно із наведеним законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, не належним чином дослідив наявні в матеріалах справи докази та, правильно пославшись на норми матеріального права, які підлягають застосуванню, не дослідив належним чином договір між сторонами та не вірно оцінив наявні в матеріалах справи докази, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи все вище наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року скасуванню, з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Судові витрати слід розподілити у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПРОВІДНА», ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПРОВІДНА» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) страхове відшкодування у розмірі 18 671,95 грн., 460 грн. втрати за проведення авто товарознавчого дослідження та витрати на сплату судового збору у розмірі 243,6 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса проживання: 04070, АДРЕСА_1, посвідчення водія НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) величину втрати товарної вартості у розмірі 14 260,14 грн., 460 грн. втрати за проведення авто товарознавчого дослідження та витрати на сплату судового збору у розмірі 243,6 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді