РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016 року

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого Бар'яка А.С.,

за участі секретаря Шмирової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Вінницька міська рада, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Вінницька міська рада, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зазначивши, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. У належній їй на праві власності квартирі, з її власної згоди з жовтня 2015 року зареєстрований її племінник - ОСОБА_2, який з моменту реєстрації і по теперішній час не прожив в даній квартирі, добровільно відповідач не бажає виписатися з зазначеної квартири, сплачувати комунальні платежі відмовляється, в силу чого позивач просить суд визнати ОСОБА_3, 1990 року народження, таким, що втратив право користування житловою площею квартири АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач, будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.10.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Роздорожною Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2597, спадкоємецею майна гр. ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, є дружина ОСОБА_1, яка успадкувала майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Зміст довідки № 185 від 23.05.2016 р., наданої "Житлово-Експлуатаційною конторою № 6", вказує, що за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_2 - племінник (а.с.8).

Відповідно до особового рахунку НОМЕР_1, наданого МКП ЖЕК № 6 від 24.05.2016, в квартирі АДРЕСА_1, зареєстрований з 27.10.2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, племінник (а.с. 9).

Відповідно до Актів про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 26.04.2016 року, 10.03.2016 року, 04.12.2015 року виданих МКП «ЖЕК-6», вказано, що згідно свідчень мешканців будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ОСОБА_9 не проживає з 27.10.2015 року і по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11, 12).

Норма ч.1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до норми ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначає, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Норма ст. 71 Житлового Кодексу України зазначає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За даних обставин, враховуючи, що відповідач набув права користування відповідним житлом як наймач, при цьому більше шести місяців ОСОБА_3 був відсутній по місцю своєї реєстрації, яка в даному випадку носить формальний характер, в силу чого суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись: ст. 3, ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 319, 321, 391, ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп., що становить суму понесених судових витрат за сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя