Справа № 182/766/15-ц
Провадження № 2/0182/1329/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.04.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3 про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди, суд

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції (далі ВДВС Нікопольського МУЮ), ОСОБА_3, в якому, неодноразово уточнюючи свої вимоги, просила суд стягнути з відповідачів на її користь доходи від безпідставно набутого майна за період з 03 серпня 2011 року по 15 листопада 2011 року та з 04 грудня 2012 року по 06 вересня 2013 року в розмірі 318 000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що на підставі договору про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року вона з ПП «Дніпрянка» використовує у своїй діяльності обладнання, в тому числі дробарку молоткову, яка була ВДВС Нікопольського МУЮ вилучена разом з іншим обладнанням та за ОСОБА_5 від 03 серпня 2011 року і 15 листопада 2011 року передана на зберігання ОСОБА_3

Постановою начальника ВДВС Нікопольського МУЮ ОСОБА_5 від 04 грудня 2012 року зазначені акти скасовані, однак відповідачі відмовилися повертати їй обладнання.

Оскільки спірне майно на підставі договору від 18 квітня 2000 року є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ПП «Дніпрянка», тому вона, як його співвласник, має, право вимагати усунення порушення її прав.

Тому, ОСОБА_4 просила суд стягнути на її користь з:

-ВДВС Нікопольського МУЮ упущену вигоду (збитки) від вимушеного простою обладнання протягом 1 544 години (193 дні) у період з 04 грудня 2012 року по 06 вересня 2013 року, внаслідок чого не перероблено 772 000 кг зерна та неотримано кошти в розмірі 231 600 грн.;

-ОСОБА_3 упущену вигоду (збитки) від вимушеного простою обладнання протягом 576 годин (72 дні) у період з 03 серпня 2011 року по 15 листопада 2011 року, внаслідок чого не перероблено 288 000 кг зерна та неотримано кошти в розмірі 86 400 грн.

Також, позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідачів та позбавлення її права володіння майном, належним їй на підставі договору про спільну діяльність укладеного із ПП «Дніпрянка», їй була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює у 10 000 грн. та просить солідарно стягнути з відповідачів.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги ОСОБА_4 та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник ВДВС Нікопольського МУЮ позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав та суду показав, що спірне майно було описано на виконання наказу № 10/396-10 Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року про стягнення з ПП «Дніпрянка», директором якого є представник позивача ОСОБА_1, на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки 78,5 тисяч грн.

Під час примусового виконання наказу № 10/396-10 Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року та опису майна, яке належало ПП «Дніпрянка», ні позивач, ні представник боржника не надавали будь-яких документів на підтвердження того факту, що описане майно належить ОСОБА_4

Описане майно було передано на зберігання стягувачу Нікопольському обласному підприємству оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки в особі директора ОСОБА_3

Оскільки позивач не довела факт належності їй спірного майна на праві спільної власності з ПП «Дніпрянка», представник відповідача ВДВС Нікопольського МУЮ просив суд в позові ОСОБА_4 відмовити.

До того ж, представник ВДВС Нікопольського МУЮ суду показав, що ПП «Дніпрянка» не оскаржувало дії державного виконавця відповідно до вимог статті 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач ОСОБА_3 також позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав та вважає їх безпідставними, оскільки державним виконавцем ВДВС Нікопольського МУЮ було накладено арешт на майно боржника ПП «Дніпрянка», та в подальшому було описане спірне майно на виконання наказу № 10/396-10 Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року про стягнення з ПП «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки 78,5 тисяч грн.

Під час опису майна представник ПП «Дніпрянка» ОСОБА_1 не надавав жодних зауважень щодо виконавчих дій та будь-яких доказів, що описане майно належить на праві спільної власності ПП «Дніпрянка» і ОСОБА_4

Описане майно ПП «Дніпрянка» було передано на відповідальне зберігання стягувачу Нікопольському обласному підприємству оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки в особі її директора ОСОБА_3, тому відповідач ОСОБА_3 вважає себе неналежним відповідачем по справі.

До того ж, на думку ОСОБА_3, позивач не довела той факт, що спірне майно належало їй на праві спільної власності з ПП «Дніпрянка», що їх спільному майну була заподіяна шкода в наслідок його, як фізичної особи, неправомірних дій. Тому просив суд в позові ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оглянувши цивільну справу № 182/5046/15-ц (провадження № 2/0182/143/2016) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, в якості третьої особи Відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, про відшкодування неотриманого доходу (упущеної вигоди) від безпідставно набутого майна, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, Господарським судом Дніпропетровської області 14 червня 2011 року був виданий наказ № 10/396-10 про примусове виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2011 року та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26 травня 2011 року, які набрали законної сили 31 травня 2011 року, про стягнення зПП «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки про стягнення 78,5 тисяч грн. (а.с.15).

29 липня 2011 року заступником начальника ВДВС Нікопольського МУЮ ОСОБА_2 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 27904640 про примусове виконання наказу № 10/396-10 Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року (а.с.16).

03 серпня 2011 року та 15 листопада 2011 року державним виконавцем Нікопольського МУЮ ОСОБА_2 за місцем знаходження майна ПП «Дніпрянка» на виконання наказу № 10/396-10 Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року про стягнення з ПП «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки про стягнення 78,5 тисяч грн. було описане та арештоване майно ПП «Дніпрянка», в тому числі дробарка молоткова,та передано на зберігання стягувачу - Нікопольському обласному підприємству оптової торгівлі в особі директора ОСОБА_3, про що складені ОСОБА_5 опису й арешту майна серії АА № 143920 від 03.08.2011 та ОСОБА_5 опису й арешту майна серії АА № 2900576 від 15.11.2011 (а.с.17-20).

Постановою начальника відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції 04 грудня 2012 року зазначені вище акти опису й арешту майна скасовано (а.с.21).

Суд не може погодитися з доводами позивача про те, що в наслідок неправомірних дій відповідачів їй заподіяні збитки в вимушеного простою обладнання - дробарки молоткової, співвласником якої вона є на підставі договору про спільну діяльність.

Так, згідно з частиною 2 статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вказаної статті особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі.

Таким чином, при предявленні вимоги про відшкодування неотриманих доходів (упущеної вигоди) законодавець покладає на позивача обовязок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані якби його право не було порушене.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Доказами в розумінні статті 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доказі повинні бути належними та допустимими.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В той же час, суд вважає, що позивачем, у порушення вимог частини 3 статті 10, частини 1 статті 60 ЦІІК України, не доведено того, що вона є співвласником спірного майна та у звязку з арештом і описом майна державним виконавцем ВДВС Нікопольського МУЮ та передачею його на відповідальне зберігання директору Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі в особі директора ОСОБА_3 у період його вилучення їй було завдано збитки у вигляді упущеної вигоди.

Зокрема, посилання позивача на договір про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року (а.с.6) не може свідчити про належність обладнання на праві власності ОСОБА_4 та ПП «Дніпрянка», оскільки цим договором передбачено передачу учасником спільної діяльності ОСОБА_4 субєкту господарювання - ПП «Дніпрянка» грошових коштів у розмірі 150 000,00 грн. у тимчасове володіння для досягнення спільної мети, однак жодним чином не визначено ані підстави набуття права власності учасником спільної діяльності на майно, придбане ПП «Дніпрянка», ані порядок та розміри отримання нею доходів саме від використання обладнання.

До того ж, згідно з частиною 2 статті 432 ЦК Української РСР, норми якого були чинними на час укладання договору про спільну діяльність, грошові та інші майнові внески учасників договору, а також майно, створене або придбане в результаті їх спільної діяльності, є їх спільною власністю.

Разом з тим, відповідно до положень частини 2 статті 430 ЦК Української РСР, громадяни можуть укладати договір про сумісну діяльність лише для задоволення своїх особистих побутових потреб.

Оскільки передача учасником спільної діяльності ОСОБА_4 субєкту господарювання - ПП «Дніпрянка» грошових коштів у розмірі 150 000,00 грн. у тимчасове володіння для досягнення спільної метине спрямоване на задоволення особистих побутових потреб сторін та не може здійснюватися відповідно до зазначеної норми громадянами за договором про сумісну діяльність, тому суд не може визначити відносини, що склалися між ОСОБА_4 та ПП «Дніпрянка» як сумісна діяльність.

Доводи позивача та її представника про те, що спірне майно є спільною сумісною власністю і ОСОБА_4, як співвласник майна, має право вимагати усунення порушення її прав, також не можуть бути взятими до уваги, оскільки позивачем не доведено право власності на дане майно та факту порушення відповідачами її прав чи законних інтересів.

Позивачем також не надано доказів та не доведені обставини про те, що описане державним виконавцем ВДВС Нікопольського МУЮ майно ПП «Дніпрянка», в тому числі дробарка молоткова, були передані на відповідальне зберігання відповідачу ОСОБА_3 як фізичній особі.

Враховуючи те, що відповідно до вимог частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог до ОСОБА_3

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 недоведений факт порушення відповідачами її прав чи законних інтересів, суд не вбачає правових підстав для відшкодування їй моральної шкоди.

Отже, з урахуванням викладених обставин, суд знаходить позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

вирішив:

Відмовити ОСОБА_4 в позові до відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3 про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6