АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5516/16 Справа № 188/1662/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Гайдук В.І., Калиновського А.Б.,

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним рішення субєкту владних повноважень та скасування державного акту про право приватної власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним рішення субєкту владних повноважень та скасування державного акту про право приватної власності.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, ОСОБА_2 посилалася на те, що домоволодіння №4 по вул. Набережній у с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області належало її матері ОСОБА_4, яка померла 01 червня 1990 року . Згідно із свідоцтвом про право на спадщину, виданого 16 січня 1991 року державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори, вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, як дочка померлої, яка прийняла спадщину на житловий будинок № 4 по вул. Набережній в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Рішенням виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради від 16 лютого 2016 року №06 адресу вказаного домоволодіння було змінено на вул. Набережна 4 «А». З моменту прийняття спадщини та до цього часу вона користується успадкованим домоволодінням та земельною ділянкою площею 0,47 га яка закріплена за цим домоволодінням. Вказаний факт було встановлено судовим рішенням. З метою оформлення права користування на вказану земельну ділянку площею 0,47 га вона зверталася до сільської ради посилаючись на те, що з 1991 року і по 2006 рік з проханням закріпити за нею спірну земельну ділянку, якою вона користується як власник домоволодіння. Зазначений факт встановлено судом і вказано в мотивувальній частині постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2010 року. В зазначеній постанові судом встановлено, що заяви позивача (подані в період 1991 року по 2006 рік) фактично залишені без розгляду. Суд зобов'язував відповідачів розглянути її заяви. Відповідач розглянувши її заяви відмовив у наданні у користування земельної ділянки площею 0,22 га по вул. Набережній, 4 «А» в с. Олефірівка через те, що вказана земельна ділянка знаходиться у приватній власності ОСОБА_5 Позивач оскаржує рішення виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради народних депутатів від 09 вересня 1995 року № 63 «Про передачу земельних ділянок громадянам сільської ради у приватну власність» в частині передачі земельної ділянки площею 0,25 га в с. Олефірівка по вул. Набережній ОСОБА_5 та державний акт на право приватної власності на землю серії ДП № 539 виданий 16 листопада 1996 року на ім'я ОСОБА_5 на право власності на земельну ділянку площею 0,1840 га, що розташована в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. На момент передачі земельної ділянки ОСОБА_5 діяв Земельний кодекс України від 18 грудня 1990 року і відповідач повинен був приймаючі вказане рішення, керуватися саме цим кодексом. Однак, відповідач прийняв рішення про розпорядження землею, яка перебувала в її користуванні, без попереднього вилучення чим порушив ч.ч. 8, 17, 16 ст. 31 ЗК України 1990 року. Позивач вважає, що рішення виконкому комітету Дмитрівської сільської ради від 09 вересня 1995 року № 63 «Про передачу земельних ділянок громадянам сільської ради у приватну власність» є протиправним в частині передачі земельної ділянки площею 0,25 га в с. Олефірівка по вул. Набережній ОСОБА_5 у приватну власність. Також зазначила, що виданий на підставі оспорюванного рішення державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № 539 від 16 листопада 1996 року на ім'я ОСОБА_5 підлягає скасуванню, а тому просила суд визнати недійсним рішення виконкому комітету Дмитрівської сільської ради від 09 вересня 1995 року № 63 «Про передачу земельних ділянок громадянам сільської ради у приватну власність» в частині передачі земельної ділянки площею 0,25 га в с. Олефірівка по вул. Набережній ОСОБА_5 у приватну власність, скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № 539, який видано від 16 листопада 1996 року на ім'я ОСОБА_5 на право власності на земельну ділянку площею 0,1840га, що розташована в с. Олефірівка Петропавлівського району, Дніпропетровської області, стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи згідно свідоцтва про право на спадщину від 16 січня 1991 року, виданого державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори, спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, померлої 01 червня 1990 року, є її донька - позивач ОСОБА_2 (а.с.10, 11).

У вказаному свідоцтві про прийняття спадщини зазначено, ОСОБА_2 прийняла спадщину, яка складалася із грошового вкладу та житлового будинку в с.Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області вул. Набережна, розташованого на земельній ділянці, закріпленій за колгоспом, житловий будинок зазначений в плані літ. «А» та наступні господарські та побутові будівлі та спорудами: сарай літ. «Б», сарай літ. «В», колодязь літ. «К», огорожа позн. 1-3, що розташовані на земельній ділянці, яка належить колгоспові (а.с.11). У свідоцтві про прийняття спадщини не вказано номер будинку та не вказано площу земельної ділянки, на якій розташований спадковий будинок.

Згідно з статтею 13 ЗК Української РСР (в редакції 1990 року) землекористувачами визнано: колгоспи, радгоспи, інші сільськогосподарські державні, кооперативні, громадським підприємства, організації і установи; промислові, транспортні, інші несільськогосподарські державним, кооперативні, громадські підприємства, організації і установ; громадяни СРСР.

Відповідно до ст.20 ЗК Української РСР (в редакції 1990 року) право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Статтею 63 ЗК Української РСР (в редакції 1990 року) передбачено, що кожний колгоспний двір має право на присадибну земельну ділянку, яка надається в порядку і в межах норм, передбачених статутом колгоспу.

Згідно копії погосподарської книги розмір земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок, що належав за життя ОСОБА_6 і розташований за адресою: с.Олефірівка вул. Набережна Петропавлівського району Дніпропетровської області (номер будинку не вказано), на 1990 рік, становить 0,47 га (а.с.11, 12, 54).

Відповідно ст.106-1 ЗК Української РСР (в редакції 1990 року) перехід права власності на жилий будинок, розташований у сільському населеному пункті, не тягне за собою переходу права користування присадибною земельною ділянкою. Надання присадибної земельної ділянки особі, до якої перейшло право власності на жилий будинок, провадиться на загальних підставах відповідно до вимог цього Кодексу.

У випадках переходу в спадщину права власності на розташований у сільському населеному пункті жилий будинок до спадкоємців, якщо вони не мають права на одержання в установленному порядку присадибної земельної ділянки, а також придбання громадянами, які постійно проживають у містах і селищах міського типу, жилого будинку в сільській місцевості для сезонного або тимчасового проживання або наявності у них у цій місцевості жилого будинку на праві особистої власності, який вони бажають використовувати для зазначеної мети, цим особам надається у користування земельна ділянка для утримання жилого будинку і виробництва сільськогосподарської продукції в порядку і розмірах, що визначаються законодавством Союзу РСР.

Статтею 67 ЗК України (в редакції 1990 року) передбачено, що громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Згідно вказаної статті розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) визначено відповідно до населеного пункту.

Рішенням виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 09 вересня 1995 року №63 ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка в с.Олефірівка для будівництва жилого будинку в розмірі 0,25 га. (а.с.51). Точна адреса земельної ділянки не зазначена.

Згідно Державного акта на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 09 вересня 1995 року №63, ОСОБА_5 13 листопада 1996 року було видано державний акт на право приватної власності на землю серія ДП без № на право власності на земельну ділянку площею 0,1840 га, що розташована в с.Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, призначену для обслуговування жилого будинку та ведення підсобного господарства (а.с.84). Точна адреса земельної ділянки в Державному акті також не зазначена.

26 лютого 2006 року ОСОБА_5 помер та рішенням Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2012 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_3 було визнано право власності на приватизовану земельну ділянку в с.Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.113). Точна адреса земельної ділянки в рішенні суду не вказана.

З матеріалів справи вбачається 18 травня 2010 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області ухвалено постанову, що набрала законної сили, якою визнано неправомірним рішення Дмитрівської сільської ради про вилучення у ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 0,22 га за адресою вул. Набережна, 4 в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області та визнано протиправною бездіяльність Дмитрівської сільської ради щодо розгляду питання про захист її порушеного права викликаного неправомірним вилученням земельної ділянки розміром 0,22 га за адресою вул. Набережна, 4 в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Визнано протиправною бездіяльність Дмитрівської сільської ради по розгляду заяви та неприйняттям рішення по заяві ОСОБА_2 Зобовязано Дмитрівську сільську раду Петропавлівського району Дніпропетровської області належним чином розглянути заяву щодо надання ОСОБА_2, земельної ділянки розміром 0,47 га у користування для ведення присадибного господарства по вул. Набережна, 4 в с.Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області та прийняти правомірне рішення (а.с.13-15).

Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область Петропавлівський район с.Олефірівка вул.Набережна буд.4 належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 2010 року (а.с. 35, 36).

З матеріалів справи вбачається рішенням відповідача №81 від 15 червня 2011 року відмовлено ОСОБА_2 у наданні земельної ділянки розміром 0,47 га у користування для ведення присадибного господарства по вул.Набережна, 4а в с.Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 198, 199).

Рішенням виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району №06 від 16 лютого 2016 року було присвоєно житловому будинку, головою господарства якого являється ОСОБА_2, адресу: с.Олефірівка вул.Набережна, буд.№4а Петропавлівський район Дніпропетровська область (а.с.70, 71).

Розмір земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок - с.Олефірівка вул.Набережна, буд.№4а Петропавлівський район Дніпропетровська область, що належить позивачу та яка надана для обслуговування житлового будинку у вказаному рішенні Дмитрівської сільської ради не зазначений.

В акті обстеження земельної ділянки в с.Олефірівка по вул.Набережна, 4а від 01 березня 2016 року, складеного комісією Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, вказано, що земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться в с.Олефірівка по вул.Набережна, 4А і розташована вона між земельними ділянками громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с. 82). Розмір земельної ділянки ОСОБА_2 в акті обстеження земельної ділянки не зазначено.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України (в редакції 2002 року) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами у грудні 2015 року, позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що Дмитрівською сільською радою було прийнято оскаржуване рішення про розпорядження земельною ділянкою, передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки, яка перебувала в її користуванні (а.с. 2-9, 74-77).

Відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Слід зазначити в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, який саме розмір земельної ділянки, на якій розташований належний позивачу житловий будинок за адресою: с.Олефірівка вул.Набережна, буд.№4а Петропавлівський район Дніпропетровська область, знаходиться у фактичному користуванні позивача.

Розмір земельної ділянки за вищевказаною адресою: с.Олефірівка вул.Набережна, буд.№4а Петропавлівський район Дніпропетровська область, що знаходиться в користуванні позивача, взагалі у жодному з документів не зазначено.

Отже, докази на підтвердження того, що частину земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача та на якій розташований будинок, що належить позивачу, було передано відповідачем у приватну власність ОСОБА_5, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що видачею на імя ОСОБА_5 державного акту на право приватної власності на землю площею 0,1840 га порушуються права позивача ОСОБА_2 на користування земельною ділянкою, на якій розташований належний їй будинок, є безпідставними та будь-якими належними доказами по справі не підтверджуються.

Приведені в апеляційній скаргі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді