У х в а л а

09 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання недійсним пункту договору, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просила визнати п. 10.11 договору фінансового лізингу з додатками від 22 жовтня 2014 року № 0114-00473, укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» недійсним, розірвати його та стягнути з відповідача сплачені кошти у розмірі 16 600 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22 жовтня 2014 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» було укладено договір фінансового лізингу з додатками, згідно з умовами якого останнє зобов'язалось придбати у власність та передати йому у користування трактор Geely Emgrand EC 7, а він (позивач) зобов'язався періодично сплачувати за користування трактором лізингові платежі.

Посилаючись на те, що умови фінансового лізингу не відповідають діючому законодавству та порушують його права, як споживача, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним п.10.11 договору фінансового лізингу з додатками, укладеного 22 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс». Розірвано договір фінансового лізингу з додатками, укладений 22 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс». Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс» на користь ОСОБА_4 сплачені кошти в розмірі 16 600 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку, що порушення судом норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання недійсним пункту договору, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик