Справа № 314/4129/14-ц
Провадження № 6/314/47/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Галянчук Н.М.,

секретар судового засідання Рясна А.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області із заявою, вказавши, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 серпня 2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Рішення набрало законної сили 09 вересня 2014 року. Однак ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був позбавлений можливості своєчасно звернутися за примусовим виконанням рішення суду, оскільки строк предявлення виконавчого листа до виконання сплинув ще до його отримання. Посилаючись на викладене, просить поновити строк предявлення виконавчого документу до виконання.

Сторони у судове засідання не зявилися, своїх пояснень не надали, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно, однак їх неявка, відповідно до ч. 2 ст. 371 ЦПК України, не перешкоджає розгляду питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 серпня 2014 року, яке набрало законної сили 09 вересня 2014 року, задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 червня 2007 року у сумі 16135,88 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 243,60 грн.

З матеріалів справи вбачається, що представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» участь у розгляді цивільної справи не приймав, у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду присутній не був, повний текст рішення суду не отримував, йому не надсилався. Із заявою про видачу виконавчого листа банк звернувся вже після закінчення строку для предявлення виконавчого листа для виконання, а саме 30 жовтня 2015 року (а.с. 41), виконавчий лист отримав 04 листопада 2015 року (а.с. 42).

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

ОСОБА_2 України та ст. 14 ЦПК України встановлюють, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень покладено законом на Державну виконавчу службу України, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Водночас, також слід зазначити, що, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обовязків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб ст. 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у цій статті тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

У рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10 березня 1997 року зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року). Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29 липня 1998 року).

Вказані доводи заявника підтверджуються матеріалами справи, а тому, з урахуванням цих обставин та враховуючи факт невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є неприпустимим, суд вважає цілком поважною причиною пропуску заявником строку предявлення виконавчого документа до виконання та, як наслідок, наявність законних підстав для його поновлення.

У звязку з цим суд вважає, що заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 371 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання задовольнити.

Поновити пропущений з поважної причини строк для предявлення виконавчого листа № 314/4129/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 червня 2007 року у сумі 16135,88 грн., а також судових витрат у вигляді судового збору у сумі 243,60 грн. - до виконання на один рік, встановивши його до 23 червня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі у пятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М. Галянчук

23.06.2016