У Х В А Л А

судового засідання

28.11.2016 р. м.Львів

Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючогосудді ОСОБА_1

при секретарі Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Львові скаргу ОСОБА_2 з участю зацікавленої особи: Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області на бездіяльність заступника начальника управління, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій просить: визнати бездіяльність заступника начальника управління ДВС - начальника відділу ПВР ОСОБА_3 неправомірною та зобовязати відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області надати йому постанову закінчення виконавчого провадження ВП №36554592. В обґрунтування скарги покликається на те, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.09.2014р. задоволено скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області та скасовано постанову головного державного виконавця ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Шестака О.В. про закінчення виконавчого провадження ВП №36554592 від 27.03.2014 року та ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.12.2014р. визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 та зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4В вчинити дії щодо відновлення виконавчого провадження на підставі судового наказу №2н/1326/1829/2012, виданого 18.12.2012 р. Франківським районним судом м. Львова. 07.07.2015р була прийнята постанова про відновлення виконавчого провадження ВП №36554592. Станом на вересень 2016р. він не отримав жодних повідомлень про завершення ВП №36554592, а тому звернувся з скаргою від 16.09.2016 року на порушення норми ст.30 Закону України "Про виконавче провадження та просив повідомити коли зазначене ВП №36554592 буде завершене. Листом начальник управління ДВС - начальника відділу ПВР п.Бойка О.В. вих. №09.1-45/В9-6135 від 22.09.2016р його повідомив, що 31.12.2015р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №36554592, а тому він звернувся до заступника начальника управління ДВС - начальника відділу ПВР п.Бойка О.В. з заявою від 29.09.2016р. з вимогою надати йому постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 936554592, однак станом на 31.10.2016р. будь-яка відповідь із Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області йому не надійшла, а постанову таку недотримував відповідно до Закону. Просить скаргу задоволити.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_2 подану скаргу підтримав, з підстав викладених у такій та просив скаргу задовольнити.

Представник Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявились, хоча були належно та вчасно повідомлені про день, час та місце розгляду скарги, а тому суд вважає за можливим розглянути скаргу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення стягувача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що скаргу слід задоволити, з наступних підстав.

За умовами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ (ст.384 ЦПК України).

Судами встановлено, що за заявою ОСОБА_2 18 грудня 2012 року Франківським районним судом м.Львова було видано судовий наказ №2-н/1326/1829/2012 про стягнення з Державного підприємства Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі в розмірі 5250,51 грн. та стягнуто з Державного підприємства Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут на користь держави судовий збір107,30 грн.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

З огляду на те, що статтею 129 Конституції України встановлено, що рішення суду, яке вступило в законну силу є обовязковим для виконання по всій території України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає ОСОБА_6 України Про виконавче провадження.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно постанови головного державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_4 ВП №36554592 від 27.03.2014 року закінчено виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного судового наказу, з тих підстав, що з боржника в примусовому порядку стягнуто заборгованість згідно виконавчого документу та складено розпорядження про перерахування коштів на відповідний рахунок сятгувача. Таким чином головний державний виконавець Шестака О.В. дійшов висновку, що рішення суду було виконано в повному обсязі у визначений рішенням спосіб і порядок, на підставі чого, ним було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності з п.8 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.09.2014р. скаргу ОСОБА_2 на постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №36554592 від 27.03.2014 року головного державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_4В задоволено та скасовано постанову головного державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_4В про закінчення виконавчого провадження ВП №36554592 від 27.03.2014 року.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.12.2014р. скаргу ОСОБА_2 задоволено, визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 та зобов'язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4В вчинити дії щодо відновлення виконавчого провадження на підставі судового наказу №2н/1326/1829/2012, виданого 18.12.2012 р. Франківським районним судом м. Львова.

Згідно постанови державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_5 ВП №36554592 від 07.07.2015 року відновлено виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного судового наказу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених цим Законом, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом.

ОСОБА_6 визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно змісту ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати заходи примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

У відповідності з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України в абзаці першому пункту 20 своєї постанови від 13 грудня 2010 року № 3 Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч.3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Станом на вересень 2016 року заявник не отримав жодних повідомлень про завершення ВП №36554592, а тому звернувся з скаргою від 16.09.2016 року на порушення норми ст.30 Закону України "Про виконавче провадження та просив повідомити коли зазначене ВП №36554592 буде завершене. Однак листом начальник управління ДВС - начальника відділу ПВР п.Бойка О.В. вих. №09.1-45/В9-6135 від 22.09.2016р. заявника було повідомлено, що 31.12.2015р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №36554592 від 31.12.2015 року, а тому заявник звернувся до заступника начальника управління ДВС - начальника відділу ПВР п.Бойка О.В. з заявою від 29.09.2016р з вимогою надати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 936554592, однак станом на 31.10.2016р. будь-яка відповідь із Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області йому не надійшла, а постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №36554592 від 31.12.2015 року недотримував відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, державним виконавцем не було вжито заходів для виконання покладених обов'язків відповідно до ч.1 ст. 31, ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, начальник управління ДВС - начальника відділу ПВР п.Бойка О.В. не перепинив бездіяльність державного виконавця.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_2 про неправомірною бездіяльність заступника начальника управління ДВС - начальника відділу ПВР ОСОБА_3.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльності неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимоги заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як вбачається зі змісту п. 18 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

На підставі наведеного, вимоги скарги є підставними та підлягають до задоволення шляхом зобов'язання відділ примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Львівській області вчинити дії щодо надання, направлення ОСОБА_2 постанови закінчення виконавчого провадження ВП №36554592 від 31.12.2015 року на підставі судового наказу №2н/1326/1829/2012, виданого 18.12.2012 р. Франківським районним судом м. Львова.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 208, 210, 383-388 ЦПК України, ст.ст.1, 6, 11, 31 49, 50, 51 Закону України «Про виконавче провадження», -

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_2 задовольнити

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника управління ДВС - начальника відділу ПВР ОСОБА_3.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Львівській області вчинити дії щодо надання, направлення ОСОБА_2 постанови закінчення виконавчого провадження ВП №36554592 від 31.12.2015 року на підставі судового наказу №2н/1326/1829/2012, виданого 18.12.2012 р. Франківським районним судом м. Львова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Мартинишин М.О.