Справа № 125/1637/15-ц Провадження № 22-ц/772/1935/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О. Ю.,

суддів Денишенко Т.О., Матківської М.В.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

позивача ОСОБА_2, представника позивача адвоката ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представників відповідача адвокатів ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_8, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_9 до ОСОБА_4, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору служби у справах дітей Барської районної державної адміністрації, управління Пенсійного фонду України у Барському районі Вінницької області, ОСОБА_7, про встановлення батьківства, визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2016 року ,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_9 завернулася з позовом до ОСОБА_4 про встановлення батьківства, визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 2.08.2014 року помер ОСОБА_10, з яким вона спільно проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1999 року у його будинку по вул. Максима Кривоноса, 40 в м. Бар Вінницької області.

Від їх спільного проживання позивач 10.08.2001 року народила сина ОСОБА_9

Кровний батько дитини ОСОБА_10 визнавав себе батьком дитини, надавав матеріальну допомогу, дарував подарунки, купив велосипед та телефон, приймав участь у її вихованні.

ОСОБА_10 помер не встигнувши встановити батьківство над дитиною. На день його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 7/10 частки житлового будинку по вул. Максима Кривоноса, 40 в м. Бар Вінницької області.

Неповнолітній ОСОБА_9 є спадкоємцем першої черги за законом майна померлого батька ОСОБА_10, прийняв спадщину, однак не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі через недоведеність факту батьківства та спір з відповідачем ОСОБА_4, яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_10 а відтак спадкоємцем за правом представлення.

Зважаючи на викладене, просила ухвалити рішення, яким встановити факт батьківства ОСОБА_10 стосовно сина ОСОБА_9 та визнати за ним право власності на спадкове майно.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2016 року позов задоволено повністю.

Встановлено факт батьківства ОСОБА_10, який помер 12.08.2014 року, стосовно дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_9 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті 12.08.2014 року ОСОБА_10, а саме на 7/10 частки житлового будинку (літера «А») загальною площею 87,28 кв.м. житловою площею 45,19 кв.м. який розташований по вул. Максима Кривоноса, 40 в м. Бар Вінницької області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, а також представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного:

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропуіцення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт батьківства померлого 12.08.2014 року ОСОБА_10 стосовно дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 є доведеним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та вважає за необхідне зазначити наступне:

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_9 народився 10.08.2001 року, спірні відносини регулюються нормами КпШС України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним судом України в постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-20цс15.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України.

За положеннями ст. 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне спілкування, придбання майна для спільного користування тощо).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 спільно проживала з ОСОБА_10 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1999 року у його будинку по вул. Максима Кривоноса, 40 в м. Бар Вінницької області.

Зазначене підтверджується показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_15П, ОСОБА_16, ОСОБА_17

Поряд з цим, з їх показань вбачається, що ОСОБА_10 визнавав ОСОБА_9 своїм сином, забезпечував його матеріально, проводив з ним вільний час, тощо.

Пояснення свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та інших, на які посилається заявник, такий висновок не спростовують, оскільки не свідчать про протилежне.

Разом з тим, факт батьківства ОСОБА_10 відносно ОСОБА_9 підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов від 22.08.2014 року, з висновку якого вбачається, що комісія встановила факт визнання ОСОБА_10 себе батьком ОСОБА_9 та перебування у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_22, який було досліджено в рамках розгляду цивільної справи №125/2279/14 за заявою ОСОБА_2 про встановлення батьківстві (а.с. 24).

Зазначене також вбачається з класного журналу НВК «Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2 гімназії» за 2007-2008 роки у якій навчається дитина ОСОБА_9, де у графі батько ОСОБА_9 зазначено ОСОБА_10, співробітника Барського РВУМВ, з наявних в матеріалах справи фотознімків, де зображені разом ОСОБА_10 та ОСОБА_9

За таких обставин, з урахуванням спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_10 з 1999 року та наявних доказів підтвердження факту батьківства ОСОБА_10 відносно ОСОБА_9 у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності даного факту.

Будь-яких належних доказів, які б спростовували доводи позивача у цій частині відповідач не надала, не містять їх і матеріали справи.

Що стосується позовних вимог в частині визнання права власності на 7/10 частки житлового будинку по вул. Максима Кривоноса, 40 в м. Бар Вінницької області, слід зазначити наступне:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10 помер 12.08.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть.

На день його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 7/10 частки житлового будинку по вул. Максима Кривоноса, 40 в м. Бар Вінницької області.

Власність спадкодавця на частку в будинку підтверджується договором дарування, посвідченим Барською державною нотаріальною конторою 25.12.1981 року за реєстром № 1925.

Особистого розпорядження на випадок своєї смерті померлий не зробив, а тому спадщина підлягає спадкуванню за законом.

Оскільки встановлено факт батьківства ОСОБА_10 в силу положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України його син ОСОБА_9 вважається таким, що прийняв спадщину, а тому з урахуванням ст. 1261, ч. 1 ст. 1267 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання за ним права на 7/10 частки житлового будинку по вул. Максима Кривоноса, 40 в м. Бар Вінницької області, яка відкрилась після смерті його батька.

Ураховуючи встановлені судом обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Ю. Береговий

Судді: Т.О. Денишенко

ОСОБА_23