Справа № 461/2556/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/4279/16 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретар Фейір К.О.

з участю представника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» Залоги Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2016 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження, заінтересовані особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалу суду оскаржило ПАТ «Львівгаз». Вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Стверджує, що у разі ухвалення рішення проти кількох відповідачів, у виконавчому листі зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним, та не передбачено, що у такому випадку зазначається лише один боржник. Вважає, що суд першої інстанції всупереч ст. 103 ЦПК України, де зазначено вимоги до судового наказу, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та раніше виданому судовому наказу №461/12227/14-ц фактично встановлює неможливість виконання виконавчого документа про солідарне стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» Залоги Н.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження

(крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (ім'я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

З скарги на постанову державного виконавця, поданої відповідно до ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», вбачається, що Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» оскаржується постанова ВП№50001338 від 02.02.2016 року, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження, з посиланням на незаконність постанови, так як в такій міститься вказівка на не зазначення ідентифікаційного номера боржника. (а.с.1)

Разом з тим, з постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 02.02.2016 року ВП №50001338 вбачається, що у відкритті виконавчого провадження відмовлено з посиланням на не поданням судових наказів на кожного солідарного боржника. (а.с.3)

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Матеріалами справи стверджується, що в скарзі заявник зазначив прохання проводити розгляд справи без участі представника ПАТ «Львівгаз», а також, що змін і доповнень до скарги останнім не подано. (а.с.2)

А відтак, оскільки підстави скарги відсутні у оскаржуваній постанові, колегія суддів вважає, що законних підстав для задовлення скарги суд не мав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у разі ухвалення рішення проти кількох відповідачів, у виконавчому листі зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним, та не передбачено, що у такому випадку зазначається лише один боржник, що суд першої інстанції всупереч ст. 103 ЦПК України, де зазначено вимоги до судового наказу, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та раніше виданому судовому наказу №461/12227/14-ц фактично встановлює неможливість виконання виконавчого документа про солідарне стягнення заборгованості за спожитий природний газ, є таким, що не стосується заявлених вимог і доказів, викладених у скарзі, та не може бути підставою для визнання дій державного виконавця неправомірними і скасування постанови.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.