пр. № 2/759/413/16
07 липня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва
в складі: головуючого Морозова М.О.
при секретарі Самчик І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих грошових сум,
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.
Відповідач неодноразово в судові засідання не з'являлась, належним чином про час, місце слухання справи повідомлялась, тому суд, враховуючи думку представника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути без її участі справу, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України провівши заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому належні суми страхового відшкодування.
Відповідач не мала права на отримання щомісячних страхових виплат після 05.02.2012 р., коли помер ОСОБА_2, і про факт смерті вказаної особи відповідач ні позивача по справі, ні пенсійний орган не повідомила, що спричинило надмірні страхові виплати позивачем по справі. Надані з боку позивача докази підтверджують даний факт.
Статтею 608 ЦК України передбачено випадки, коли зобов'язання припиняється у зв'язку зі смертю боржника або кредитора.
Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
З боку відповідача заперечень на позов та доказів у їх підтвердження не надано, тому суд діє відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України.
Згідно ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» одним із основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів страхування від нещасного випадку.
Згідно ч.1 ст. 55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» спори, зокрема, щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування та з інших питань вирішуються в судовому порядку.
Згідно ст. 88 ЦПК України витрати по справі, понесені судом, відповідно до Закону України «Про судовий збір» у розмірі 1378 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави, бо позивач при подачі позову до суду по закону був звільнений від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 5, 21, 55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ст.ст. 10, 60, 88, 169, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Особа, яка брала участь у розгляді справи, але була відсутня в судовому засіданні під час проголошення рішення, може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя