Номер провадження: 22-ц/785/2037/16
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2010 року у справі за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

встановила:

Представник позивача звернувся з цим позовом до відповідачів вказуючи, що 15.02.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2008/36-20/14, відповідно до умов якого, позивач прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту в сумі 267 500,00 доларів США, строком до 14.02.2018 року, а ОСОБА_2 зобов'язалася своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі (а. с. 4-6).

В забезпечення виконання зобов'язань між Банком та ОСОБА_3 15.02.2008 року укладено Договір поруки № 06-09/246.

В порушення умов вказаного договору відповідачі прострочили виплату грошової суми, тому, у зв'язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 2 822 075,87 гривень, а також стягнути судові витрати у розмірі 1 820 гривень.

Ухвалою суду від 05.10.2009 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2 (а. с. 37).

Ухвалою суду від 12.01.2010 року накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,2226 га по АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_2 (а. с. 63).

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2010 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнено солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку заборгованість у розмірі 2 822 075,87 гривень, судові витрати - 1 820 гривень (а. с. 85).

Ухвалою суду від 24.10.2012 року скасовано арешт з квартири АДРЕСА_1 (а. с. 147-148).

Ухвалою суду від 24.12.2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати вказане рішення з ухваленням нового рішення по відмову у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 161-163).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2008/36-20/14, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 267 500,00 доларів США, а ОСОБА_2 отримала та зобов'язувалася повернути у строк до 14 лютого 2018 року грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних (а. с. 12-14).

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 2008/36-20/14 між Банком та ОСОБА_3 15.02.2008 року був укладений договір поруки № 06-09/246 (а. с. 16).

Відповідно п. 3 договору поруки № 06-09/246, поручитель відповідає перед Банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань як від позичальника та поручителя як разом, так і від кожного окремо. Крім того, поручителі відповідають перед позивачем всім належним їм на праві власності майном та грошовими коштами.

Відповідачі своїх зобов'язань за кредитним договором не виконали, в зв'язку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 30.07.2009 року складає 2 822 075,87 гривень, у тому числі: сума заборгованості по кредиту - 2 009 446,52 гривень, сума заборгованості по процентам - 239 737,96 гривень, сума пені - 325 721,40 гривень, штрафи - 247 170,00 гривень.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч. 1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За нормами ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає, що поручитель несе відповідальність у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків за прострочення виконання основного зобов'язання боржником, регламентується по суті не обсяг відповідальності поручителя, а обсяг його зобов'язання перед кредитором за договором поруки. З моменту порушення умов основного договору боржником обсяг зобов'язання поручителя і обсяг зобов'язання боржника перед кредитором за загальним правилом є рівними.

Задовольняючи позов про стягнення суми заборгованості з відповідачів у солідарному порядку, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином, невиконання зобов'язання дає право на стягнення боргу в судовому порядку.

Необґрунтованим є довід апеляційної скарги про те, що суд ухвалив рішення про стягнення заборгованості з відповідачів без надання належних доказів суми заборгованості, оскільки в матеріалах справи наявний розрахунок суми заборгованості, складений належним чином. Доказів на спростування правильності наданого Банком розрахунку відповідачами не надано.

Інших доводів апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2010 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2010 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.