У х в а л а

іменем україни

30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Пас Інвест», про встановлення юридичного факту належності документу про право власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Пас Інвест» (далі - ТОВ «Інтер Пас Інвест») звернулась до суду із даною заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу про право власності.

Вимоги мотивувала тим, що ТОВ «Інтер Пас Інвест» ставши переможцем аукціону арештованого майна, придбало об'єкт незавершеного будівництва - залізобетонна каркасна конструкція літ. А, відсоток готовності 5 %, що знаходиться по АДРЕСА_1. Будівництво даного об'єкту було розпочато у вересні 2007 року попереднім власником ТОВ ВКФ «Будівел» на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 04 вересня 2007 року № 278/2007 «на виконання робіт по будівництву торговельно-житлового комплексу». У зв'язку із відсутністю коштів на завершення будівництва у листопаді 2008 року будівництво припинено, загальна будівельна готовність конструкції становить 5%.

Заявник вказувала, що факт придбання даного незавершеного будівництва підтверджується протоколом проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, яке належить ТОВ «Будівел», від 15 січня 2013 року № 12-0/1, актом державного виконавця про проведення аукціону від 16 січня 2013 року № 472/12 та свідоцтвом від 17 січня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А., та зареєстрованого в реєстрі за № 345. Однак, у вищевказаних документах була допущена помилка, замість нерухомого майна, вказано, що здійснено продаж рухомого майна, оскільки придбане зацікавленою особою вищезазначене майно по АДРЕСА_1 є нічим іншим, як нерухомим майном, але вищезазначені обставини перешкоджають товариству зареєструвати вказане майно належним чином в реєстраційній службі, а отже і повноцінно володіти цим майном, в добровільному порядку іншим шляхом питання вирішити неможливо.

У зв'язку з необхідністю упорядкування документів заявник як керівник ТОВ «Інтер Пас Інвест» звернулась до реєстраційної служби з проханням виправити помилку, на що отримала відмову та їй було рекомендовано з цим питанням звернутися до суду.

Посилаючись на вказані обставини, просила заяву задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2015 року заяву задоволено.

Встановлено юридичний факт про те, що об'єкт незавершеного будівництва - залізобетонна каркасна конструкція літ. «А», відсоток готовності якої становить 5 %, під літ. «А» - підвал, поверхи I-V, літ. «а», літ. «а1», літ. «а2» - вхід у підвал, № 1-5 - споруди, що знаходяться по АДРЕСА_1, яку набуло у власність згідно з свідоцтва від 17 січня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Пас Інвест» (далі - ТОВ «Інтер Пас Інвест»), є нерухомим майном, право власності на яке підлягає державній реєстрації за ТОВ «Інтер Пас Інвест» у реєстраційній службі за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_4, яка не брала участь у справі, звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року ОСОБА_4 відмовлено у прийнятті апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2015 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4А просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2015 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при вирішенні даної справи судом першої інстанції питання про права та обов'язки ОСОБА_4 не вирішувалось.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ Виробничо-комерційної фірми «Будівел», треті особи: ПАТ «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «ТЕРА-ІНВЕСТ», від імені якого діє ПрАТ Компанія з управління активами «Академія Інвестментс», ТОВ «Юніверсал Секьюрітіз», про розірвання інвестиційного договору купівлі-продажу облігацій та стягнення грошових коштів, позов був задоволений, розірвано інвестиційний договір про резервування (придбання) житлового приміщення (квартири) від 05 грудня 2008 року № 31/08-72А, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ Виробничо-комерційною фірмою «Будівел»; стягнуто із ТОВ Виробничо-комерційної фірми «Будівел» на користь ОСОБА_4 сплачені за умовами інвестиційного договору про резервування (придбання) житлового приміщення (квартири) від 05 грудня 2008 року № 31/08-72А грошові кошти у розмірі 359 310 грн та судові витрати.

Таким чином, визнання права власності на майно, яке належало ТОВ Виробничо-комерційної фірми «Будівел», за ТОВ «Інтер Пас Інвест» унеможливлює виконання судового рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 суми боргу, унаслідок чого остання має підстави вважати порушеними своїх прав на отримання суми грошових коштів.

Висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у ОСОБА_4 права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд не вирішував питання про його права та обов'язки, є передчасним, суперечить змісту ст. 292 ЦПК України та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо існуючого спору.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не може вважатися законною й відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року скасувати, справу направити апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В.Умнова

І.М.Фаловська