Справа № 524/4116/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Середа А.В.

при секретарі - Кот А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та на його вїзд до Російської Федерації, оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 у супроводі матері - ОСОБА_1 терміном на один місяць з 01.08.2016 року по 01.09.2016 р. для відпочинку та оздоровлення з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання. Надати дозвіл на отримання відповідних дозволів (віз) в консульській (дипломатичній) установі неповнолітньому ОСОБА_3 без згоди батька - ОСОБА_2 Стягнути з Відповідача судовий збір.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала та просила суд її позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в тексті позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам в їх сукупності прийшов до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 24.05.2011 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука, Полтавської області.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з позивачем і перебуває на її повному утриманні та вихованні.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на мою користь на утримання сина, ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.07.2009 року і до досягнення сином повноліття. Виконавчий лист про стягнення аліментів на даний час знаходиться на виконанні.

Відповідно до довідки розрахунку Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.01.2015 року становить 42710,29 грн.

Згідно довідки № 87 від 06.04.2016 р. про стан здоровя їхній син ОСОБА_3 спостерігається у 3 дитячій поліклініці м. Кременчука з народження. Часто хворіє простудними інфекціями, мав тубконтакт, перебуває на обліку у лікаря окуліста з приводу гіперметропічного остегматизму обох очей. Потребує щорічного санітарно-куротного лікування.

Крім того, враховуючи необхідність постійного санаторно-курортного лікування дитини, з метою оздоровлення, відпочинку та екскурсії, розвитку здібностей дитини, позивач має намір виїхати з сином за кордон на санітарно курортне лікування.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Згідно ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягай 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягай 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягай 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою КМУ від 31.03.95 року N 231, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. За правилами ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому виїзд дитини разом з матір'ю за кордон з метою оздоровлення є однією з форм піклування про здоров'я дитини. Відпочинок батьків з дітьми за кордоном зміцнює сімейні стосунки та розширює кругозір дитини, а тому вважаю, що відповідач безпідставно створює перешкоди в перетинанні державного кордону синові, чим перешкоджає нормальному розвитку та формуванню світогляду дитини.

Про тимчасовість виїзду з дитиною за кордон можуть свідчити ті факти, що у позивача на території України у власності є нерухоме майно, а саме, квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, крім цього вона працює в ТОВ «Євротранс-сервіс» та отримує дохід. Тут також проживають її батьки, які мають похилий вік, хворіють, та яких вона не покине, оскільки опікується ними.

Враховуючи необхідність вивезення дитини за кордон для оздоровлення, профілактики захворювань та відпочинку, а також з метою розширення кругозору дитини та зміцнення сімейних стосунків, відсутність обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд її неповнолітнього сина за межі України у її супроводі, а також те, що термін, на який виготовляється проїзний документ дитини, складає один місяць, вважаю за можливе надати такий дозвіл терміном на один місяць.

Отже, суд вважає, що з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-59, 60, 209, 212, 214-215, 218-220, 224-228 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст. ст. 7, 9, 155 Сімейного Кодексу України, ст. 313 Цивільного Кодексу України, Законом України Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України, Конвенцією про права дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989г. та ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91р., суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та на його вїзд до Російської Федерації, оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 у супроводі матері - ОСОБА_1 терміном на один місяць з 01.08.2016 року по 01.09.2016 р. для відпочинку та оздоровлення з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання.

Надати дозвіл на отримання відповідних дозволів (віз) в консульській (дипломатичній) установі неповнолітньому ОСОБА_3 без згоди батька - ОСОБА_2

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення суду було постановлено без участі особи, яка його оскаржує апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: