З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 червня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, де вказує, що на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2015 року вона є власником житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Верещагіна, 87. Вказаний будинок позивачка придбала у ОСОБА_4.
На час купівлі будинку були зняті з реєстрації всі члени сімї ОСОБА_4, крім осіб, місце знаходження яких йому не було відоме, а саме, це - відповідачі по справі.
На теперішній час відповідачі зареєстровані, але фактично не проживають у будинку, їх побутові речі та меблі в будинку відсутні.
Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.
Оскільки відповідачі не надали суду інформації щодо їх адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судові повістки разом із розписками та копіями відповідних документів були надіслані відповідачам поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
В судове засідання сторони не явилися, сторона позивач просила справу розглядати без її участі, на заочний розгляд справи заперечень не надала.
В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
В силу ст. 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу заочно.
Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову.
Ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2015 року, є власником житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Верещагіна, 87.
Такий будинок є адресою місця проживання відповідачів, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
При цьому судом між сторонами не встановлено жодних відносин з приводу користування спірним будинком, оскільки таке право відповідачі набули за попереднього власника, з права власності якого і походило право користування відповідачами житловим будинком, отже, з припиненням такого права власності було припинено і спірне право користування.
На підставі викладеного, керуючись ст. 383, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Верещагіна, 87.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін