Справа № 203/3063/16-ц
Провадження № 2-з/0203/91/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності,

у с т а н о в и в:

04 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності.

Разом із позовом надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просить суд, до вирішення справи по суті, накласти арешт на майно відповідача, а саме: автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, причеп, д.н. НОМЕР_3, та на квартиру № 64 у будинку 10-Б, розташованого по пр.Богдана Хмельницького у м.Дніпрі.

Ознайомившись з поданими матеріалами доходжу наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

За вимогами ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позовну повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Нормою ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечений в тому числі шляхом заборони вчиняти певні дії щодо майна, яке є предметом спору.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про можливість забезпечення позову в частині спірної квартири, шляхом заборони іі відчуження.

У решті заяву необхідно відхилити, оскільки позивач просить накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, але, як вбачається з матеріалів справи, автомобіль належить самій ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ №271525 (а.с. 89).

Також, позивачем не надано жодних доказів щодо наявності причепу.

Керуючись ст. ст. 151-153, 208, 210 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності задовольнити частково.

Заборонити відчужувати квартиру №64, в будинку 10-Б, розташованого по пр.Богдана Хмельницького в м. Дніпрі, зареєстрованої за ОСОБА_2.

У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Направити копії ухвали сторонам у справі та до відповідного відділу Державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк предявлення до виконання протягом року з наступного дня після її постановлення.

Ухвалу суду може бути оскаржено у апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.О. Католікян