Справа №464/4992/16-ц
пр.№ 4-с/464/32/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2016 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою, в якій просить визнати неправомірними та незаконними дії державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.05.2016 р. (ВП №24628433) на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із повним та фактичним виконанням виконавчого листа та виділення виконавчого збору в окреме провадження та скасувати таку, а також визнати неправомірними та незаконними дії державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 31.05.2016 р. (ВП №24628433) та скасувати вказану постанову.

В обґрунтування скарги покликається на те, що на виконанні у Сихівському ВДВС ЛМУЮ перебував виконавчий лист №2-2522, виданий 07.02.2011 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 138 376, 97 грн. 31.05.2016 р. стягувач подав заяву, в якій просить завершити виконавче провадження. На підставі вказаних обставин, державний виконавець керуючись п.8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виніс оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №24628433) та виділив в окреме провадження виконавчий збір. Крім того, 31.05.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Вважає такі дії державного виконавця неправомірними, а постанову незаконною, виходячи з того, що приписами п.8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Дана норма підлягає застосуванню лише у випадку, якщо державний виконавець самостійно в повному обсязі стягнув заборгованість на підставі виконавчого листа, а не на підставі поданої стягувачем заяви. Однак ОСОБА_1 погасив добровільно заборгованість як поручитель по кредитному зобовязанню шляхом перерахування коштів стягувачу на підставі запропонованої банком програми прощення в меншій сумі, ніж визначено виконавчим листом. Тобто, боржником погашено борг не згідно виконавчого листа, а добровільно шляхом часткової проплати боргу за кредитним зобовязанням, залишок боргу анульовано. Фактично заява стягувача про завершення виконавчого провадження мала бути взята до уваги державним виконавцем в контексті приписів ч. 1 п.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», де передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду. У звязку з тим, що виконавче провадження підлягало закінченню на підставі ч. 1 п. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не підлягає виділенню в окреме провадження, а відтак постанову про стягнення виконавчого збору також вважає неправомірною. Також зазначає, що в даному випадку державним виконавцем не було вчинено жодних виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду, тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

В судове засідання заявник не з'явився, від його представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги й його відсутності, скаргу підтримує, просить таку задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 в судове засідання 02.07.2016 р. не з'явився, подав письмові заперечення на скаргу, в яких просить відмовити в задоволенні такої, оскільки його дії були у чіткій відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», зокрема закриваючи провадження керувався п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у своїй заяві представник стягувача жодним чином не інформує державного виконавця про свою відмову від примусового виконання та не надає жодних документів, які б мали бути скеровані державним виконавцем до суду, а тому у нього не було процесуальних підстав завершити виконавче провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, зазначає, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем виконавчих дій, як передбачено ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Від державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ 02.07.2016 р. надійшла заява про розгляд скарги у його відсутності.

Представник заінтересованої особи ПАТ «УкрСиббанк» в судовому засідання 30.06.2016 р. надала пояснення про те, що в даному випадку мала місце відмова від примусового виконання рішення суду, оскільки боржником частково виконано рішення суду, а в іншій частині борг анульовано. В судове засідання 02.07.2016 р. представник ПАТ «УкрСиббанк» не зявився, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутності.

Дослідивши матеріали скарги і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, ч. 1 ст. 12 та ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають статусу заявника. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Сихівському ВДВС Львівського МУЮ перебував виконавчий лист №2-2522/10 від 07.02.2011 року, виданий Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» 136 888 грн. 09 коп. боргу, а також 1 488 грн. 88 коп. судових витрат (а.с.46). На підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем Сихівського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження (а.с.45).

Згідно із заявою від 31.05.2016 р., що була подана представником стягувача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_4 державному виконавцю Сихівського ВДВС Львівського МУЮ, виконавче провадження ВП № 24628433 закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.5).

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що стягувачем ПАТ «УкрСиббанк» 31.05.2016 р. подано заяву державному виконавцю Сихівського ВДВС Львівського МУЮ про завершення виконавчого провадження (а.с.4). Така заява була подана у звязку із частковим виконанням рішення суду боржником ОСОБА_1 та фактично мало місце відмова стягувача від примусового виконання рішення суду.

У звязку з наведеним, державним виконавцем неправомірно було закінчено виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», такий після отримання заяви стягувача зобовязаний був звернутись до суду із заявою про визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду, а тому постанова державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2 від 31.05.2016 р. підлягає скасуванню.

Щодо оскарження постанови про стягнення виконавчого збору суд приходить до наступного.

Відповідно до оскаржуваної постанови ВП №24628433 від 31.05.2016 р. про закінчення виконавчого провадження, виконавчий збір боржником не сплачено і його слід виділити в окреме провадження, у звязку з чим постановою державним виконавцем 31.05.2016 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 13 837,69 грн. (а.с.6).

Відповідно до стаття 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; розміщення оголошення в засобах масової інформації; виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Нормою ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 25 цього Закону у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2 від 22.02.2011 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2522, виданого Сихівським районним судом м.Львова від 07.02.2011 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» 138 376,97 грн. та надано боржнику добровільно виконати в строк до 01.03.2011 року рішення суду (а.с.45).

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Відповідно до п. 3.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку ст. 28 Закону.

Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

У п.п. 3.7.1 п. 3.7 Інструкції зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у ч. 1 ст. 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Тобто, постанова про стягнення виконавчого збору мала б бути винесена державним виконавцем не пізніше 02.03.2011 року, однак така винесена після закінчення виконавчого провадження 31.05.2016 р.

Враховуючи вищенаведене, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 31.05.2016 р. ВП №24628433 є такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 386, 387 ЦПК України,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.05.2016 року ВП №24628433 та щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 31.05.2016 р. ВП № 24628433.

Скасувати постанову державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 31.05.2016 року ВП №24628433.

Скасувати постанову державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2 про стягнення з боржника виконавчого збору від 31.05.2016 р. ВП №24628433.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, що бере участь у справі, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.Ю. Теслюк