Дата документу 04.07.2016
Справа № 334/3428/16-ц
Провадження № 2/334/2268/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої - судді Лисенко Л.І.,

при секретарі - Матвієнко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказавши, що 24.05.2016 року вона на підставі договору міни, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий № 1362 їй належить квартира АДРЕСА_1. ЇЇ право власності зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 27.05.2016 року за № 01, індексний номер витягу № 29782194.

У зазначеній квартирі на моменту укладення угоди проживали ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які в указаний у договорі термін знялися з реєстраційного обліку та звільнили квартиру від своїх речей. Відповідачка ОСОБА_2 в квартирі не проживає, особистих речей у квартирі немає, в указаний в договорі міни строк з реєстраційного обліку не знялась, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 26.05.2016р.

Комунальні служби, що надають послуги, проводять нарахування за комунальні послуги на зареєстрованих осіб, оплачувати комунальні послуги їй важко, крім того, вона обмежена у праві вільного розпорядження своїм майном, в звязку із чим, просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю і визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі № 227 будинку № 25 в м.Запоріжжі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлялася.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.05.2016 року ОСОБА_1 на підставі договору міни, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий № 1362 належить квартира АДРЕСА_1. ЇЇ право власності зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 27.05.2016 року за № 01, індексний номер витягу № 29782194 (а.с.7-8).

У зазначеній квартирі на моменту укладення угоди проживали ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які в указаний у договорі термін знялися з реєстраційного обліку та звільнили квартиру від своїх речей. Відповідачка ОСОБА_2 в квартирі не проживає, особистих речей у квартирі немає, в указаний в договорі міни строк з реєстраційного обліку не знялась, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 26.05.2016р.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У передбачених законом випадках, зокрема, ст.ст. 156, 157 ЖК України, обмеження права власності можуть мати місце.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сімї власника.

У судове засідання позивачкою надана ксерокопія паспорту громадянина України для виїзду за кордон на імя ОСОБА_2 з реєстрацією в с.Донське Тамбовської області РФ (а.с.14-17) та посвідку на постійне проживання 002808 від 26.07.2013р., яка дійсна по 26.07.2018р. (а.с.18-19)

Таким чином, оцінивши наведені обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом.

Керуючись ст. ст.319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10,60,212,213 ЦПК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні і розпорядженні квартирою № 227 в буд. № 25 по вул.Дніпровські пороги, у м. Запоріжжі, яка належить їй на праві власності.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 227 в буд. № 25 по вул. Дніпровські пороги у м. Запоріжжі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Лисенко Л. І.