РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 р.

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Мамаєвої О.В.,

із секретарем Баришніковою І.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ :

ПАТ КБ "ПриватБанк" 29.09.2015р. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 13МС/2006 від 23.03.2006р. у розмірі 9661,602 доларів США, що еквівалентно 212361,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно вказаного кредитного договору позивач надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у розмірі 13500 доларів США на термін до 20.03.2009 року.

В забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту, між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, у зв'язку із чим станом на 17.07.2015 р. утворилась заборгованість у розмірі 35068,55 доларів США, яка складається з наступного:

- 5275,88 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 12708,72 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом;

-17083,958 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань.

Оскільки рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.10.2012р. із відповідача ОСОБА_3 стягнена сума боргу станом на 18.07.2012р., у розмірі 25406,95 доларів США, де: заборгованість за кредитом - 5275,88 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 10603,64 долари США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 9527,43 долари США, то різниця між наявною сумою боргу та сумою боргу, що стягнена за рішенням суду складає 9661,60 доларів США, де 2105,08 доларів США - заборгованість по процентам, 7556,52 долари США - пеня.

26.01.2016р. ОСОБА_5 подала зустрічний позов про визнання поруки припиненою на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, в тому числі і заявлений до ОСОБА_4 Вказав, що не заперечує проти задоволення зустрічного позову.

Представник відповідачів вказав, що підтримує зустрічний позов. У задоволенні первісного позову просить відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, крім того, відповідач ОСОБА_3 з 05.09.2014р. був призваний на військову службу під час проведення мобілізації, а згідно вимог ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам з моменту призову під час мобілізації, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань, проценти за користування кредитом, не нараховуються.

Суд, вислухавши сторони, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 23.03.2006 р. між "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 13МС/2006, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 доларів США на строк до 20.03.2009 року. /а.с. 12-13/.

16.06.2006р. до вказаного договору внесені зміни, згідно яких п.1.1 та 3.1 договору викладено у новій редакції:

п.1.1 Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування: 13500 доларів США, окремими траншами на підставі попередньої вимоги згідно п.2.1.2 даного договору в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту та сплаті відсотків згідно графіків погашення кредиту і процентів, які оформлюються у вигляді додатків до даного договору і є його невід'ємною частиною, комісій та винагород, штрафу і пені в обумовлені договорами строки.

п.3.1 За користування кредитом у період з дати списання коштів із позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.2.4.1, 3.3, 3.4 даного договору позичальник сплачує проценти у розмірі 19 % річних /а.с. 14/.

З метою забезпечення кредитного договору, 23.03.2006р. між ПриватБанк та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором, в тому ж розмірі, що і боржник /а.с. 15,16/.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.10.2012 року було частково задоволено позов "ПриватБанку" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.03.2006р., стягнено з ОСОБА_3 заборгованість станом на 18.07.2012р. у розмірі 25406,95 доларів США, що еквівалентно 193077,75 грн., в тому числі : заборгованість за кредитом - 5275,88 доларів США, заборгованість по процентам - 10603,64 долари США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 9527,43 долари. В задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовлено /а.с. 4/.

Як слідує із наданого розрахунку заборгованості, станом на 17.07.2015р. за відповідачем ОСОБА_3 обліковується заборгованість у розмірі 35068,55 доларів США, з яких : 5275,88 доларів США - заборгованість по кредиту; 12708,72 долари США - заборгованість по процентам; 17083,95 - пеня. Із врахуванням сум, стягнених рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.10.2012р., заборгованість складає 9661,60 доларів США, що еквівалентно 212361,97 грн. : проценти 12708,72-10603,64 = 2105,08 доларів США% пеня 17083,95 - 9527,43 = 7556,52 долари США /а.с. 5-6, 91/.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Тобто, сплата процентів за користування грошовими коштами здійснюється боржником до виконання зобов'язань за кредитним договором. У судовому засіданні встановлено, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконані, рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська не виконано, заборгованість за кредитом не погашена, тому позивач має право на стягнення відсотків за користування кредитом.

Клопотання представника відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четвертастатті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Крім того, необхідно враховувати положення ст. 264 ЦК України, щодо переривання перебігу позовної давності, в даному випадку пред'явленням позову Банком у липні 2012 року /а.с.4/.

При цьому, суд також враховує, що сторони у кредитному договорі - п.4.7 домовились про збільшення строків позовної давності щодо всіх вимог (заборгованості за кредитом, за процентами, винагороди, комісії, неустойки) до 5 років.

Тобто, після переривання строку позовної давності у липні 2012 року, строк позовної давності починає обліковуватись з цієї дати, та 5-річний строк позовної давності мав закінчитись у липні 2017 року, тому звернувшись із даним позовом до суду у вересні 2015 року, позивач строк позовної давності не пропустив.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 05.09.2014р. був призваний на військову службу під час проведення мобілізації на даний час проходить військову службу, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції з 18.10.2014 року по 04.12.2014р. та з 22.01.2015р. по 11.03.21015р.

Відповідно до п.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Як слідує із наданого розрахунку заборгованості, за період з 18.07.2012р. по липень - вересень 2014 року, нараховані відсотки у розмірі 2105,08 доларів США. За період призову відповідача на військову службу, відсотки не нараховувались.

Що стосується нарахування пені у розмірі 7556,52 доларів США, суд вважає можливим зменшити розмір пені відповідно до ст. 551 ЦК України.

Так, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки розмір пені значно перевищує розмір збитків, та враховуючи матеріальний стан відповідача по справі, суд вважає доцільним зменшити розмір пені до 100 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 21,98 грн. станом на 17.07.2015р. 2198 грн.

Заявлений зустрічний позов про визнання поруки припиненою підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобов'язання згідно з такими умовами або у зв'язку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту.

Строк виконання основного зобов'язання встановлений до 20.03.2009 року.

Звернувшись до суду із позовом у вересні 2015р., банк пропустив визначений ч.4 ст. 559 ЦК України строк, таким чином, зобов'язання ОСОБА_4 за договором поруки припинились.

В зв'язку із чим, позовні вимоги, заявлені до поручителя ОСОБА_5 задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 пропорційно задоволеним вимогам. Оскільки позов задоволено частково, то судові витрати, що підлягають стягненню з відповідача становлять 727,02 грн. (3185,43 грн.х48467,66 грн./212361,97 грн.= 727,02).

Керуючись ст. ст. 3,4,10,11,60,88,209,212,214-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 257-267, 525-526, 554,625, 626,629,1054,1047,1048,1049,1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання поруки припиненою, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн., що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ КБ «Приватбанк», розташованого за адресою: вул.Набережна Перемоги буд. 50 м.Дніпропетровськ, р/р3111 МФО № 305299, суму боргу за процентами за користування кредитом за кредитним договором №13МС/2006 від 23.03.2006р. у розмірі 2205,08 доларів США, що еквівалентно 48 467,66 грн. (за курсом НБУ 21,98 грн. станом на 17.07.2015р.), що складається із : заборгованості за відсотками - 2105,08 доларів США та еквівалентно 46 269,66 грн., та пені - 100 доларів США, що еквівалентно 2198 грн. та судові витрати у розмірі 727,02 грн.

Визнати припиненою поруку за договором поруки, укладеним 23.03.2006 року між ЗАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_4.

В задоволені решти частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: О. В. Мамаєва