У х в а л а

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,

Мартинюка В.І., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

- за касаційною скаргою директора Відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа» Онипченко Едуарда Анатолійовича на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі - ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивач зазначав, що із 06 березня 2010 року працював у відповідача на посаді слюсаря з ремонту обладнання теплових мереж відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа», який є структурним підрозділом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі - ОКП «ДТКЕ»), був звільнений з роботи на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за власним бажанням, однак у день звільнення з ним не було проведено розрахунку відповідно до статті 116 КЗпП України, а саме, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати. Відповідно до ст. 117 КЗпП України це становить - 100 робочих днів х 337,50 грн середньоденного заробітку - 33 750 грн. за період з 02 листопада 2014 року по 07 квітня 2015 року.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 05 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 17 вересня 2015 року, позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 33 750 грн та судовий збір на користь держави в сумі 337,50 грн.

У касаційній скарзі директор Відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа» Онипченко Е. А., посилаючись порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 вересня 2015 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що ОСОБА_3 працював на посаді слюсаря з ремонту обладнання теплових мереж у відокремленому підрозділі «Виробнича одиниця ОКП «Донецьктеплокомуненерго «Димитровтепломережа» з 06 жовтня 2010 року по 01 листопада 2014 року. Був звільнений на підставі частини 1 статті 38 КЗпП України (за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію).

Згідно з рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 05 серпня 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача 33 750 грн середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 листопада 2014 року по 07 квітня 2015 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач у порушення вимог статей 47, 116 КЗпП України своєчасно не провів розрахунок при звільненні позивача, та, керуючись статтями 117, 237-1 цього Кодексу, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому суди виходили з того, що підприємство не було позбавлено можливості своєчасно після ухвалення судового рішення про стягнення відповідної суми перерахувати заробітну плату працівника на відповідний рахунок у банківській установі, та вважали, що наявність сертифікату (висновку) про настання обставин непереборної сили, виданого Торгово-промисловою палатою України 29 серпня 2014 року та 29 серпня 2014 року, яким засвідчено настання у відповідача обставин непереборної сили (воєнний конфлікт на території Донецької області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції), не свідчить про настання цих обставин у відповідача при дотриманні трудового законодавства, зокрема в частині виплати заробітної плати працівникам підприємства, що заробітна плата не виплачена позивачу за період з 02 листопада 2014 року по 07 квітня 2015 року,а проведена антитерористична операція (далі - АТО) не призвеладо припиненнягосподарської діяльності ОКП «ДТКЕ», тому відповідно до положень статей 116, 117 КЗпП України наявна вина відповідача щодо затримки розрахунку при звільненні.

Такі висновку судів є помилковими.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або не переробної сили.

У пункті 1 частини 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події.

Відповідно до статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Відповідно до сертифіката Торгово-промислової палати України від 29 серпня 2014 року № 2713/05-4 встановлено, що за інформацією Служби безпеки України ухвалено рішення щодо проведення в Донецькій області АТО. На підставі наданих документів торгово-промислова палата засвідчила настання обставин непереборної сили з 02 червня 2014 року для відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа» під час здійснення господарської діяльності на території Донецької області та дотримання законодавства щодо справляння і сплати податків та обов'язкових платежів; на момент видачі сертифіката обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Ураховуючи вищезазначене, суди попередніх інстанцій помилково дійшли висновку про те, що затримка виплати належних позивачу сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася з вини відповідача.

Установивши у справі, яка переглядається, що затримка виплати належних позивачу сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася через настання обставин непереборної сили, суди дійшли помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року № 6-364цс16, постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року № 6-383цс16.

За таких обставин, у відповідності до статті 338 ЦПК України судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу директора Відокремленого підрозділу «Виробнича одиницяобласногокомунальногопідприємства«Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа» Онипченко Едуарда Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 вересня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

В.І. Мартинюк

О.В. Попович

В.О. Савченко