У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 28 квітня 2016 року, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є власником 7/16 частки житлового будинку № АДРЕСА_1. Інша частка будинку належить ОСОБА_2

Зазначала, що сторони до цього часу не можуть дійти згоди про порядок користування нерухомим майном, а тому просила провести розподіл домогосподарства № АДРЕСА_1, виділивши їй в натурі, як окрему інвентарну одиницю, належну їй 7/16 частину нерухомого майна, згідно варіанту, визначеного судово-будівельною експертизою.

Рішенням Свалявського районного суду від 28 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Виділено ОСОБА_3 в натурі 7/16 часток з житлового будинку та надвірних будівель і споруд по АДРЕСА_1, як цілу ідеальну частку, а саме: кладову під літ. 1-6 площею 5,9 кв. м; житлову кімнату під літ. 1-7 площею 11,8 кв. м; житлову кімнату під

літ. 1-8 площею 21,3 кв. м; веранду під літ. 1-9 площею 4,9 кв. м; літню кухню під літ. «Б», сарай під літ. «Г»; гараж під літ «Ж».

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 котельню під літ. «Е», погріб під літ. «К», вбиральню під літ. «И», ворота № 1, огорожу № 2, огорожу № 3.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 863 грн грошової компенсації за відхилення від ідеальних часток при поділі в натурі житлового будинку, надвірних будівель і споруд по АДРЕСА_1 Закарпатської області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року рішення Свалявського районного суду від 28 квітня 2016 року змінено та доповнено резолютивну частину рішення зазначенням про зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 здійснити переобладнання приміщень домогосподарства № АДРЕСА_1 Закарпатської області, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 17 березня 2016 року.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що кожен із співвласників має право на виділ його частки, що є у спільній частковій власності в натурі, при цьому спірне домоволодіння можливо розділити на дві відокремлені квартири згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 березня 2016 року № 4615.

Суд апеляційної інстанції погодився із зазначеними висновками суду першої інстанції, при цьому зазначив, що в судовому рішенні необхідно вказати про ремонтні роботи, які необхідно виконати для перепланування житлового будинку на ізольовані квартири.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно зі ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13).

Враховуючи встановлені судами обставини щодо належності

ОСОБА_3 7/16 часток, а ОСОБА_4 - 9/16 часток спірного домоволодіння, а також можливість його технічного розподілу, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, висновок судів першої та апеляційної інстанції про задоволення позову є законним та обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просив зупинити виконання рішення Свалявського районного суду від 28 квітня 2016 рокута рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року.

Клопотання підлягає залишенню без розгляду, оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 28 квітня 2016 року, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 28 квітня 2016 року, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, відмовити.

Клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 28 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович