СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/96/16
ун. № 759/5712/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суду міста Києвау складі:

головуючого судді - Войтенко Ю.В.

за участі секретаря - Севрюк К.А.

скаржника - ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_3,

заінтересованої особи - ОСОБА_4

розглянувши скаргу ОСОБА_2, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», ОСОБА_4 на дії державного виконавця ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просить визнати незаконними дії державного виконавця Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Торбинської О.М., визнати незаконним арешт, вилучення і передачу на збереження автомобіль марки KIA моделі Carnival, об'єм двигуна 2920 куб. см. 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, зобов'язати Відділ ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві скасувати Акт опису і арешту майна від 01 квітня 2016 року і передачі майна за цим актом на відповідальне збереження представнику стягувача та зняти арешт майна відповідно до цього акту, зобов'язати Відділ ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві повернути незаконно вилучене майно співвласникам. Під час судового розгляду, скаржник доповнив вимоги своєї скарги та просив також скасувати постанову державного виконавця Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 24.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження №50587540.

Обґрунтовує скаргу тим, що Святошинським районним судом м. Києва 14 лютого 2014 року було видано виконавчий лист №759/19213/13-ц. По якому 24.03.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП№ 50587540. Супроводжувальний лист від 24.03.2016 року №1161/10 з копією Постанови про відкриття виконавчого провадження №50587540 від 24.03.2016 року ОСОБА_2, не отримав, оскільки скаржник зазначає, що АДРЕСА_1 на яку він направлявся це не його адреса, там відсутнє його майно і він взагалі не знає що це за адреса. У зв'язку з чим, ОСОБА_2 зазначає, що дії державного виконавця, який не надіслав на його адресу копію постанови про відкриття виконавчого провадження порушують його права.

Також скаржник зазначає, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 01.04.2016р., виданого на запит ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві на все рухоме майно, яке належить скаржнику вже накладено арешт і заборонено це майно відчужувати. В цих записах зазначено місце проживання і реєстрації і знаходження майна скаржника: АДРЕСА_2, що територіально відноситься до Голосіївського району міста Києва, а відтак вищевказані обтяження вже були накладені ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві.

ОСОБА_2 зазначає, що посилаючись на Виконавчий лист 759/19213/13, виданий Святошинським районним судом міста Києва державний виконавець Торбинська О.М. 01.04.2016 року здійснила опис й арешт майна - автомобіля КІА Carnival, державний номер НОМЕР_1, якій знаходився на стоянці в Києві на вул. Стальського, 29 і передала його «на відповідальне зберігання» представнику стягувача, про що державним виконавцем Торбинською О.М. було складено відповідний акт. Скаржник вважає, що при цьому державним виконавцем було порушено порядок стягнення звернення виконання рішення, передбачений ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», за яким стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника (п. 2) і лише у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно (п.5).

Також скаржник зазначає, що автомобіль КІА Carnival, державний номер НОМЕР_1, який було вилучено державним виконавцем, належить скаржнику і його дружині ОСОБА_4, на праві спільної сумісної власності, що підтверджується наступними доводами. В свою чергу співвласник майна ОСОБА_4 не є боржником у даному виконавчому провадженні і ніяких зобов'язань перед стягувачем не має.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_2 просив скаргу задовольнити з підстав зазначених у скарзі. Також, скаржником було повідомлено, що про існування постанови про відкриття виконавчого провадження йому стало відомо лише 06.04.2016 року, відповідно скаргу про оскарження дій державного виконавця та скасування вказаних постанов ним було подано 14.04.2016 року, тобто, в межах строку оскарження, визначеного ЦПК України.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про його час і місце повідомлявся належним чином. (а.с.37, 46, 52, 67 ).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Отже державний виконавець реалізував своє право на безпосередню участь в судовому засіданні, судом було надано достатньо часу для подання доказів, заперечень, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність державного виконавця.

Представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечувала в повному обсязі, пояснивши, що на її думку, державний виконавець діяв на підставі у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною скаржника. Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було зареєстровано 24.03.2001 року, купівля зазначеного автомобіля відбувалась за спільні сімейні кошти. На їхньому утриманні знаходяться троє спільних дітей. Зарахування основної суми відбулось 12.12.2006 та 18.12.2006, відповідно, вона вважає, що вказаний автомобіль спільною власністю, а відтак, вважає, що її права на володіння та користування вказаним майном було безпідставно порушено з боку державного виконавця. Скаргу просить задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення скаржника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1. ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 11 цього Закону).

У відповідності до ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Тобто, предметом судового розгляду згідно Розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» є рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

У відповідності до ст. 387 ЦПК України, за результатами скарги учасника виконавчого провадження, поданої в порядку ст. 383 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимоги заявника та усунути порушення.

Судовим розглядом встановлено, що Святошинським судом м. Києва 14 лютого 2014 року було видано виконавчий лист №759/19213/13-ц. По даному виконавчому листу Головним державним виконавцем Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Торбинською О.М. 24.03.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП№ 50587540 про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» в розмірі 161714,36 гривень.

Супроводжувальний лист від 24.03.2016 року №1161/10 з копією Постанови про відкриття виконавчого провадження №50587540 від 24.03.2016 року ОСОБА_2, не отримував, оскільки скаржник зазначає, що АДРЕСА_1 на яку він направлявся це не його адреса. Доказів спростування тверджень скаржника - суду не надано.

Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 01.04.2016р., виданого на запит ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві вбачається, що на все рухоме майно, яке належить скаржнику вже накладено арешт і заборонено це майно відчужувати. В цих записах зазначено місце проживання і реєстрації і знаходження майна скаржника: АДРЕСА_2, що територіально відноситься до Голосіївського району міста Києва, а відтак вищевказані обтяження вже були накладені ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві.

01.04.2016 року державним виконавем Торбинська О.М. здійснено опис й арешт майна - автомобіля КІА Carnival, державний номер НОМЕР_1, якій на той момент знаходився на стоянці в Києві на вул. Стальського, 29 і передала його «на відповідальне зберігання» представнику стягувача, про що державним виконавцем Торбинською О.М. було складено відповідний акт. Скаржник вважає, що при цьому державним виконавцем було порушено порядок стягнення звернення виконання рішення, передбачений ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», за яким стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника (п. 2) і лише у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно (п.5).

Також скаржник зазначає, що автомобіль КІА Carnival, державний номер НОМЕР_1, який було вилучено державним виконавцем, належить скаржнику і його дружині ОСОБА_4, на праві спільної сумісної власності, що підтверджується наступними доводами. В свою чергу співвласник майна ОСОБА_4 не є боржником у даному виконавчому провадженні і ніяких зобов'язань перед стягувачем не має.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до п. 1.5.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: а) вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову;назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; б) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову); в) резолютивну частину із зазначенням: прийнятого рішення державного виконавця; прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови; строку і порядку оскарження постанови; г) до постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами; ґ) постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші (копії) направляються за належністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджуються начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою; д) у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 18 Закону.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Разом з цим, в постанові про відкриття виконавчого провадження, адреса боржника вказана як АДРЕСА_1, водночас, боржник зареєстрованийза адресою:м. Київ, АДРЕСА_2, що підтверджується відміткою в паспортному документі. При цьому у виконавчому листі адреса боржника вказана як: АДРЕСА_3. Доказів місцезнаходження майна божника, суду також не надано.Відповідно, вказана постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2013р. не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби відбулось з порушенням підвідомчості виконання рішення. Відповідно, всі подальші рішення державного виконавця були прийняті з порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, при огляді електронних матеріалів виконавчого провадження, що містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, з'ясувалось, що 05.12.2016 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Торбинською О.М., при примусовому виконанні виконавчого листа № 759/19213/13 виданого 04.03.2016, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Так, у вказаній постанові зазначено, що до відділу надійшла ухвала № 759/19213/13-ц від 21.11.2016 Святошинського районного суду м. Києва, відповідно до якої заочне рішення від 14.02.2014 по цивільній справі за позовом ТОВ "Кредекс Фінанс" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано. На підставі вказаного, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №759/19213/13, виданого 04.03.2016 - закінчено. Також в постанові вирішено припинити чинність арешту всього майна боржника, відповідно до постанови ВП 50587540 від 24.03.2016. За текстом вказаної постанови, вбачається, що копію постанови було направлено сторонам та органу чи посадовій особі, що видав виконавчий документ.

Водночас, враховуючи факт порушення прав скаржника, на момент подання скарги, суд вважає за необхідне скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи наведене вище, на підставі ст.124 Конституції України, ст. ст. 1, 6, 11, 12, 17, 18, 25 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 383, 386, 387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження №50587540від 24.03.2016 року.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Торбинської О.М. щодо відкриття виконавчого провадження, арешту, вилучення та передачу на збереження автомобілю марки KIA моделі Carnival, державний номер НОМЕР_1.

Зобов'язати Відділ ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві повернути автомобіль марки KIA моделі Carnival, державний номер НОМЕР_1 скаржнику.

У задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Войтенко