Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

судді Пискунова В.І.

при секретарі - Голубовій О.О.,

з участю

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Про позбавлення батьківських прав»,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року позивач звернулася з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач по справі - ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 29 жовтня 2005 року сторони по справі знаходилися у зареєстрованому шлюбі, якій розірвано у 2009 році. Вказує, що відповідач з середини 2008 року проживає окремо від дитини в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Весь цей час ОСОБА_3 жодного разу не цікавився станом здоров'я та життям доньки взагалі, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитина має повні дев'ять років, однак дуже погано пам'ятає батька та немає до нього фактично ніяких почуттів, оскільки з моменту фактичного розлучення сторін жодного разу його не бачила. Крім цього, позивач зазначає, що в спілкуванні з нею, донька ніколи не питає про батька та не цікавиться ним. З 2009 року позивач разом з донькою проживає зі своїми батьками в їх квартирі. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Дитина знаходиться у задовільному стані здоров'я, їй вчасно проведені профілактичні щеплення, проводяться регулярні амбулаторні огляди. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження здійснює позивач самостійно. Батько дитини у цій сфері участі жодного разу не приймав. У дитсадочок жодного разу за дитиною не приходив, також не відвідував дитячі свята, батьківські збори. З 2008 року відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, не працює, ніякого майна, яке є його власністю немає.

Позивач зазначає, що на теперішній час ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації не проживає, місце його фактичного проживання їй невідоме, на телефонні дзвінки не відповідає. Таким чином, у зв'язку із вище зазначеними обставинами, позивач змушена звернутися до суду з вимогами про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки, оскільки вважає, що факти, викладені нею в позові суперечать інтересам дитини.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач до суду неодноразово не з'являвся без поважних причин, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи . Справа розглянута у відповідності до вимог ст.. 224 ЦПК України.

Представник зацікавленої особи - Служби у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області, залучений до участі у справі ухвалою суду від 30.11.2015 року, був допитаний Верхньодніпровським райсудом Дніпропетровської області на підставі судового доручення. Згідно протоколу судового засідання від 06 квітня 2016 року, пояснив, що з червня 2015 року неповнолітня ОСОБА_4 проживає в с.Заріччя Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та навчається у третьому класі КЗ «Пушкарівська СЗШ 1-111 ступенів» з 01 вересня 2015 року. Остання разом із матір'ю ОСОБА_2 з 29.02.2016 року перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про взятих на облік осіб, які переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Жодних відомостей про батька неповнолітньої ОСОБА_4 представник Служби у справах дітей не має, хоча зазначає, що ОСОБА_2 зверталася з питанням про позбавлення відповідача батьківських прав, однак висновку про доцільність позбавлення батьківських прав зацікавлена особа не може надати у зв'язку з відсутністю необхідних документів та неможливістю вислухати думку батька з цього приводу, тому у вирішенні вказаного в позові питання покладаються на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника позивача, оголосивши протокол судового засідання про допит зацікавленої особи, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11), однак з середини 2008 року останній проживає окремо від дитини в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов'язків з того самого часу не виконує, не цікавився станом здоров'я та життям доньки взагалі, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні.

Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Факт ухилення відповідача по справі від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини підтверджено довідками з навчальних закладів, які відвідувала неповнолітня ОСОБА_4, в яких зазначено, що відповідач жодного разу не був присутнім на батьківських зборах та дитячих святах , в дитячій садок та школу дитину приводить та забирає мати, життям дитини батько не цікавиться (а.с. 14,15).

Що стосується факту ухилення відповідача від утримання дитини, то в матеріалах справи наявні довідки відділу ДВС, в яких зазначено, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 згідно виконавчого листа № 2-2486 , виданого 09.12.2008 року Ленінським райсудом м.Донецька, ніде не працює, майна, на яке можливо звернути стягнення аліментів не має (а.с.16,17,18,19,20).

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо,так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави- учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Згідно витягу з протоколу чергового засідання з питань захисту прав дитини Верхньодніпровської райдержадміністрації № 88 від 14.04.2016 року, при розгляді питання щодо ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав колишнього чоловіка ОСОБА_3, останній було рекомендовано вирішити питання позбавлення батьківських прав у судовому порядку, оскільки ОСОБА_3 зареєстрований на території не підконтрольній Українській владі, та не може надати пояснень з приводу не виконання ним батьківських обов'язків, що унеможливлює надання висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав. (а.с. 89-90).

Відповідач впродовж всього часу матеріально доньку не утримував, вихованням не займався, не виявляв інтересу до її життя, не виявляв бажання до спілкування з нею. Враховуючи наведене, та те, що позбавлення відповідача батьківських прав дозволить вирішити питання про встановлення правового статусу дитини, суд, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212,224 ЦПК України, ст.ст. 161, 164,165 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідачів, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду вступає в законну силу після спливу строків на його апеляційне оскарження.

На рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення суддя.

Суддя: