Справа №2/714/153/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді Костишин Н.Я.

секретар Конецька Д.Г.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про встановлення факту реєстрації шлюбу, визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про встановлення факту реєстрації шлюбу, визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування.

Позов мотивований тим, що 05.11.1950 року Глубоховською сільською радою Веліжанського райнону Тюменської області Росія між його батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб за актовим записом №50. Під час перебування у шлюбі подружжям було побудоване домоволодіння, що складається з житлового будинку із господарськими спорудами по вул.Верхня, 88 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області. 02.02.2000 року помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного домоволодіння. За життя ОСОБА_3 склав заповіт і заповів йому все належне майно. Вважає, що спадщину прийняв, так як фактично вступив в управління спадковим майном після смерті батька ОСОБА_3 Він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено у вчинення вказаної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. 26.02.2015 року померла його матір ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину спірного житлового будинку із господарськими спорудами по вул.Верхня, 88 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області. Вказує, що спадкоємцями однієї з ним черги після смерті матері ОСОБА_4 є його сестра ОСОБА_5, яка спадщину не прийняла на час смерті проживала окремо та протягом встановленого законом шестимісячного для прийняття спадщини строку звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від її прийняття. Вважає, що спадщину прийняв за законом після смерті матері ОСОБА_4, оскільки проживав на момент смерті зі нею та звернувся до нотаріальної контори у встановленому законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок літ."А" загальною площею 43,80 кв.м в тому числі 35,10 кв.м жилої площі, господарські будівлі та споруди: літню кухню літ."Б", сараїв літ.«В», «Е», навіс літ. «Г», убиральна літ. «Д», криницю №1, огорожу №2,3, що по вул.Верхня, 88 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області.

Також, зазначає, що при зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, було виявлено помилку в документі, що підтверджує факт реєстрації шлюбу між його батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Зокрема в свідоцтві про шлюб серїї ЧМ №066187 від 05.11.1950 року в графі про рік народження його батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 вказано, що останні народилися 1927 року. Однак згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії ІІ-МИ №632256 від 17.03.1988 року останній народився 07.06.1926 року, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії ІІ-ЧМ №374334 від 20.03.1969 року остання народилась 11.12.1924 року. Через наявність невідповідності записів про рік народження його батьків в їхньому свідоцтві про шлюб, таким же відомостям про час їх народження в інших офіційних документах виданих на їх імя, він як спадкоємець не може підтвердити, що дійсно вказане свідоцтво стосується саме його батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Просить встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 05.11.1950 року Глубоховською сільською радою Веліжанського району Тюменської області Росія за актовим записом №50.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповіда Тернавської сільської ради Герцаївського району в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву від 16.05.2016 року про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечуює.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась та не повідомила суд про причини неявки, тому суд вважає, що розгляд справи слід провести у її відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, при цьому суд виходив з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що по вул.Верхня, 88 в с.Тернавка Герцаївського району розташоване домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель та споруд.

Згідно даних погосподарської книги Тернавської сільської ради Герцаївського району, дане домоволодяння побудоване на земельній ділянці площею 0,20 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та зареєстрований у сільській раді за ОСОБА_3 з 1956 року.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Судом встановлено, 05.11.1950 року Глубоховською сільською радою Веліжанського райнону Тюменської області Росія між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб за актовим записом №50, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ЧМ №066187 від 05.11.1950 року.

Статтею 125 Сімейного кодексу УРСР 1926 року (чинний на час будівництва житлового будинку) визначено, що майно, нажите подружжям спільною працею в період шлюбу, вважається належним обом членам подружжя на засадах спільної власності в рівних частках. Інше ж майно складає окрему власність кожного з них.

Отже, за змістом вищевказаної норми закону, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної власності кожного з них.

Відтак, зважаючи на те, що житловий будинок по вул.Верхня, 88 в с.Тернавка Герцаївського району побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді з 1956 року за ОСОБА_3 на час коли останній перебував у шлюбі із ОСОБА_4, то з того часу останні є його співвласниками в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожний.

02.02.2000 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ №271596, виданого 03.02.2000 року виконкомом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області.

Після його смерті відкрилась спадщина, в т.ч. і на 1/2 частину його житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Виходячи з того, що спадкодавець ОСОБА_3 помер 02.02.2000 року, до даних цивільних відносин слід застосовувати правила ЦК УРСР (від 1963 року).

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя ОСОБА_3 12.07.1999 року склав заповіт, відповідно до якого все майно, яке йому буде належати на день смерті, заповів своєму синові ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до матеріалів спадкової справи померлого ОСОБА_3 позивач ОСОБА_2 спадщину прийняв шляхом вступу у фактичне управління і володіння спадковим майном, оскільки проводив ремонт будинку, сплачував податки і розпоряджався спадковим майном, здійснював доглядав за присадибною ділянкою.

ОСОБА_4 як спадкоємець, що має право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 (непрацездатна дружина спадкодавця), протягом встановленого законом шестимісячного строку 16.02.2000 року подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття своєї обовязкової частки на користь позивача.

Інших спадкоємців які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 судом не встановлено, що підтверджується спадковою справою № 2-12-23/2000 до майна померлого 02.02.2000 року ОСОБА_3

Позивач звернувся до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, однак постановою нотаріуса від 19.02.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований по вул.Верхня, 88 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність спадкодавцеві ОСОБА_3 права власності на зазначене нерухоме майно.

26.02.2015 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ №143786, виданого 26.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Герцаївського РУЮ в Чернівецькій області.

Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст.1223 ЦК України).

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 заповіту після себе не залишила, а значить спадкування має місце за законом.

Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Відповідно до матеріалів спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_4, позивач ОСОБА_2 (син спадкодавця - спадкоємець першої черги за законом), спадщину прийняв, оскільки 27.03.2015 року протягом встановленого законом шестимісячного строку звернувся до нотаріуса із заявою про її прийняття.

Третя особа - ОСОБА_5 (дочка спадкодавця - спадкоємець першої черги за законом) після смерті спадщину не прийняла, оскільки на момент смерті останньої проживала окремо та протягом встановленого законом шестимісячного строку 21.05.2015 року звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від її прийняття.

Інших спадкоємців однієї черги з позивачем які мають право на спадщину після смерті ОСОБА_4 судом не встановлено, що підтверджується спадковою справою №32/2015 до майна померлої 26.02.2015 року ОСОБА_4

Постановою нотаріуса від 21.06.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на згаданий житловий будинок з підстав відсутності документів, що підтверджують належність спадкодавцеві ОСОБА_4 права власності на вищезазначене нерухоме майно.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність у позивача ОСОБА_2 права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частину домоволодіння та за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/2 частини домоволодіння. Відповідно суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності в цілому на спадкове майно житловий будинок, що в с.Тернавка по вул.Верхня, 88 Герцаївського району Чернівецької області.

Згідно п.4 ст.256 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу.

Також судом встановлено, що перешкодою в оформленні спадкових прав позивачем є також наявність невідповідності записів про рік народження його батьків в їхньому свідоцтві про шлюб, таким же відомостям про час їх народження в інших офіційних документах виданих на їх імя. А саме в свідоцтві про шлюб серїї ЧМ №066187 від 05.11.1950 року в графі про рік народження його батька ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 вказано, що останні народилися 1927 року.

Але в судовому засідання факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який просить встановити позивач знайшов своє підтвердження. Такий факт підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії ІІ-МИ №632256 від 17.03.1988 року згідно якого останній народився 07.06.1926 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії ІІ-ЧМ №374334 від 20.03.1969 року, згідно якого остання народилась 11.12.1924 року, свідоцтвом про смерті ОСОБА_3 серії 1-МИ №271596 від 03.02.2000 року, згідно якого останній помер 02.02.2000 року у 73 річному віці, що відповідно свідчить про те, що він народився 1924 року, а не 1927 року як зазначено в свідоцтві про шлюб, свідоцтвом про смерті ОСОБА_4 серії 1-МИ №143786 від 26.02.2015 року, згідно якого остання померла 26.02.2015 року у 90 річному віці, що відповідно свідчить про те, що його матір народилась 1924 року, а не 1927 року як зазначено у свідоцтві про шлюб.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що дана позовна вимога обґрунтована і їх слід задовольнити, встановивши факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 05.11.1950 року Глубоховською сільською радою Веліжанського району Тюменської області Росія за актовим записом №50.

На підставі викладеного, ст.ст.524, 534, 549 ЦК УРСР (1963 року), 1216, 1217, 1223, ч.ч.1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1297 ЦК України, та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 208-209, 213-215, 218, 234, 256, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 05.11.1950 року Глубоховською сільською радою Веліжанського району Тюменської області Росія за актовим записом №50.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок літ."А" загальною площею 43,80 кв.м в тому числі 35,10 кв.м жилої площі, господарські будівлі та споруди: літню кухню літ."Б", сараї літ."В","Е", навіс літ."Г", убиральню літ."Д", криницю №1, огорожу №2,3, що по вул.Верхній, 88 в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя