АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/7145/14-ц Головуючий І інстанції Чайка І.В.
Провадження: 22-ц/790/3108/16 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Овсяннікової А.І., Коваленко І.П..

за участю секретаря - Котлярової М.Ю.

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21 березня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договір кредиту, поруки та іпотеки та застосування наслідків недійсності правочинів, -

встановила :

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 10.06.2008 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0 . За умовами кредитного договору позивач отримала в строкове користування кредитні кошти в сумі 58 000 доларів США, зі сплатою процентів у розмірі 12% річних, строком повернення не пізніше 10.06.2027 року. В 2014 році позивач отримала правову консультацію щодо невідповідності умов кредитного договору вимогам законодавства, а саме: ст.ст. 11, 15,19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 203, 230 ЦК України, Постанови Правління Національного Банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Позивач вважає, що відповідач ввів її в оману щодо істотних умов кредитного договору з метою отримання ПАТ «УкрСиббанк» надприбутків, а також відповідачем не виконана переддоговірна робота щодо надання позивачу повної та достовірної інформації стосовно умов кредитування, що на думку ОСОБА_1 порушує її права як споживача фінансової послуги, а тому кредитний договір, та похідні від нього договори іпотеки та поруки, підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.

Просила визнати недійсними договір про надання споживчого кредиту № 0 від 10.06.2008 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, договір поруки № 0П від 10.06.2008 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , договір іпотеки від 10.06.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 3431 та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 49 503, 32 грн. та понесені позивачем судові витрати .

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21 березня 2016 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Посилалась на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин справи. В обґ рунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що підпис позивача ОСОБА_1 у договорі про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 10.06.2008 р. ( далі за змістом Договір) є доказом того, що сторони погодились з його умовами. Не враховано, що при підписанні спірного договору ОСОБА_1 була надана недостовірна та неповна інформація щодо умов кредиту. Судом першої інстанції не надано оцінку тому, що додаток №1 до Договору, де міститься графік платежів, який складений працівниками банку всупереч положень Договору містить неправильне зазначення щомісячного платежу, терміну кредиту, відсоткову ставку та абсолютне подорожчання кредиту. Не взято до уваги повний зміст інформаційного листа ПАТ «УкрСиббанк» від 10.06.2008 року. Не надано оцінку відповіді Державної інспекції з питань захисту прав споживача від 14.11.2014 року № 11-2381/7, в якому звертається увага на надання банками України інформації споживачу щодо умов кредитування, сукупну вартість кредиту та методику, яка використовується для визначення валютного курсу, строків і комісій. Не прийнято до уваги висновки двох судово економічних експертиз, які свідчать про те, що сторони Договору в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Судом першої інстанції не надано оцінку договору № 20-2356 від 27.06.2008 року про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків, в якому зазначено термін кредиту 19 років. Не враховав вимоги ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом і іпотечними сертифікатами». Вважає, що в змісті Договору та додаткової угоди № 1 відсутні встановлені законодавством обовязкові умови, які необхідні для їх укладання, що і є підставою для визнання договорів недійсним, відповідно до вимог ст. ст.215, 230 ЦК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 п.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що зміст оспорюваного договору відповідає вимогам, встановленим законодавством для укладеннядоговору відповідачем дотримано всіх вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Судом першої інстанції враховувались вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме: вимоги ст. ст.203,215, 1054 ЦК України, ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», та ст.ст. 536,638 ЦК України з приводу того, чи було досягнуто між сторонами кредитного договору згоди щодо усіх істотних умов договору. Суд зазначає, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатку до кредитного договору «Графік погашення кредиту», які підписані позивачкою, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Судом враховано, що договір поруки № 0П від 10.06.2008 року та договір іпотеки від 10.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 3431, є похідні від договору про надання споживчого кредиту № 0 від 10.06.2008 року та зроблено висновок, що застосування наслідків недійсності правочину відсутні.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що 15.05.2008 року ОСОБА_1 звернулася до АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ « УкрСиббанк» із заявою анкетою позичальника на отримання кредиту, відповідно до якої вона була ознайомлена відповідачем із умовами кредитування, про що свідчить її підпис у цій заяві. ( т.1 а.с. 175-178).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

10.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0 відповідно до п.1.1. якого банк надав, а позичальник отримав кредит в сумі 58 000 доларів США, зі сплатою 12% річних, кінцевим терміном повернення кредиту та сплаті процентів не пізніше 10.06.2027 року шляхом сплати аннуїтетних платежів в розмірі 670 доларів США (п.1.2.2 кредитного договору). День сплати аннуїтетних платежів 10 число, кожного календарного місяця строку кредитування.( т.1 а.с. 8-15).

Пунктом 10.13. кредитного договору Позичальник підтвердила про те, що перед підписанням даного Договору Позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Сукупна вартість кредиту визначається в Додатку №1«Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» ( т.1 а.с. 16-23).

Відповідно до Додатку №1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» до кредитного договору останній аннуїтетний платіж в розмірі 497, 51 доларів США підлягав сплаті позивачкою в квітні 2025 року. Реальна процентна ставка визначена в колонці «7» - в розмірі 14, 13. Абсолютне значення подорожчання кредиту колона «8» - 84 583, 06 дол. США, останній страховий платіж колонка «6.1.» в розмірі 1991, 63 грн. підлягав сплаті Позичальником - 06.2026 року. Строк страхування повинен був перевищувати термін кредитування на три місяці згідно п. 4.8. кредитного договору). Згідно зноски Додатку №1 до кредитного договору - для розрахунку значення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту застосовується сума страхового платежу за другий та наступний роки на рівні страхового платежу за перший рік. Зазначений додаток підписаний сторонами.

Крім того, в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за Договором між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 0П від 10.06.2008 року ( т.1 а.с. 136-137).

10.06.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 34319 ( т.1 а.с. 132-135)

На протязі 2008 -2014 років позивач здійснювала платежі за кредитним договором.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що підпис позивача ОСОБА_1 у Договорі є доказом того, що сторони погодились з його умовами, так як не враховано, що при підписанні спірного договору ОСОБА_1 була надана недостовірна та неповна інформація щодо умов кредиту є безпідставними.

Відповідно до п.2.1. Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» ( далі - Правила) банки зобовязані перед укладанням кредитного договору надати споживачу у письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. Пунктами 3.1., 3.3 цієї Постанови передбачений обовязок банків в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, тощо. Банки зобовязані зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, а також визначити її в процентному значенні у вигляді реальної процентної ставки за наведеною в цій Постанові формулою, а також вказати абсолютне значення подорожчання кредиту.

Згідно п. 3.1 Правил банки зобовязані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обов'язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3 Правил).

Відповідно до п.10.13 Договору ПАТ «УкрСиббанк» виконав зобовязання щодо надання позивачу інформації перед укладанням кредитного договору, що вимагається вимогами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилами.

Підписавши кредитний договір, позивач посвідчила свою обізнаність та згоду з умовами кредитного договору.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що в день підписання спірного договору ОСОБА_1 було надано інформацію про детальний розпис сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту. Сторонами кредитного договору було підписано Додаток № 1 до кредитного договору - Графік погашення заборгованості по кредиту, в якому міститься таблиця де зазначено суму в доларах США, яку позивач повинна сплачувати кожного місяця впродовж усього часу користування кредитом. Отже позивач отримала повну інформацію достатню для вчинення свідомого вибору установи кредитування, фінансового продукту та обрання відповідних умов кредитування. Порушень прав споживача щодо невиконання ПАТ «УкрСиббанк» переддоговірної роботи з позивачем не вбачається.

Посилання апелянта, що судом першої інстанції не надано оцінку тому, що додаток №1 до Договору, де міститься графік платежів, який складений працівниками банку всупереч положень Договору містить неправильне зазначення щомісячного платежу, терміну кредиту, відсоткову ставку та абсолютне подорожчання кредиту, що підтверджується висновками двох судово економічних експертиз №9457 від 11.11.2014 року та № 1229/15 15 від 27.11.2015 р., є помилковими і спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що по справі проведено дві судово економічні експертиз №9457 від 11.11.2014 року та № 1229/15 15 від 27.11.2015 р. та допитані судові експерти, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно.

Розмір щомісячного аннуїтетного платежу за Договором становить 670 доларів США, який розрахований ПАТ «УкрСиббанк» за формулою, що затверджена «Регламентом роботи з аннуїтетними графіками погашення кредитів за програмами кредитування фізичних осіб з використанням АБС SAP for Banking» АТ «УкрСиббанк».

Обрахунок судовим експертом ОСОБА_5 аннуїтетного платежу в розмірі 646, 92 доларів США здійснювався з урахуванням терміну кредитування 10.06.2027 року (п 1.2.2 кредитного договору).

З додатку №1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, встановлений» до Кредитного договору вбачається, що дійсно колонка 1 «дата платежу» розрахована по 06.2027 рік, однак останній аннуїтетний платіж колонка 3 «погашення основної суми кредиту» в розмірі 497, 51 доларів США та колонка 4 «проценти за користування кредитом» 4.98 долара США процентів Позичальником підлягав сплаті в квітні 2025 року, а з травня 2025 року по червень 2027 року в колонках 3, 4 зазначено аннуїтетний платіж розмір якого дорівнює 0.

Судом першої інстанції враховано, що п.1.2.2 кредитного договору та Додаток №1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» має суперечності щодо кінцевого терміну повернення останнього розміру аннуїтетного платежу по кредиту, що впливає на належне виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором у відповідності до ст. ст. 526, 530 ЦК України (загальні умови та строк виконання зобовязання) та у разі порушення Позичальником зобовязання по поверненню останнього аннуїтетного платежу надає право Позичальнику довести відсутність своєї вини. Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний факт не є підставою для звільнення від відповідальності за ст. 614 ЦК України.

Розбіжність в кінцевій даті повернення аннуїтетного платежу в п.1.2.2 кредитного договору та Додатку №1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» не є введенням ПАТ «УкрСиббанк» в оману позивача за приписами ст. 230 ЦК України, оскільки вона виникла у звязку із обранням ПАТ «УкрСиббанк» та експертом різних днів сплати аннуїтетного платежу ( відповідачем обрано -1 число кожного місяця, експертом -10).

Обрахування експертом абсолютного подорожчання кредиту відбулось без врахування правил «Регламенту роботи з аннуїтетними графіками погашення кредитів за програмами кредитування фізичних осіб з використанням АБС SAP for Banking» АТ «УкрСиббанк» за яким Відповідач округлює розмір аннуїтетного платежу до 1 цілої, та із застосуванням експертом аннуїтетного платежу в розмірі 646, 92 доларів США та терміну кредитування червень 2027 рік, що безперечно впливає на визначення розміру абсолютного значення здороження кредиту.

Договір містить всі істотні умови, що вимагають чинним законодавством для даного виду договорів по наданню фінансових послуг.

Зі сторони позивача не приведено жодного доказу в підтвердження факту істотного порушення відповідачем умов Договору .

Судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, що висновки судово-економічних експертиз не підтверджують доводи позивача про введення його відповідачем в оману стосовно істотних умов кредитного договору та ненадання йому повної і достовірної інформації як споживачу фінансових послуг у відповідності до ст.11 ЗУ « Про захист прав споживачів» та постанови НБУ № 168 від 10.05.2007 року.

Розрахунок вартості кредиту не є підставою для визнання кредитного договору недійсним з підстав введення в оману, оскільки істотні умови договору сторонами обумовлені та досягнуті, що підтверджується підписаним договором про надання споживчого кредиту. Правильність або неправильність розрахунку сукупної вартості кредиту не впливає на дійсність договору в цілому.

Згідно із ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 визначено, що положення пп. 22, 23 ст. 1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи .

Висновки рішення суду першої інстанції відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування або зміни рішення суду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21 березня 2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді