Справа № 461/1024/15 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/2474/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 17208.56 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" на користь ОСОБА_2 17208,56 грн. суми страхового відшкодування, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" на користь ОСОБА_2 300.27 грн. сплаченого судового збору.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова", вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №698 від 17.11.2011 року "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо - транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України" встановлено максимальний ліміт суми страхового відшкодування в розмірі 25000 грн., проте, оскаржуваним рішенням було безпідставно взято до уваги суму відшкодування в розмірі 30026.56 грн. Крім цього, апелянт зазначає, що позивач не замовляв проведення судової експертизи, в тому числі, визначення коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, а тому безпідставною є позовна вимога про стягнення із страховика суми відновлювального ремонту без урахування зносу. Апелянт просить врахувати, що сума виплати страхового відшкодування була зменшена на суму визначеного податку на додану вартість, на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно якого доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. На даний момент позивачем до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" не подано жодних документів щодо проведення ремонту пошкодженого автомобіля та його оплату. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.10.2014 року у м. Львові на кільці вул. ОСОБА_5 та вул. Кульпарківській сталася ДТП за участю транспортного засобу марки «Nissan Note», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, та транспортного засобу марки А191FO, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «СК» «Нова», що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, повідомленням потерпілої ОСОБА_2 про страховий випадок з ОСЦПВ від 10.10.2014 року.

14.10.2014 року позивачем подано до Філії ПрАТ СК «Нова» заяву про опис пошкоджень, яких не було вказано у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду.

30.10.2014 року ОСОБА_2 подала заяву голові правління АТ «СК «Нова» про виплату страхового відшкодування.

Згідно з рахунком №000001942 від 14.10.2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Галавтосвіт», вартість ремонтних робіт автомобіля марки «Nissan Note» з ПДВ становить 22 606.56 грн.; згідно з рахунком №AP00009062 від 14.10.2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Галавтосвіт» вартість ремонтних робіт автомобіля марки «Nissan Note» з ПДВ становить 7 420 грн.

Згідно з розрахунком розміру страхового відшкодування згідно полісу обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/ 0527981 від 22.05. 2014 р. до виплати належить страхове відшкодування в розмірі 12882.18 грн.

05.02.2015 року відповідачем ПАС СК «Нова» було перераховано на рахунок позивача суму страхового відшкодування в розмірі 12818. 18 грн., що підтверджується платіжним дорученням №22198 від 05.02.2015 р.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами виник спір з приводу суми страхового відшкодування в розмірі 17208.56 грн., що становить різницю між фактичним розміром завданої майнової шкоди і виплаченим страховою компанією розміром страхового відшкодування.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання, та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов»язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою,- якщо законом передбачено такий обов»язок.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( Закон № 1961-ІУ) метою здійснення обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об»єктом обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов»язані з відшкодуванням особою, цивільно правова відповідальність якої застрахована, шкоди, завданої життю, здоров»ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо транспортна пригода, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та /або майну потерпілого.

Згідно з положеннями ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо- транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України , в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст. ст. 36, 37 Закону №1961-ІУ). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов»язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту відповідальності), може бути оспорений особою,яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов»язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Відтак, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред»явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою укладено договір обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України).

Потерпілий вправі обирати спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов»язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов»язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов»язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки ПАТ «СК «Нова» було розраховано та виплачено позивачці страхове відшкодування в розмірі 12882.18 грн., якого, на думку потерпілої, недостатньо для повного відшкодування шкоди, обов»язок по відшкодуванню різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), одержаною від страховика, покладається на винну особу, а тому висновок суду про стягнення з ПАТ «СК «Нова» на користь ОСОБА_2 17208.56 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), одержаною від страховика, є невірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову до ПАТ «Страхова компанія «Нова» про стягнення 17208.56 грн. страхового відшкодування.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" задовольнити.

Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 червня 2015року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позову до ПАТ «Страхова компанія «Нова» про стягнення 17208.56 грн. страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ СК «Нова» 1061.10 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_7