Ухвала

іменем україни

16 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ПАТ «КБ «Експобанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість станом на 08 липня 2014 року за договором кредиту і забезпечення від 28 листопада 2007 року № 217/АК-2007 на загальну суму 937 963 грн 10 коп., з яких: 19 240,19 доларів США, що еквівалентно 226 736 грн 12 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 133,94 доларів США, що еквівалентно 1 578 грн 42 коп. - прострочена заборгованість за процентами, 5 786 грн 64 коп. - прострочена заборгованість за комісією, 55 384,53 доларів США, що еквівалентно 652 679 грн 25 коп. - пеня за несвоєчасну сплату простроченої заборгованості, 2 682,47 доларів США, що еквівалентно 31 611 грн 54 коп., 19 571 грн 13 коп. - пеня за несвоєчасну сплату нарахованої щомісячної комісії, мотивуючи свої вимоги наступним.

28 листопада 2007 між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 24 тис. доларів США на умовах повернення, платності та строковості зі сплатою 12 % річних терміном до 27 листопада 2014 року.

Свої зобов'язання банк виконав в повному обсязі, в той час як відповідач проценти та тіло кредиту не погашає, у зв'язку із чим виникла заборгованість.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги, окремо додав, що невиконання відповідачем з 2009 року своїх обов'язків за кредитним договором надало позивачу право згідно з умовами кредитного договору змінити строк виконання останнього, направивши 14 жовтня 2009 року відповідачу повідомлення-вимогу із зазначенням конкретного терміну завершення розрахунків - через 30 днів.

Рішенням Соломʼянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «КБ «Експобанк» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Установлено, що 28 листопада 2007 між сторонами укладено договір кредиту і забезпечення № 217/АК-2007, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 24 тис. доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності, зі сплатою 12 % річних терміном до 27 листопада 2014 року.

З метою забезпечення своїх зобов'язань відповідач передав банку в заставу автомобіль «Шевролет Авео», 2007 року випуску.

Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, станом на 08 липня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 937 963 грн 10 коп., з яких: 19 240,19 доларів США, що еквівалентно 226 736 грн 12 коп. - заборгованість за кредитом, 133,94 доларів США, що еквівалентно 1 578 грн 42 коп. - заборгованість за процентами, 5 786 грн 64 коп. - заборгованість за комісією, 55 384,53 доларів США, що еквівалентно 652 679 грн 25 коп. - пеня за кредитом, 2 682,47 доларів США, що еквівалентно 31 611 грн 54 коп. - пеня за процентами, 19 571 грн 13 коп. - пеня за сплату комісії.

14 жовтня 2009 року ПАТ «КБ «Експобанк» надіслало ОСОБА_4 досудову вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Із позовом банк звернувся 12 березня 2014 року, тобто із спливом позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Така заява подана відповідачем.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що банком при зверненні до суду пропущено позовну давність.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, зазначаючи при цьому, що доводи апеляційної скарги про те, що банком не пропущено строк позовної давності, оскільки строк дії договору визначено до 27 листопада 2014 року, а до суду банк звернувся 12 березня 2014 року, колегія суддів відхилила з огляду на те, що 14 жовтня 2009 року банком було змінено строк виконання основного зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції відмовив в позові в зв'язку із відсутністю заборгованості відповідача перед банком, колегія суддів оцінила критично, оскільки при ухваленні рішення суд встановив наявність заборгованості, проте залишив позовні вимоги без задоволення за пропуском позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ПАТ «КБ «Експобанк» не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» відхилити.

Рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Ю.Г.Іваненко

О.М.Ситнік