Справа № 177/2846/15-ц
Провадження № 2/177/246/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 червня 2016 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 30.11.2015 року звернулась до суду та збільшуючи розмір позовних вимог 19.02.2016 року (а.с.39-42) просила суд встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року як між рідною донькою та батьком та встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4 її батько.

Позивач та за життя її батько ОСОБА_4 постійно проживали разом однією сім'єю в АДРЕСА_1, вели спільне господарство, ОСОБА_1 доглядала батька, а після його смерті веде селянське та домашнє господарство, доглядає за будинком.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на вище вказаний житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1.

При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 позивачу постановою від 31.07.2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність між нею та ОСОБА_4 документально підтверджених родинних зв`язків із-за розбіжності в написанні по батькові спадкодавця, а саме в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено «ОСОБА_3», а в свідоцтві про народження спадкоємиці по батькові спадкодавця російською мовою «ОСОБА_4».

Крім того, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність доказів фактичного управління або володіння спадковим майном та відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1.

Відсутність документально підтвердженого факту родинних відносин та підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_4 унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, у зв`язку з чим позивач, вважаючи себе спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, просила позовні вимоги задовольнити та встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року як між рідною донькою та батьком та встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, вказуючи, що вона не заявляла про відмову від спадщини.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 просила судове засідання проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити (а.с.13,66)

Представник відповідача Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області також надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, заявлені вимоги визнають у повному обсязі (а.с.36).

Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі та давши їм належну оцінку, вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.11.1995 року (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 про що вказувала позивач.

При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 позивачу постановою від 31.07.2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність між нею та ОСОБА_4 документально підтверджених родинних зв`язків, із-за розбіжності в написанні по батькові спадкодавця, а саме в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено «ОСОБА_3», а в свідоцтві про народження спадкоємиці по батькові спадкодавця російською мовою «ОСОБА_4». Крім того, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність доказів фактичного управління або володіння спадковим майном та відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10).

В силу п. 4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання, яка саме правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Оскільки в даному випадку спірні правовідносини мали місце в 1994 році, то в силу п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року та положень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець, визнається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 з заявою про намір прийняти спадщину звернулась позивач по справі ОСОБА_1, крім неї з заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття до нотаріальної контори ніхто не звертався, заповіти нотаріальною конторою не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину не видавались, заведена спадкова справа № НОМЕР_3, про що зазначено в листі завідувача Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. від 08.01.2016 року № 6/02-14 та що вбачається з інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 08.01.2016 року (а.с.26-28).

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст. 285 ЦПК).

При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Той факт, що позивач та ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року постійно проживали на час відкриття спадщини, вели спільне господарство, піклувалися один за одним, були пов'язані спільним побутом підтверджується актом від 15.10.2015 року складеним ОСОБА_8, ОСОБА_9 та посвідченим секретарем Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Бухіннік Н.І. де зазначено, що ОСОБА_11 є рідною донькою ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та проживала разом з ним на протязі останніх 25 років, вела разом з ним спільне господарство за адресою АДРЕСА_1 та довідкою Кіровської сільської ради від 11.03.2016 року № 62 (а.с.30,50).

При дослідженні свідоцтва про смерть ОСОБА_4 від 23.11.1995 року (а.с.9) встановлено, що місце смерті в ньому вказано с. Зелений Гай Криворізького району Дніпропетровської області, що свідчить про те, що останній за життя та до моменту смерті дійсно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Тож, як встановлено при розгляді справи, ОСОБА_1 дійсно на момент смерті та після відкриття спадщини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 року постійно спільно проживала з останнім, вела спільне господарство, була пов'язана спільним побутом та мала взаємні права та обов`язки з померлим, тому суд приходить до висновку, що фактично ОСОБА_1 вступила в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, тому прийняла спадщину після ОСОБА_4 відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п. 7 постанови №5 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року - суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Той факт, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 25.02.1978 року, де зазначено, що ОСОБА_1 після укладення шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_1» та свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 10.08.1953 року та актовим записом про народження № 42 з якого вбачається, що її батьком є (російською) ОСОБА_4, а матір'ю ОСОБА_14 (а.с.63).

Суд вважає важливим зазначити, що збігається ім'я та прізвище батька позивача «ОСОБА_4», вказані в свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть останнього, що дозволяє ідентифікувати його як одну людину (а.с. 9,11).

Крім того, в повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 21.04.2016 року вже українською мовою по-батькові батька позивача вказано «ОСОБА_3» (а.с.64-65).

Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_4 померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року, як між батьком та донькою знайшов своє підтвердження і в акті від 15.10.2015 року складеним ОСОБА_8, ОСОБА_9 та посвідченим секретарем Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Бухіннік Н.І. де зазначено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та довідками Кіровської сільської ради від 04.08.2015 року № 104, 11.03.2016 року № 62 (а.с.5,30,50).

Також, сам факт наявності у позивача свідоцтва про смерть ОСОБА_4, той факт, що вона проживала з ним за його життя та на даний час проживає в його будинку, прийняла спадщину після його смерті слугує підтвердженням факту родинних відносин між померлим та позивачем та свідчить про те, що ОСОБА_1 дійсно є донькою ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

З вище викладеного можна зробити висновок, що розбіжності в написанні по-батькові спадкодавця, батька позивача, виникли під час помилки в перекладі з російської «ОСОБА_4» на українську мову «ОСОБА_3», що стало значною перешкодою для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року у позасудовому порядку.

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що відсутність факту прийняття спадщини та факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті спадкодавця, а також виходячи з того, що іншого порядку встановлення даного факту окрім судового, законом не визначено, суд вважає за необхідне встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року як між рідною донькою та батьком та встановити факт прийняття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 60, 208, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною донькою ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: