РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/5749/16-ц

пр. № 2/759/3310/16

16 червня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Ніколенку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в суду приміщенні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в квітні 2016 року заявив позов про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 261084 грн.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань.

Представник позивача ОСОБА_3 подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала.

ОСОБА_2 в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень на позов не надходило.

Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд знаходить за можливе постановити у справі заочне рішення на підставі наявних доказів.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_2 16.04.2013 року отримав від ОСОБА_1 в борг 10000 доларів США на строк до 01.01.2014 року, про що видав відповідну розписку.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов'язання, що випливають з договору позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Наявність розписки у позивача, вказує на те, що борг відповідачем не погашено, а тому суд визнає, що позов є обґрунтованим і може бути задоволений в сумі 248876 грн. (10000 доларів США в перерахунку на національну валюту на день розгляду справи).

Отже позов підлягає задоволенню частково.

За такого рішення, судовий збір на забезпечення розгляду справи, відповідно до ст. 88 ЦПК України, має бути розподілений між сторонами пропорційно задоволеної частки вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 248876 грн. на погашення заборгованості за договором позики від 16.04.2013 року, 1036 (одну тисячу тридцять шість) грн. 96 коп. трьох відсотків річних, нарахованих на позику станом на 12.02.2016р., та 2488 грн. 76 коп. судового збору, а всього 251364 (двісті п'ятдесят одну тисячу триста шістдесят чотири) грн. 76 коп.

В задоволені решти вимог позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий М.Ф. Сенько