У х в а л а

іменем україни

02 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

АмелінаВ.І., Остапчука Д.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 12 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 21 травня 1988 року по 05 грудня 2013 року перебув у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі сторонами було набуто у власність житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0, 25 га по АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, однак правовстановлюючі документи на таке виготовлені на ім'я ОСОБА_5, просив суд: визнати вказане майно спільною сумісною власністю подружжя та визначити по Ѕ частці спірного майна за кожним з подружжям.

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області

від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 12 лютого 2016 року, позов задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 та за ОСОБА_5 право власності за кожним на Ѕ частину житлового будинку та на Ѕ земельної ділянки по

АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та давши належну оцінку наявним у справі доказам, обґрунтовано виходив із того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, при цьому правильно зазначив, що відсутні підстави для застосування до вказаних правовідносин положень ч. 2, 3 ст. 70 Сімейного Кодексу України, з огляду на те, що ОСОБА_5 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності таких підстав.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Старовижівського районного суду Волинської області

від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 12 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін Д.О. Остапчук О.В. Попович