У Х В А Л А

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

КолодійчукаВ.М., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3, подану представниками - ОСОБА_5, ОСОБА_6, на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 24 грудня 2007 року ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у розмірі 17 742,57 доларів США зі сплатою 12,4 % річних на строк до 20 грудня 2012 року. На забезпечення виконання умов цього договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_4 договір поруки.

Посилаючись на те, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позичальник та його поручитель, незважаючи на вимоги, не погасили, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 214 170 грн. 92 коп.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року, позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2007 року в розмірі 214 170 грн. 92 коп. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку відповідачі, незважаючи на вимоги, не погасили, погодившись із розміром кредитної заборгованості, наданим банком.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 24 грудня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 17 742,57 доларів США зі сплатою 12,4 % річних на строк до 20 грудня 2012 року.

На забезпечення виконання умов цього договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_4 договір поруки.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції був призначений на 10 січня 2014 року. Проте в матеріалах справи відсутні будь-які документальні підтвердження направлення судової повістки про виклик ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання, а сама роздрукована повістка без підписів про отримання не являється фіксацією вручення(а.с. 21).

Отже, матеріали справи не містять даних про належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду справи, а згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, порушивши їх конституційне право на участь у судовому засіданні та не врахувавши положення п. 4 ст. 129 Конституції України й вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, районний суд позбавив їх можливості надати заперечення проти позову, подати докази та висловити свої доводи щодо предмета спору, зокрема щодо обчислення та розміру кредитної заборгованості. Зокрема, суди не звернули уваги на те, що неустойка обчислена та визначена у доларах США, що є порушенням ст. 192, чч. 1, 3 ст. 533 ЦК України, оскільки пеня та штраф можуть обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні.

Апеляційний суд наведеного не врахував та дійшов передчасного висновку про непропущення позивачем строку позовної давності, оскільки заяву про застосування наслідків спливу цього строку відповідач може заявити до ухвалення рішення по суті спору в суді першої інстанції. Проте у результаті порушення норм процесуального права, допущених районним судом, відповідачі були позбавлені можливості це зробити, а, відтак, у суду апеляційної інстанції не було підстав розглядати таку заяву.

Вище викладене свідчить про те, що суд першої інстанції припустився порушень норм процесуального права, котрі згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представниками - ОСОБА_5, ОСОБА_6, задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук

І.М.Фаловська