АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1561/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 травня 2016 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_6 про розстрочку виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: Будищенська сільська рада Звенигородського району, про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року, яким позов ОСОБА_7 задоволено та визнано заповіт від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 від 28 лютого 2011 року недійсним. Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати у розмірі 5 169, 60 грн.

Визнаючи за собою борг, як на підставу для розстрочення виконання вказаного рішення заявниця зазначила на ряд обставин, що ускладнюють виконання нею рішення суду. Зокрема, заявниця вказала, що вона хворіє на тяжку хворобу поскільки 10 вересня 2015 року перенесла другий у своєму житті інсульт та має ряд інших хронічних захворювань. Крім того, вона є інвалідом другої групи як потерпіла від Чорнобильської катастрофи першої категорії, в зв'язку із чим потребує постійного лікування і значна частина її доходів витрачається на придбання ліків.

ОСОБА_6 зазначила, що її дохід складає 1 640 грн., є безробітною 64 річною жінкою, пенсіонеркою по віку та по хворобі, не може працювати, не має власного житла та транспортних засобів, у зв'язку із чим перебуває у вкрай тяжкому матеріальному становищі та просила суд розстрочити виконання рішення суду шляхом сплати щомісячно грошової суми у розмірі 200 грн. на період часу в 26 місяців з дня постановлення відповідної ухвали.

Ухвалою Звенигородського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2016 року заяву ОСОБА_6 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на незаконність та необгрунтованість ухвали районного суду, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильну оцінку доказів, просить ухвалу скасувати та постановити нову по суті заяви.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вважав, що заявницею не наведено обставин, які мають характер особливих або виняткових, не надано жодних доказів на підтвердження складного збігу обставин чи наявності такого майнового стану, який би давав підстави для розстрочки виконання рішення суду, а обставини, на які посилається заявниця, як на підставу надання розстрочки (тяжке матеріальне становище, пенсіонерка по віку та по хворобі, так як потребує постійного вживання ліків), не свідчать про наявність виключних підстав, що є необхідною умовою для розстрочки виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, закон пов'язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження наявності обставин, що утруднюють виконання рішення про розстрочку ОСОБА_6. зокрема про численні проблеми зі здоров'ям та тяжку хворобу надала:

- виписку з історії хвороби № 03843 від 29 квітня 2016 року (а.с. 199), згідно відомостей якої заявниця, ІНФОРМАЦІЯ_1, має ІІ групу інвалідності, хворіє з 2000 року, у 2004 та 2015 роках перенесла інсульти та має гіпертонічну хворобу та переліком рекомендованих лікарських припаратів;

- виписку із стаціонарної картки хворого № 4717 від 03 грудня 2015 про проведення обстеження та виписки для продовження амбулаторного лікування рекомендованими лікарськими припаратами (а.с. 201).

Квитанцією від 23 травня 2016 року (а.с. 221) підтверджується фінансові витрати заявниці на придбання ліків у розмірі 1 187,5 грн. на придбання лікарських засобів, рекомендованих лікарями для продовженян амбулаторного курсу лікування хворої.

Вказані обставини колегія суддів вважає достатніми доказами наявность у ОСОБА_6 важкої хвороби, на лікування якої останній необхідні значні матеріальні витрати.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_3 12 ААА № 192916 (а.с. 202) ОСОБА_6 має другу групу інвалідності безтерміново, є пенсіонером за віком та знаходиться на обліку у Звенигородському ОУПФУ, отримує пенсію по інвалідності та за півроку дохід якої складає 9076, 1 грн. (довідка ПФУ № 307/06 від 11 травня 2016 року). (а.с. 198)

Таким чином, середньомісячний дохід ОСОБА_6 складає 1513 грн.

Крім того, чоловік заявниці ОСОБА_9 є також інвалідом ІІ групи та пенсіонером за віком згідно довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_3 10 ААА № 245165 від 20 квітня 2010 року. (а.с. 217-218)

Дані про наявність у боржника будь-якого рухомого та нерухомого майна в матеріалах справи відсутні.

Вищевказані докази в їх сукупності свідчать про особливий характер обставин, що ускладнюють виконання рішення суду.

Крім того, суд враховує позицію стягувача по рішенню Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року щодо його погодження на розстрочку виконання вказаного рішення, що свідчить про визнання ним тяжкого матеріального становища боржниці та визнання ним особливого характеру обставин, що впливають на виконання ОСОБА_6 рішення суду про стягнення з неї 5 169, 6 грн., в зв'язку із чим колегія суддів встановлені обставини можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення суду відповідно до приписів ст. 373 ЦПК України.

Визначаючи період та розмір щомісячних платежів по виконанню рішення, колегія суддів приймає до уваги положення ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», загальну суму боргу та визнаний і допустимий для ОСОБА_7 розмір щомісячного платежу по виконанню рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року, принцип недопустимості необгрунтованого затягування виконання рішення суду що істотно порушить права позивача на одержання від відповідачів грошової суми в розумні строки, вважає за необхідне розстрочити виконання означеного рішення щодо стягнення з ОСОБА_6 загальної суми 5 169, 60 грн. рівними частинами по 304 грн. щомісячно періодом на 17 місяців з дня постановлення ухвали.

Суд першої інстанції не з'ясував дійсних обставин справи, порушив норми матеріального та процесуального права, і як наслідок, не застосував закон, що регулює спірні правовідносини, у зв'язку із чим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України ухвала районного суду підлягає до скасування із постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 травня 2016 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_6 задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_6 виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року про стягнення з неї грошових коштів у розмірі 5 169, 60 грн. шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 304 грн. періодом на 17 місяців з дня постановлення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :