Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/2384/15 Головуючий у 1 інстанції: Мусієнко Н.М.
Провадження № 22-ц/778/2272/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2016 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія», про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 12 листопада 2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_4 був укладений Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4647103. Відповідно до даного Полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ЗАЗ», державний реєстраційний номер «АР 0223 ВЕ».

08 квітня 2014 року в м. Запоріжжя на перехресті вул. Дніпропетровське шосе - вул. Піщана мала місце дорожньо-транспортна пригода між «ЗАЗ», державний реєстраційний номер «АР 0223 ВЕ», під керуванням ОСОБА_5, та мотоцикла «Хонда», державний реєстраційний номер «АР 3918 АА», під керуванням ОСОБА_6 Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2014 року ОСОБА_5 була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АС/4647103.

Товариством визнано вказану подію страховим випадком, відповідно до чого здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 8192,60 грн., що підтверджується страховим актом від 04 вересня 2014 року.

З метою досудового врегулювання спору ОСОБА_5 було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, проте ніяких дій ОСОБА_5 щодо відшкодування збитків не було здійснено.

Посилаючись на положення ст.ст.20-1, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначаючи, що відповідач не повідомила ПрАТ «СК «Провідна» про настання страхового випадку, просило стягнути з ОСОБА_5 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 8192,60 грн. та витрати на сплату судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» страхове відшкодування за завдані збитки в розмірі 8192 грн. 60 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 00коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.04.2014р. в м. Запоріжжя на перехресті вул. Дніпропетровське шосе вул. Піщана сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулось зіткнення автомобіля «ЗАЗ», державний реєстраційний номер «АР 0223 ВЕ», під керуванням ОСОБА_5 з мотоциклом «Хонда», державний реєстраційний номер «АР 3918 АА», яким керував ОСОБА_6.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «ЗАЗ», державний реєстраційний номер «АР 0223 ВЕ», згідно з полісом №АС/4647103 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.11.2013р., був застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (а.с.11).

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2014р. ОСОБА_5 була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.14-16).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ», державний реєстраційний номер «АР 0223 ВЕ», була одночасно застрахована за двома полісами обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, в тому числі ОСОБА_5 за полісом №АС/9716654 від 02.04.2014 року, виданим Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» (а.с.72).

Судом також встановлено, що потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 звертався до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі полісу №АС/9716654 від 02.04.2014 року, проте отримав відмову у задоволенні заяви з підстав нікчемності зазначеного полісу у звязку з порушенням страхувальником ОСОБА_5 положень ст.989 ЦК України щодо повідомлення страховика про те, що обєкт вже застрахований (а.с.112-113).

Судом також встановлено та підтверджується страховим актом №1 2 від 04.09.2014 року, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» визнало подію, що сталася 08.04.2014р. в м. Запоріжжя на перехресті вул. Дніпропетровське шосе вул. Піщана, страховим випадком та на підставі полісу №АС/4647103 задовольнив заяву потерпілого ОСОБА_6 про виплату страхового відшкодування в розмірі 8192 грн.60 коп. (а.с.24).

Як вбачається з матеріалів справи, водій транспортного засобу ОСОБА_5 не повідомила ПАТ «Страхова компанія «Провідна» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 08.04.2014р.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія», про відшкодування шкоди в порядку регресу є обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, які полягають в тому, що відповідач не повинна була повідомляти ПАТ «Страхова компанія «Провідна» про настання страхової події, оскільки договір страхування із зазначеною страховою компанією укладався не нею, власником транспортного засобу, а ОСОБА_7, який користувався автомобілем «ЗАЗ», державний реєстраційний номер «АР 0223 ВЕ», до того, як цей автомобіль був придбаний у власність відповідачем, колегія суддів вважає неприйнятними з огляду на таке.

Відповідно до п. 1.1. ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

За приписами п. 1.4. ст. 1 зазначеного Закону особи, відповідальність яких застрахована - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Окрім того, згідно з п.1.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власниками транспортних засобів вважаються юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ст.20-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії.

У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обовязки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.

Підпунктом 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній до 07.08.2011р.) передбачено, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобовязані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Заперечуючи проти позову та посилаючись на те, що попередній власник не передавав їй поліс №АС/4647103 та не повідомляв про його наявність, ОСОБА_3 не надала доказів щодо підтвердження цих обставин, що є її обовязком згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів страхової справи Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», з якою ОСОБА_3 укладала договір обовязкового страхування (довідка по справі №ГО1126-14 від 16.04.2014 року) (а.с.217), відповідачу було відомо про наявність першого поліса №АС/4647103 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.11.2013р., виданого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна».

Дії ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» щодо відмови ОСОБА_8 у виплаті страхового відшкодування у звязку з неповідомленням про наявність першого полісу відповідачем не оскаржувались.

З огляду на вищезазначені обставини, доводи відповідача про те, що вона не укладала договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4647103, тому в неї не було обовязку перед ПАТ «Страхова компанія «Провідна» щодо повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 08.04.2014р., у звязку з чим не порушувала вимог п. 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо своєчасного повідомлення позивача про ДТП, і не може у звязку з наведеним нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок ДТП, обґрунтовано не було взято до уваги судом першої інстанції.

За таких обставин колегія вважає, що ухвалене в справі судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: