АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/1874/15-ц 22-ц/774/1158/К/16
Справа № 216/1874/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1158/К/16 суддя Бондарєва О.І.
Категорія - 50 (ІІІ) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар - Маслова К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 15 січня 2014 року по 20 березня 2014 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого вони мають спільного сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач допомоги на утримання дитини не надає. ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець, отримує стабільний, високий заробіток, тому має можливість надати матеріальну допомогу на утримання спільного сина сторін.

За таких обставин, уточнивши свої позовні вимоги в останній редакції від 22 вересня 2015 року, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття; допустити рішення суду до негайного виконання в сумі платежу за один місяць.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 30.03.2015 року і до досягнення повноліття.

Рішення у частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_9, посилаючись на неповне з'ясування судом обставини, які мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом належним чином не обґрунтовано висновок щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу лише у розмірі 2000 грн. від усіх його доходів.

Також, на думку представника позивача, судом не взято до уваги високий дохід відповідача, що підтверджується значним рівнем його витрат, зокрема придбанням у кредит автомобіля загальною вартістю 826503 грн.

Апелянт вказує, що позивач не працює та отримує лише щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку у розмірі 860 грн., а ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець і сума його доходу у IV кварталі 2014 року складала 273080,59 грн. та у І кварталі 2015 року - 96623 грн.

Представник позивача зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на дитину у сумі 2000 грн. є недостатнім для фізичного, розумового, духовного. морального і соціального розвитку дитини, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, слід встановити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Крім того, сину сторін лікарем-дерматологом поставлено діагноз «дерматит» і призначено відповідне дороге лікування, а дохід позивача у розмірі 860 грн. недостатній для задоволення всіх потреб дитини.

Також апелянт вказує, що відповідачем не доведено, що він має нерегулярний та мінливий дохід, а сам по собі факт здійснення ОСОБА_4 підприємницької діяльності не свідчить про нерегулярність його доходів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 з 15 січня 2014 року перебували зареєстрованому шлюбі, який 20 березня 2014 року було розірвано. (а.с.3,4)

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.5,28)

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.02.2015 року були внесені зміни до актового запису цивільного стану №741 від 15 жовтня 2014 року в графу «прізвище дитини» замість ОСОБА_7 - ОСОБА_7. (а.с.35)

Згідно довідки КП «ЖЕО №20» №5509 від 26.11.2014 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають позивач ОСОБА_2 разом зі спільним сином сторін. (а.с.6)

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в якості фізичної-особи підприємця (а.с.8), має свідоцтво платника єдиного податку (а.с.9) і перебуває на обліку у Вінницькій ОДПІ з 07.10.2010 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що з нею проживає та знаходиться на її утриманні спільна неповнолітня дитина сторін ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому відповідач має надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх усіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180-184 СК України і виходив з того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх спільної дитини у твердій грошовій сумі, однак не може погодитись з визначеним судом розміром аліментів, з огляду на наступне.

Так, ст. 180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ч.1 ст.184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачаться з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в якості фізичної-особи підприємця (а.с.8), має свідоцтво платника єдиного податку (а.с.9) і перебуває на обліку у Вінницькій ОДПІ з 07.10.2010 року.

Так у IV кварталі 2014 року сума доходу ФОП ОСОБА_4 складала 273080,59 грн., а у І кварталі 2015 року - 96623 грн.

Зважаючи на те, що відповідач є фізичною особою-підприємцем та має мінливий, нерегулярний дохід, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, в силу положень ч.1 ст.184 СК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідачем не доведено, що він має нерегулярний та мінливий дохід, а сам по собі факт здійснення ОСОБА_4 підприємницької діяльності не свідчить про нерегулярність його доходів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони суперечать встановленим судом обставинам справи та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо стягнення аліментів з відповідача саме у твердій грошовій сумі.

З цих же підстав колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, слід встановити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що сину сторін лікарем-дерматологом поставлено діагноз «дерматит» і призначено відповідне дороге лікування, а дохід позивача у розмірі 860 грн. недостатній для задоволення всіх потреб дитини, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки витрати, пов'язані з лікуванням дитини відповідно до ст. 185 СК України відносяться до додаткових витрат на дитину і в разі понесення зазначених витрат, позивач ОСОБА_2 має право звернутись до суду з вимогами про визначення розміру участі батька у додаткових витратах на дитину.

Разом з тим, згідно положень ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленумом Верховного Суду України у абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Однак, визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції, на зазначені положення закону уваги не звернув та належним чином не обґрунтував висновок щодо можливості відповідача ОСОБА_4 надавати матеріальну допомогу лише у розмірі 2000 грн., у зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині.

Водночас посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що під час визнання розміру аліментів на утримання спільного сина сторін необхідно враховувати високий дохід відповідача, що підтверджується значним рівнем його витрат, зокрема придбанням у кредит автомобіля загальною вартістю 826503 грн., колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки положення ст.180 СК України покладають на кожного з батьків обов'язок з утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття, а факт наявності у ОСОБА_4 більшого доходу не звільняє ОСОБА_2 від обов'язку також матеріально утримувати свого сина.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 10.10.2014 року по 02.06.2017 року (а.с.10) та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. (а.с.159) Відомостей про інші доходи позивача матеріали справи не містять.

Відповідно до поданих декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 19.01.2015 року та від 16.04.2015 року та не заперечується відповідачем, сума доходу ОСОБА_7 у IV кварталі 2014 року становить 273080,59 грн., а у І кварталі 2015 року - 96623 грн. (а.с.116)

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та високий розмір доходів відповідача ОСОБА_4, відсутність у відповідача інших осіб, яким він зобов'язаний надавати утримання і наявність у батька обов'язку забезпечувати своєму сину рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, керуючись ч.1 ст. 182 СК України і п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, колегія суддів вважає за можливе змінити розмір стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, збільшивши цей розмір з 2000 грн. до 3000 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні, на підставі п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, в частині розміру стягнутих з аліментів на утримання сина, та збільшенню цього розміру з 2000 грн. до 3000 грн. В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 квітня 2016 року змінити в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, збільшивши цей розмір з 2000 грн. до 3000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є.Ляховська

Л.В. Михайлів