У х в а л а

іменем україни

28 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., ГончараВ. П., Дербенцевої Т. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Білопільської районної лікарні державної ветеринарної медицини про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Білопільської районної лікарні державної ветеринарної медицини (далі - Білопільська РЛ ДВМ), у якому, посилаючись на незаконне звільнення, з урахуванням уточнень просив визнати незаконним наказ від 14 травня 2015 року № 13 про його звільнення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити його на посаді фельдшера ветеринарної медицини відділу незаразних хвороб та неплідності тварин Білопільської РЛ ДВМ з 14 травня 2015 року; стягнути з відповідача на свою користь 2 750 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 21 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 23 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що з 01 квітня 2013 року ОСОБА_4 працював на посаді фельдшера ветеринарної медицини відділу незаразних хвороб та неплідності тварин Білопільської РЛ ДВМ.

Згідно з п. 4 розділу 3 посадової інструкції ветеринарний фельдшер зобов'язаний дотримуватися, у тому числі Правил внутрішнього трудового розпорядку відповідно до п. 5.3 і п. 5.8 розділу 5 яких регламент роботи працівників лікарні встановлено з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. з обідньою перервою з 12 год. 15 хв. до 13 год. 00 хв. при п'ятиденному робочому тижні.

Наказом начальника Білопільської РЛ ДВМ від 17 лютого 2015 року № 3 за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі без поважних причин 10-13 лютого 2015 року) позивачу було оголошено догану. Дане дисциплінарне стягнення не знято.

Наказом начальника Білопільської РЛ ДВМ від 14 травня 2015 року № 13 позивача звільнено із займаної посади за систематичні прогули без поважної причини 03, 14 та 15 квітня 2015 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано у разі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Факт відсутності позивача на роботі 03 квітня 2015 року з 10 до 16 години підтверджується табелем обліку робочого часу за квітень 2015 року, доповідними працівників ветлікарні, актом про відсутність позивача на роботі.

Крім того, факт відсутності на роботі у вказаний час не заперечував і сам ОСОБА_4, а причини, на які він посилається як на поважність причин відсутності на роботі, не є поважними.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суди виходили із доведеності факту відсутності позивача на роботі без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня, тому його звільнення з роботи за вказаних обставин було проведено з дотриманням норм трудового законодавства.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про порушення відповідачем вимог трудового законодавства при його звільненні - безпідставні, оскільки обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження в судах і висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

Т. П. Дербенцева