Справа № 266/3376/15-ц
Провадження№ 2/266/95/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Сараєва І.А.,

за участю секретаря Сологуб Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на будинок,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину йому належить 1/3 частина будинку 19 по вул. Керченській в м. Маріуполі. Разом з ним власниками будинку були його брати: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким належало по 1/3 частин будинку кожному. Вказаний будинок є будинком його батьків, він для нього дуже дорогий як пам'ять його родини. Після смерті батьків він мешкає у будинку. 12 листопада 2013 року ОСОБА_5 передав йому право власності на належну йому частину будинку, шляхом її продажу. ОСОБА_3 також мав намір передати йому право власності на належну частину будинку, але при житті не встиг цього зробити. Після смерті ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину власником 1/3 частини будинку 19 по Керченської в м. Маріуполі стала його донька ОСОБА_2. Будинок 19 по вул. Керченської в м. Маріуполі ніколи не ділився в натурі між співвласниками, порядок користування ним у встановленому законом порядку не визначався. Відповідачка ніколи не проживала в спірному будинку, має у власності інше житло, не користувалася земельною ділянкою, відповідно ніколи не несла ніяких витрат щодо утримання та проведення ремонту будинку, сплати комунальних послуг. Спільне володіння і користування вищевказаним будинком є неможливим, частка відповідачки у спільному майні є незначною 1/3 частина домоволодіння. Припинення права на частку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки та членам її сімї. Відповідно до технічних характеристик будинку господарських будівель та споруд, неможливо виділити в натурі у власність відповідачки майна, що складає 1/3 частину домоволодіння, які належить їй на праві власності. Середня ринкова вартість вказаного будинку, відповідно до висновку Центру експертних послуг від 22.07.2015 року становить 94 464 грн., тож вартість 1/3 частини будинку становить 31488 грн. Сума грошової компенсації, що підлягає сплаті відповідачу за 1/3 частину будинку замість його частки у праві спільної сумісної власності становить 31 488 грн. У зв'язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду і просить суд припинити право власності відповідачки на 1/3 частини будинку 19 по вул. Керченській в м. Маріуполі, визнавши за ним право власності на вказану частину будинку та стягнути на користь відповідачки грошову компенсацію з депозитного рахунку Приморського районного суду м. Маріуполя.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги по цивільній справі, не з*явились, до суду надали заяви з проханням справу розглянути у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали, позов просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, через оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи до суду не надавала, надіславши на адресу суду письмові заперечення проти задоволення позову, а отже в силу ст. 74 ЦПК України, вона вважається повідомленою про час і місце розгляду даної справи, і тому суд вважає за можливим розглянути справу у її відсутність, відповідно до наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 вересня 1998 року позивачу на праві власності належить 1/3 частка будинку 19 по вул. Керченській в м. Маріуполі (а.с. 6).

Відповідно до договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 12 листопада 2013 року ОСОБА_1 прийняв у власність 1/3 частину будинку 19 по вул. Керченській в м. Маріуполі, що посвідчений державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 4-588 (а.с. 7-8).

19 листопада 2007 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смерті ОСОБА_8 міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 101).

З копії спадкової справи № 310/2008, вбачається, що ОСОБА_3 заповів усе належне йому майно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка вказане спадкове майно, в тому числі і частки житлового будинку, з належними до нього будівлями подвіря, що розташовані в Україні за адресою: м. Маріуполь, вул. Керченська, буд. 19, своєю заявою прийняла та просила видати свідоцтво на право про спадщину (а.с. 95-115).

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.3 ст. 1296 цього ж Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину на позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, відповідачці належить 1/3 частина будинку 19 по вул. Керченській в м. Маріуполі.

Відповідачка ОСОБА_2 у будинку не проживає, що також підтверджує особисто у письмових поясненнях, не приймає участі в його утриманні та збереженні спільного майна, не сплачує податки та збори, інтересу до будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, не проявляє.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК Україниза умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України.

Неможливість спільного володіння та користування майном обґрунтовується тим, що відповідачка у будинку не проживає, не приймає участі в утриманні будинку та збереженні спільного майна, не сплачує податки та збори, інтересу до будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, не проявляє.

Такі обставини та дії дають достатні підстави для висновку, що спільне користування сторонами спірним нерухомим майном є неможливим, що дає підстави вважати встановленим, що в даних правовідносинах наявні умови, передбачені п. 3 ч. 1ст. 365 ЦК України, які дають право суду ухвалити рішення про припинення права на частку в спільному майні.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині припинення права власності та визнання права власності на частку будинку. Хоча відповідачка всупереч вимогам ст. ст. 1297, 1299 ЦК України не звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на частку нерухомого майна та не зареєструвала право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті її батька, у неї виникли речові права на спадкову 1/3 частки будинку - право володіння та користування ним. Діюче спадкове законодавство не визначає строку на отримання свідоцтва про право на спадщину, як і не визначає відповідальності за неотримання цього документа. Право позивача на захист свого права на підставі ст. 365 ЦК України не може залежати від того, через скільки років відповідачка отримає свідоцтво про право на спадщину, а може і взагалі відмовиться отримувати, та зареєструє його в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Неотримання цього документа впродовж довгого часу додатково свідчить про відсутність великого інтересу у неї до цього майна.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1-с від 11.01.2016 року:виділити 1/3 частку домоволодіння № 19 по вулиці Керченській в м. Маріуполі з організацією ізольованої кімнати для зазначеної частки не можливе, оскільки вся площа, яка приходиться на ідеальну 1/3 частки менша мінімальної площі однокімнатної квартири, а корисна та жила площа, яка приходиться на ідеальну 1/3 частки менша за мінімальну площу жилої кімнати для однокімнатної квартири (а.с. 78-82).

Згідно зі звітом про оцінку майна «Центру експертних послуг» від 22.07.2015 року, ринкова вартість житлового будинку № 19 по вулиці Керченській в м. Маріуполі станом на час проведення експертизи складає 94464,00 грн., а ринкова вартість 1/3 частини житлового будинку складає 31488,00 грн., й відповідачкою не спростована (а.с. 17).

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачами вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У даному випадку даний факт підтверджується квитанцією № 8136415 від 17.03.2016 року про внесення на депозитний рахунок суду ОСОБА_1 31488,00 грн., що відповідає залишковій вартості 1/3 частини житлового будинку № 19 по вулиці Керченській в м. Маріуполі (а.с. 131).

Грошова або інша майнова компенсація відповідно до ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потрібно, а тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 31488,00 грн. з депозитного рахунку Приморського районного суду м. Маріуполя на користь відповідачки ОСОБА_2 вартість 1/3 частини житлового будинку № 19 по вулиці Керченській в м. Маріуполі.

Вищенаведене свідчить, що обов'язкові умови для припинення права на частку, які передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України мають місце в даних правовідносинах. Отже, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, припинення права відповідачки ОСОБА_2 на частку в спільному майні та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частини житлового будинку № 19 по вулиці Керченській в м. Маріуполі.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки є правові й фактичні підстави для припинення права власності відповідачки на частку спірного будинку, із виплатою їй грошової компенсації та визнання права за позивачем на 1/3 частку в будинку № 19 по вулиці Керченській в м. Маріуполі.

На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 183, 346, 355, 365, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України та керуючись 10,11,59,60,61,208-209,212-215, 218 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на будинок - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку у спільній власності житлового будинку за № 19 по вул. Керченській в м. Маріуполя, Донецької області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку за № 19 по вул. Керченській в м. Маріуполя, внаслідок припинення права власності на неї за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/3 частку житлового будинку за № 19 по вул. Керченській в м. Маріуполя в розмірі 31488 (тридцять одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн. 00 коп. з депозитного рахунку Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Сараєв І. А.