Провадження №2-о/748/69/16
Єдиний унікальний № 748/1291/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2016 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за заявою Комунального закладу «Левоньківська психіатрична лікарня» Чернігівської обласної ради про встановлення факту постійного проживання на території України,

заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби в Чернігівській області; Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, -

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар КП «Левоньківська психіатрична лікарня» Григорєв В.В. у червні 2016 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою подальшого отримання ним паспорта громадянина України і оформлення соціальної допомоги, у зв'язку з психічним розладом на протязі останніх 30 років.

Як вбачається з заяви ОСОБА_2 з 20 листопада 2012 року перебуває на лікування у вказаному медичному закладі по переводу з Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні. З медичної документації вбачається, що ОСОБА_2 у період з 25 травня 1991 року по 17 серпня 1992 року знаходився на лікуванні у Валківській психіатричній лікарні, що розташована по вулиці Молодіжна,94 у с. Валки Прилуцького району Чернігівської області. При собі ОСОБА_2 немає жодного документу, що підтверджує його особу, окрім копії заяви про видачу паспорта за місцем проживання: АДРЕСА_1, з якої вбачається, що 24 квітня 1987 року він отримав паспорт серії НОМЕР_1. Згідно листа Чернігівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області від 09.12.15 р. ОСОБА_2 відмовлено у документуванні паспортом, оскільки факт належності до громадянства не підтвердився і рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.91 р., або факту проживання на території України станом на 13.11.91 р.

До судового засідання від представника заявника через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, висунуті вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області у судове засідання не з'явився, начальник Управління просив суд справу розглянути без участі їх представника.

Від заінтересованої особи - Управління державної міграційної служби в Чернігівській області представник у засідання не з'явився, причини не явки не повідомлені.

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Судом з'ясовано усі обставини на які посилається заявник та досліджено докази, якими він їх обґрунтовує.

Відповідно до приписів ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз'яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду, зокрема: згідно з Положенням про порядок розгляду питань, зв'язаних з громадянством України, затвердженим Указом Президента України від 31 березня 1992 року, для вирішення заяв про належність до громадянства України може бути представлено рішення суду про встановлення факту родинних відносин.

Дослідженням медичної картки №79/14-2 ОСОБА_2, довідки КП «Левоньківська психіатрична лікарня» №168 від 03.06.2016, довідки КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» №24-07/290 від 22.06.2016 та довідки КЛПЗ «Валківська психіатрична лікарня» №57/12 від 23.06.2016 встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року і перебуває на лікуванні у КП «Левоньківська психіатрична лікарня» Чернігівської обласної ради з приводу психічного захворювання. У картці мається копія форми №1 на отримання паспорта, з якої видно, що він народився у хуторі Дон-Урал, Городовиковського району, Калмицької АРСР, Російської Федерації. З копії епікризів вбачається, що останній виховувався в Орловському будинку-інтернаті, навчався в Удайцівській спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернаті, закінчив СПТУ-12 за спеціальністю слюсаря - сантехніка, в період з 1984 по 1986 був засуджений за крадіжку. Починаючи з 1982 року лікується у психіатричних закладах України, а саме: з 09.12.1982 по 18.01.1983 у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні; у 1987 році у Київській міській психіатричній лікарні №21 імені Павлова; з 04.09.1987 по 25.05.1989 у Валківській психіатричній лікарні; з 28.05.1989 по 24.07.1989 знову у Київській міській психіатричній лікарні №21 імені Павлова; з 28.07.1989 по 22.02.1991 у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні; з 25.02.1991 по 12.05.1991 у відділенні №19 Чернігівської психоневрологічної лікарні; з 25.05.1991 по 17.08.1992 у Валківській психіатричній лікарні; з 18.08.1992 по 30.04.1993 у відділенні №9 Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні; з 18.08.1993 по 11.04.1994 в відділенні №11 Чернігівської психоневрологічної лікарні; з 11.04.1994 переведений до Левоньківської психіатричної лікарні; з 26.01.2004 по 05.11.2004 у Валківській психіатричній лікарні; з 05.11.2004 по 29.08.2013 у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні; з 29.08.2013 переведений до Левоньківської психіатричної лікарні; з 08.10.2014 по 05.11.2014 у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні; з 05.11.2014 переведений до Левоньківської психіатричної лікарні і по теперішній час знаходиться на лікуванні. /4-5, 29, 36, додаток/

Крім того з виписки КЛПЗ «Валківська психіатрична лікарня» встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 23 травня 1991 року поступив до установи та був виписаний 17 серпня 1992 року. /а.с.6/

Відповідно до положень ч.2 ст.18 Європейської конвенції про громадянство, ратифікованої із застереженням та заявою Законом України N163-V від 20.09.2006 р., приймаючи рішення про надання чи збереження громадянства кожна, держава-учасниця враховує, зокрема: справжність та ефективність зв'язку відповідної особи з державою; місце постійного проживання відповідної особи на час державонаступництва; волевиявлення відповідної особи.

Положення міжнародного права знаходять свій правовий механізм застосування у внутрішньодержавному законодавстві, а саме, згідно статті 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року, громадянами України є: особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

У судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що станом на 13 листопада 1991 року, тобто на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, безперервно перебував на території України, і не був громадянином іншої держави, а тому заява про встановлення факту проживання ОСОБА_2 на території України, підлягає задоволенню.

Окрім того, суд зазначає, що детальний аналіз положень зазначених Законом України «Про громадянство України» і Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з подальшими змінами) вказує на те, що при подачі фізичною особою заяви до суду про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення і оформлення належності або набуття громадянства України заявнику, має значення не лише бажання в подальшому отримати громадянство України, а й в якості кого - громадянина колишнього СРСР, особи без громадянства або громадянина іншої держави він звертається, оскільки в залежності від цього настануть правові наслідки і матиме значення необхідність встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 р. чи за станом на 13.11.1991 р. для встановлення належності до громадянства України або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) для набуття громадянства України

Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону №2663-ІV від 16.06.2005);4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Так, згідно зі ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

За положеннями Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з подальшими змінами) для встановлення факту належності до громадянства України за п.п.1,2 ч.1 ст.ст.3,8, Закону України «Про громадянство України» до відповідних органів наряду з заявою фізичної особи щодо громадянства за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР).

Отже, крім зазначеного вище, суд вважає доведеним факт проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24.08.1991 року, що є підставою для визнання громадянства України з цієї дати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.209, 212-215, 256, 259, 294 ЦПК України, ч.2 ст.18 Європейської конвенції про громадянство, п.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», , суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Комунального закладу «Левоньківська психіатрична лікарня» Чернігівської обласної ради про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець хутора Дон-Урал, Городовиковського району, Калмицької АРСР, Російської Федерації, постійно проживав на території України за станом на 24 серпня 1991 року та за станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Криворученко Д.П.