Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє Сокуренко Наталія Вікторівна, на рішення апеляційного суду Миколаївської області 28 квітня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося із позовом до ОСОБА_4, яка раніше мала прізвище ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами 6 липня 2006 року.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що за умовами договору відповідачка отримала 3 000 грн кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних за користування кредитом на суму заборгованості.

Отримавши кредит, відповідач своїх зобов'язань не виконала. У зв'язку з чим, станом на 31 серпня 2014 року має 14 721 грн 24 коп. заборгованості, з якої 5 104 грн 08 коп. кредит та 9 617 грн 16 коп. проценти за користування кредитом. Рішенням суду від 16 березня 2012 року з неї на користь банку стягнуто 5 827 грн 46 коп. заборгованості. У зв'язку з чим, ОСОБА_4 повинна сплатити 8 893 грн 78 коп. залишку заборгованості, а також за невиконання зобов'язань 500 грн штрафу та 444 грн 69 коп. його процентної складової, а всього 9 838 грн 47 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 липня 2006 року в розмірі 9 838 грн 47 коп., з яких: 8 893 грн 78 коп. сума непогашеної основної заборгованості; 500 грн штраф (фіксована частина); 444 грн 69 коп. штраф (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області 28 квітня 2016 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2015 року змінено в частині стягнення заборгованості, зменшивши її.

Стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» із ОСОБА_4 124 грн 54 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 23 лютого по 16 березня 2012 року за кредитним договором від 06 липня 2006 року.

Рішення в частині розподілу судових витрат залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у стягненні сум, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 0 6 липня 2006 року позивач надав відповідачу 3 000 грн кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів у році. Договором передбачався кінцевий термін повернення кредиту, який співпадав зі строком дії карти. Договір оформлено заявою позичальника, в якій зазначено, що ОСОБА_4 ознайомлена та згодна з Умовами надання банківських послуг (Умови), Правилами користування картою (Правила) і Тарифами банку та дає згоду що вони разом із заявою складають договір про надання банківських послуг. Заявою передбачена сплата кредиту та процентів за його користування щомісячно, в розмірі 7 % від залишку на кінець звітного періоду.

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, встановивши відповідачці кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 3 000 грн. Відповідач умови договору належним чином не виконувала, у зв'язку з чим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2012 року з неї було стягнуто на користь банку 5 827 грн 46 коп. заборгованості, яка виникла станом на 22 лютого 2012 року. Заборгованість складала залишок від погашеного боргу під час розгляду справи у вигляді кредиту, відсотків за користування кредитом виходячи із 36 % річних та 200 грн штрафу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що після винесення судом згаданого рішення, відповідачка не виконувала належним чином умови договору. У зв'язку з чим у неї перед Банком виникла заборгованість у розмірі 8 893 грн 78 коп., а також заборгованість через несплату штрафу у розмірі 500 грн - фіксованої частини та 444 грн 69 коп. його процентної складової, що передбачено п.п. 6.5, 8.6 Правил, а всього заборгованість у розмірі 9 838 грн 47 коп.

Разом із тим, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_4 добровільно сплатила банку 5 830 грн, стягнутих із неї рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2012 року. Сума заборгованості по кредиту із цієї суми визначена рішенням суду від 16 березня 2012 року та складає 5 414 грн 95 коп. Про сплату боргу відповідач 16 березня 2012 року повідомила банк заявою, надавши копію платіжного документу та просила не проводити їй нарахування.

Заборгованість, сплачена відповідачем, надійшла на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк». Сплачені кошти на виконання рішення суду банк зарахував на погашення нарахованої ним заборгованості. Після цього ПАТ КБ «Приватбанк» продовжував нараховувати заборгованість, рахуючи несплаченим 5 104 грн 08 коп. кредиту, тоді як повинен був зарахувати сплачені відповідачкою гроші на погашення всієї заборгованості в рахунок погашення кредиту в розмірі визначеному судом станом на 22 лютого 2012 року.

Таким чином, змінюючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи розмір стягнутої заборгованості, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що із ОСОБА_4 стягненню підлягають лише відсотки за період, який не увійшов у попереднє рішення суду, до часу погашення кредиту, а саме з 23 лютого по 16 березня 2012 року, суму якого судом розраховано, виходячи із суми кредиту, визначеної рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2012 року 5 414 грн 95 коп. та кількості днів за які не сплачено проценти. Крім того, апеляційний суд дійшов до правильного висновку про те, що відсутні підстави для стягнення штрафу із відповідача вдруге, оскільки банк в судовому порядку уже стягнув із відповідача штраф, а в Умовах не оговорено порядок сплати штрафу на суму заборгованості, яка виникла після ухвалення рішення суду.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його зміни.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє Сокуренко Наталія Вікторівна, відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова