АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5313/16 Головуючий 1 інстанції Омельченко К.О.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 жовтня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулось до суду з зазначеним позовом. Посилалось на те, що 14 квітня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір. ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7000 гривень зі сплатою 30 відсотків на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 кредитних зобовязань по сплаті кредиту та процентів за користування коштами, станом на 30 листопада 2014 року утворилась заборгованість на суму 29323,53 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом - 6820,07 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 17416,61 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом - 3452,40 гривень, штрафу (фіксована частина) - 250 гривень, штрафу (процентна складова) - 1484,45 гривень, яку Банк просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 жовтня 2016 року позов задоволено.

Ухвалою того ж суду від 13 липня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що рішення було ухвалено в заочному порядку, він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом першої інстанції, що позбавило його можливості заявити про застосування наслідків спливу позовної давності. Відмовляючи у скасуванні заочного рішення суд безпідставно не взяв до уваги його заяву про застосування строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив договірні зобовязання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а тому позов підлягає задоволенню.

Такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

З оскаржуваного рішення вбачається, що справа розглянута в заочному порядку, у відсутність сторін. На обґрунтування своїх висновків суд послався на кредитний договір від 14 квітня 2008 року, розрахунок заборгованості за цим кредитним договором, Умови та правила надання банківський послуг. Тоді як матеріали справи свідчать, що на час ухвалення оскаржуваного рішення цих доказів у матеріалах справи не було (а.с.2-51). У порушення норм процесуального права (ст.60 ЦПК України) суд першої інстанції ухвалив рішення на припущеннях, що є недопустимим.

Крім того, в порушення вимог ст.ст.224,226 ЦПК України, суд ухвалив рішення в заочному порядку без даних про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи та безпідставно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

За таких обставин оскаржуване рішення не може бути визнано законним та обгрнутованим і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з наступних підстав.

За змістом ч.2 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

На виконання приписів ст.10 ЦПК України, з метою всебічного та повного зясування обставин у справі, суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання представника позивача про залучення до матеріалів справи доказів на підтвердження позовних вимог. При цьому судова колегія виходила з того, що такі докази не були досліджені судом першої інстанції не з вини позивача, оскільки подавались до суду першої інстанції разом з позовною заявою, а потім були повернуті судом у звязку з постановленням ухвали про повернення позовної заяви (а.с.10). Після скасування такої ухвали в апеляційному порядку суд постановив оскаржуване рішення без вирішення питання про повторне надання позивачем доказів, які були додатками до позову.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 14 квітня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір (далі - Договір) на Умовах надання банківських послуг, за яким позивач надав, а відповідач отримав кредит у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7000 гривень зі сплатою 30 процентів на рік за користування коштами на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення коштів, що відповідає строку дії картки.

За змістом Умов та правил надання банківських послуг (п.п.3.2,3.3) ОСОБА_1 погодився, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає Банку право в будь-який момент змінити (збільшити, зменшити) кредитний ліміт.

Умовами та правилами надання банківських послуг (п.п.6.5,6.7) передбачено, що Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; власник картки також зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено відповідальність боржника у вигляді штрафу за порушення строків повернення платежів більш ніж на 120 днів.

Власним підписом ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, Тарифами банку складає між ним та Банком Договір.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст.1048 ЦК України проценти за договором займу (кредиту) нараховуються до дня фактичного повернення займу, якщо інше не передбачено договором.

Позивач виконав умови договору та надав кредит, що відповідачем визнається.

ОСОБА_1 свої зобовязання виконував неналежно, у звязку із чим станом на 30 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 29323,53 гривень, що за наданими позивачем розрахунками складається з: заборгованості за кредитом - 6820,07 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 17416,61 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом - 3452,40 гривень, штрафу (фіксована частина) - 250 гривень, штрафу (процентна складова) - 1484,45 гривень.

Отже, право ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачем було порушене, але не підлягає судовому захисту у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 11 лютого 2015 року.

Відповідачем заявлено вимогу про застосування позовної давності.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), від 18 червня 2014 року (справа №6-61цс14), від 30 вересня 2015 року (справа №6-154цс15), яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом установлено, що згідно з випискою по особистому рахунку останній платіж по кредитній картці відповідачем було здійснено 12 грудня 2008 року, срок дії картки до квітня 2011 року (а.с.177), а з позовом Банк звернувся лише 11 лютого 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідачем заявлено вимогу про застосування позовної давності.

За приписами ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як зазначено вище, суд першої інстанції розглянув справу у заочному порядку з порушенням вимог ст.224 ЦПК України, щодо належного повідомлення відповідача і тим самим позбавив відповідача можливості заявити про застосування строку позовної давності до ухвалення судом рішення.

Про застосування строку позовної давності ОСОБА_1 заявив у своїй заяві про перегляд заочного рішення, проте така заява судом була залишена без задоволення.

Повторно про необхідність застосування строку позовної давності ОСОБА_1 зазначив в апеляційній скарзі та подав відповідну письмову заяву.

Доводи представника позивача про те, що незважаючи на сплив позовної давності для вимог про стягнення основної заборгованості за кредитом, з відповідача підлягають стягненню у межах строку позовної давності проценти за кредитом, які нараховуються щомісяця та є періодичним платежем за користуваня кредитними коштами, а також комісія, нарахована щомісячно унаслідок наявності простроченої заборгованості, є помилковими, як і посилання на правову позицію Верховного Суду України від 03 грудня 2015 року (справа №6-249цс15).

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 жовтня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді