Провадження №: 2/752/1125/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.

при секретарі Рожок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до ОСОБА_1 про стягнення грошової одноразової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошової одноразової допомоги.

Позивач просить на підставі ст. 1212 ЦК України стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 112357 грн. 05 коп. отримані ним як одноразова допомога при звільненні з роботи, на підставі п.6.25.3 Колективного договору та набуті відповідачем на думку позивача без достатніх правових підстав, оскільки рішенням суду позивач був поновлений на посаді, але ці отримані грошові кошти підприємству не повертає.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує, та посилаючись на ст.1212 ЦК України просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив що оскільки позивач посилається в позові на ст.1212 ЦК України, то і змісту цієї норми вбачається, що зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Зазначена норма застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатній правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої ст.1212 ЦК України, у тому числі й що до зобов'язання повернути майно потерпілому. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 22 cічня 2014 року по справі № 6-151 цс 13. Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Просить врахувати суд, що оскільки відповідно до ст.44 КЗпП України вихідна допомога виплачується роботодавцем працівникові при припиненні з певних підстав трудового договору, то за своєю правовою природою вихідна допомога є грошовою сумою, яка надається звільненій особі, як засіб до існування на період пошуку нової роботи та відноситься до виплат, які прирівнюються до заробітної сплати у розумінні ст.1215 ЦК України. Відповідач набув спірні грошові кошти за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить чинному законодавству України, у тому числі на підставі Колективного договору, яким не передбачено повернення роботодавцю виплаченої працівнику вихідної допомоги у зв'язку зі звільненням за скороченням штату у разі, якщо таке звільнення визнано судом незаконним та такого працівника поновлено на роботу у раніше займані посаді.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 працював в ДП «Украєрорух» на посаді інженера 2 категорії відділу захисту об'єктів від актів незаконного втручання служби безпеки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на підставі трудового договору.

Наказом т.в.о. № 170/о 02.04.2015 року відповідач був звільнений з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

При звільненні з роботи відповідачу було виплачена матеріальна допомога на підставі п.6.25.3 Колективного договору в розмірі 112357 грн. 05 коп. (а.с.17).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2015 року відповідач бриль В.В. був поновлений на посаді інженера 2 категорії відділу захисту об'єктів від актів незаконного втручання служби безпеки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 02.04.2015 року(12-16).

Позивач хоче стягнути з відповідача грошові кошти виплаченої ним відповідачу матеріальної допомоги на підставі п.6.25.3 Колективного договору в розмірі 112357 грн. 05 коп. на підставі ст.1212 ЦК України, за приписом якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Підставою за якою у відповідача відпала правова підстава набуття грошових коштів у розмірі 112357 грн. 05 коп. позивач вважає рішення про поновлення на посаді відповідача.

Відповідно до п. 6.25.3 Колективного договору між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками працівникам при застосуванні до них ст.40 п.1 КЗпП України гарантується надання матеріальної допомоги у розмірі, визначеному за формулою: посадовий оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання в роботі іноземної мови помножений на стаж роботи в Украерорусі. При цьому розмір матеріальної допомоги не може бути більше 200000 грн.(а.с.9-11).

Відповідно до ч.3 ст.13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Оскільки відповідач звільнявся адміністрацією позивача за ч.1 ст.40 КЗпП України, то на підставі ст.44 КЗпП України законодавець передбачив у такому випадку виплату звільняємому працівникові вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

В п. 6.25.3 Колективного договору між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками працівникам при застосуванні при звільненні до працівника ст.40 п.1 КЗпП України передбачена додаткова гарантія виплати матеріальної допомоги звільняємому працівникові у розмірі більшому ніж це прописано в ст.44 КЗпП України.

Таким чином за своєю суттю виплата передбачена в п.6.25.3. Колективного договору є вихідною допомогою звільняємому працівникові. ОСОБА_1

Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Суд вважає що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Вихідна допомога виплачується роботодавцем працівникові при припиненні з певних підстав трудового договору, та є грошовою сумою, яка надається звільненій особі, як засіб до існування на період пошуку нової роботи та відноситься до виплат, які прирівнюються до заробітної сплати у розумінні ст.1215 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 набув грошові кошти допомоги при звільненні за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить чинному законодавству України, у тому числі на підставі Колективного договору.

Висуваючи до відповідача вимоги щодо повернення грошової суми, позивач не враховує, що між ним та відповідачем існував трудовий договір, який відповідно до ч.1 статті 21 КЗпП України передбачає і його певні обов'язки щодо позивача. Цей укладений договір не є цивільним правочином.

В судовому засіданні встановлено, що є конкретна особа яка допустила незаконне звільнення працівника ОСОБА_1 - т.в.о. директора ДП «Украаєрорух» , що видавав незаконний наказ № 170/о від 02.04.2015 року про звільнення відповідача.

За аналогією закону - ст.237 КЗпП України, зайво виплачені підприємством працівникові грошові кошти внаслідок незаконного звільнення є шкодою, спричиненою підприємству посадовою особою, винною у незаконному звільненні працівника. Таким чином позивач не позбавлений можливості пред'явлення позову до особи що безпосередньо видавала наказ про звільнення поновленого судом на посаді працівника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57-61,208,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.1212,1215 ЦК України, ст.21,40,44 КЗпП України,суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до ОСОБА_1 про стягнення грошової одноразової допомоги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва, через Голосіївський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Ладиченко