Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2303/15-ц
Провадження № 2/553/696/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.06.2016 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Остапченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування, позовом третьої особи ОСОБА_2 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", ОСОБА_1 про зобов'язання укласти договір з урахуванням протоколу розбіжностей та списання боргу, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування, посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді централізованого опалення місць загального користування як власник квартири АДРЕСА_1, але не розраховується за вказані послуги, у зв'язку з чим за період з 01.01.2010 року по 01.05.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 606 грн. 63 коп. Просить стягнути з відповідача вказану суму з урахуванням індексу інфляції в сумі 50 грн. 30 коп. та 3 % річних в сумі 38 грн. 64 коп., а всього 695 грн. 57 коп.

Ухвалою суду від 17.05.2016 року до участі в справі в якості третьої особи залучений ОСОБА_2

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", ОСОБА_1, в якому вказує, що не погоджується з позовними вимогами ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 з огляду на відсутність підстав у позивача на стягнення заборгованості за послуги, згоди на отримання яких вони не надавали та в обсягах, з якими не погоджувались, просить зобовязати ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" укласти договір на опалення МЗК з оплатою за фактично надані послуги згідно показників загальнобудинкового лічильника теплової енергії згідно з п. 2.1.2 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 року з урахуванням всіх розбіжностей згідно протоколу розбіжностей до договору.

Згодом ОСОБА_2 доповнив позовні вимоги, просив також зобов'язати ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" списати зі ОСОБА_1 усі безпідставно нараховані на 20.05.2016 року борги.

Ухвалою суду від 17.05.2016 року позов ОСОБА_2 обєднано в одне провадження з позовом ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго".

В судовому засіданні представник позивача позов ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Проти позову третьої особи ОСОБА_2 заперечував, посилаючись на його безпідставність з огляду на те, що нарахування плати за послуги теплопостачання здійснюється у відповідності з чинним законодавством, просив відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1, повідомлена про час та місце слухання справи, до суду не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі. Поряд з цим, звернулась до суду з клопотанням про застосування строку позовної давності до вимог ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго".

Третя особа ОСОБА_2 проти задоволення позову ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" заперечував, зауваживши на відсутність договірних відносин між сторонами по справі, оскільки ОСОБА_1 письмовий договір підписала, склавши протокол розбіжностей, який був проігнорований позивачем, у звязку з чим договір є неукладеним. Власний позов підтримав, просив задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" підлягає частковому задоволенню, а позов третьої особи ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_2, в якій встановлено індивідуальну (автономну) систему опалення.

В місцях загального користування під'їзду № 2 по вул. Леніна, 124, в м. Полтаві, в якому розташована квартира відповідача, встановлено опалювальні прилади (радіатори типу М-140) та неізольовані стояки опалення, позивачем ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" надаються послуги з централізованого опалення до вказаного житлового будинку.

Послуги з опалення місць загального користування в житловому будинку № 124 по вул. Леніна в м. Полтаві надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", а відповідач ними фактично користувалася в період з 01.01.2010 року по 01.05.2014 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 користувалась послугами з опалення місць загального користування, які надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", проте свій обовязок з оплати їх вартості не виконує, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.01.2010 року по 01.05.2014 року в розмірі 606 грн. 63 коп.

Відповідач ОСОБА_1 в письмовому поясненні та третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечуючи проти позову, вказували на відсутність договірних відносин з ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" з огляду на те, що відповідач відмовилась підписати запропонований проект договору, склавши протокол розбіжностей, який був проігнорований теплопостачальною організацією, відповідно, між сторонами не виникли договірні відносини, а тому у позивача відсутні підстави для стягнення вказаної заборгованості за послуги, на які ОСОБА_1 не давала згоди, та в обємах, на які вона не погоджувалась.

Судом встановлено, що відносини між ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" та споживачем ОСОБА_1 письмовим договором в період з 01.01.2010 року по 01.05.2014 року урегульовані не були.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

В ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено обовязок споживача з укладення договору на надання житлово-комунальних послуг.

В п. 3 ч. 2 ст. 21 вказаного вище Закону встановлено, що виконавець житлово-комунальних послуг зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

З матеріалів справи вбачається, що ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" в 2008 році та в 2010 році надсилало на адресу відповідача ОСОБА_3 проекти договорів на опалення місць загального користування в будинках, обладнаних загально будинковим лічильником тепла № 537С від 27.10.2008 року та № 537С від 15.01.2010 року.

Відповідач не заперечувала факт отримання вказаних договорів, проте не підписала та не повернула один з примірників договору виконавцю послуг, обґрунтовуючи це тим, що не погоджується з окремими його положеннями. Так, у 2010 році надсилала до ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" протокол розбіжностей, в якому вказувала, що не погоджується з запропонованими умовами договору, викладеними в п.п. 1.2 1.4, 1.5 зважаючи на невірний розрахунок розміру опалювальної площі МЗК, так як на частині площі мешканцями будинку влаштовані кладовки, якими вони користуються одноособово, у звязку з чим на її квартиру приходиться площа місць загального користування не 9,7 кв.м, а 4,74 кв.м; не згодна з однаковою вартістю опалення 1 кв.м під'їзду, в якому температура складає 14-16 градусів, та квартири, де температура становить 24-26 градусів.

Листом № 5/864 від 16.04.2010 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", розглянувши розрахунок площі місць загального користування в протоколі розбіжностей до договору № 537С, повідомило ОСОБА_3 про те, що фахівцями підприємства в міжопалювальний період будуть виконані заміри площі МЗК окремо по кожному під'їзду будинку, про отримані результати замірів підприємство повідомить, а на сьогодні договір № 537С на опалення місць загального користування житлового будинку по вул. Леніна, 124, що припадає на відключену від централізованого опалення квартиру № 53, залишається в існуючому вигляді до уточнення площ.

Працівниками ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" проведено перевірку системи опалення МЗК будинку по вул. Леніна, 124, в м. Полтаві для розрахунку теплової енергії, що припадає на опалення місць загального користування, по кожному під'їзду уточнено обсяг, вид та технічні характеристики опалювальних приладів, по результатам проведених замірів складено службову записку від 12.10.2012 року.

Відповідно до листа ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" № 26-04-09/274 від 29.01.2013 року, адресованого ОСОБА_1, нарахування за опалення МЗК проводиться згідно Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.01.2006 року. Разом з цим листом відповідачу направлялись 2 примірника договору на опалення місць загального користування з розрахунком кількості теплової енергії, спожитої на опалення МЗК за опалювальний період, що припадає на відключену від системи централізованого опалення квартиру № 53 з проханням розглянути, підписати та один примірник договору повернути на адресу підприємства. Повідомлено, що за опалення МЗК у січні 2013 року проведено нарахування за останні три роки на суму 391,61 грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 підписаний договір до ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" не повернула, підприємство повторно направило їй 2 примірника договору листом № С-95 від 24.02.2014 року з розрахунком кількості теплової енергії, спожитої на опалення МЗК за опалювальний період та розрахунком втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами, прокладеними у підвальному приміщенні, що припадають на квартира № 53, в якому конкретизовано, що порядок визначення плати за опалення МЗК проводиться у відповідності з Методикою, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.01.2006 року. Загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК для її квартири складається з кількості теплової енергії на опалення сходової клітини, що відноситься до квартири (0,5 Гкал/опал. період) та втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними у підвальному приміщенні (0,205 Гкал/опал. період). Споживачам житлового будинку за адресою вул. Леніна, 124 нарахування за послуги централізованого опалення проводиться за показниками обсягу споживання по загальнобудинковому приладу обліку теплової енергії за виключенням частки теплової енергії, використаної на опалення квартир з індивідуальними лічильниками та частки теплової енергії, використаної на опалення місць загального користування, що припадають на квартири з індивідуальними лічильниками тепла та квартири з автономним опаленням. В звязку з тим, що житловий будинок за адресою вул. Леніна, 124, побудований по індивідуальному проекту з по квартирним розподілом теплоносія, підприємством було проведено коригування кількості теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, що відносяться до квартир даного житлового будинку.

ОСОБА_1 підписала та передала ПОКВПТГ "Полтавтеплоенерго" Договір № 1616 на опалення місць загального користування від 21.11.2014 року з протоколом розбіжностей до нього.

Як встановлено ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини

В ч. 2 ст. 382 ЦК України встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом положень ст 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

В п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 28 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку у відповідності до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є співвласницею квартири, розташованої в будинку № 124 по вул. Леніна в м. Полтаві, знає про те, що ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" надає послуги з централізованого опалення вказаного будинку та оскільки опалювальні прилади влаштовані в місцях загального користування, вона усвідомлює, що фактично користується послугами з опалення МЗК, які надаються позивачем.

А відтак, на думку суду, доведеним є факт існування між сторонами по справі договірних відносин, з усіма правами та обовязками, визначеними чинним законодавством, незважаючи на відсутність письмового договору.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", відповідач ОСОБА_1 в письмовому поясненні та третя особа ОСОБА_2 вказували на низьку якість послуг позивача, той факт, що фактична температура приладів опалення на вході та на виході батарей значно нижча за температуру, яка використана позивачем при розрахунку кількості теплової енергії на опалення МЗК, що припадає на квартиру відповідача. Стверджували про те, що внаслідок цього істотно завищено розмір оплати за послуги МЗК, які має сплачувати ОСОБА_1 на підставі договору № 1616 від 21.11.2014 року, що є однією з підстав для відмови від укладення цього договору.

Так, відповідно до протоколу розбіжностей до договору № 1616 від 21.11.2014 року, складеного ОСОБА_1 25.11.2014 року, вона не погоджується з тим, що у додатку № 1 до договору "Розрахунок кількості теплової енергії на опалення МЗК при проведенні підрахунку витрат теплової енергії, спожитої на опалення МЗК на вході батареї прийнято температуру на вході батареї 590 С, а на виході 470 С, тоді як при проведенні власних замірів, встановлено, що 23.10.2014 року на вході 300 С, на виході 260 С, в такому випадку Q має дорівнювати 0,16 Гкл, 09.11.2014 року на вході 250 С на виході 210 С, а Q= 0,09 Гкл, 20.11.2014 року на вході 330 С на виході 280 С, а Q= 0,19 Гкл. Вказане свідчить про істотне завищення в декілька разів розрахунків.

Разом з тим, викладені дані жодними обєктивними доказами не підтверджуються, з вказаного документу неможливо встановити, в який спосіб, якими вимірювальними засобами здійснювались заміри та чи відповідає їх проведення чинному законодавству, у звязку з чим достовірність цих даних, на переконання суду, є сумнівною.

Вказані обставини були перевірені працівниками служби контролю якості послуг ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", листом № 03.2-07/2449 від 16.12.2014 року ОСОБА_1 повідомлено про результати перевірки, проведеної 05.12.2014 року у звязку з розглядом її звернення стосовно невідповідності якості теплопостачання сходинкової клітини під'їзду та нарахування оплати на дану послугу, встановлено, що температура зовнішнього повітря (- 5) 0 С; температура в підвальному і зворотньому трубопроводах відповідно 640 С і 500 С, що відповідає температурному графіку роботи котельні, яка забезпечує теплом споживача; температура повітря на сходинко вій клітині біля квартири № 53 - +190 С (вище розрахункової - 160 С).

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність тверджень відповідача та третьої особи про надання ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" неякісних послуг з опалення МЗК.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 зобовязана оплачувати послуги, які надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", з опалення місць загального користування, проте свій обовязок не виконує, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.01.2010 року по 01.05.2014 року.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, плата за послуги з централізованого опалення місць загального користування відповідачу ОСОБА_1 нараховується в порядку, визначеному "Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків", затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.01.2006 року.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні стверджував про те, що нарахування плати за послуги з опалення МЗК здійснюється ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" всупереч діючому законодавству, наполягав на тому, що розрахунок кількості теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, має визначатись у відповідності до формули, наведеної в п. 2.1.2 "Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків", затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.01.2006 року, оскільки будинок №; 124 по вул. Леніна в м. Полтаві, в якому знаходиться квартира відповідача ОСОБА_1, обладнаний загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії, з урахуванням показань вказаного приладу обліку, проте вказані норми позивач не виконує, й плату нараховує виходячи з загальних показників витрат на опалення, обчислених виходячи з середньої температури повітря за опалювальний період, що значно збільшує розмір плати за послуги, яка нараховується відповідачу.

У звязку з чим третя особа ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" укласти договір на опалення МЗК з оплатою за фактично надані послуги згідно показників загальнобудинкового лічильника теплової енергії згідно з п. 2.1.2 "Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення", затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 року.

Як встановлено в п. 28 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку у відповідності до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства 31.10.2006 року, затверджено "Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення".

Судом достовірно встановлено, що житловий будинок № 124 по вул. Леніна в м. Полтаві зведений за індивідуальним проектом та обладнаний загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії.

Відповідно до п. 1.3 "Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення" для житлових будинків, зведених за індивідуальними проектами, для визначення витрат теплової енергії слід використовувати проектні дані річного споживання теплової енергії або дані теплової потужності систем опалення МЗК, або розрахунковий метод за чинними будівельними нормами.

Третя особа ОСОБА_2 обґрунтовуючи свої позовні вимоги та, відповідно, заперечуючи проти позову ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", стверджував про те, що нарахування плати за опалення місць загального користування відповідачу ОСОБА_1 має здійснюватись на підставі п. 2.1.2 вищезазначеної Методики за формулою 2.1 з урахуванням показань загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії.

Як встановлено в п. 2.1.2 "Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення", у разі, якщо існує загальнобудинковий прилад комерційного обліку теплової енергії на опалення, системи опалення всіх житлових квартир, нежитлових приміщень та приміщень МЗК підключені паралельно одна до одної, мають теплоносій з однаковими параметрами і облаштовані приладами виміру витрати теплоносія на опалення, кількість теплової енергії на опалення МЗК визначають як частку теплової енергії від загальної витрати на опалення будинку пропорційно до показів приладів виміру витрати теплоносія в МЗК за формулою (2.1).

Разом з тим, в ході судового розгляду справи встановлено, що не усі квартири в будинку № 124 по вул. Леніна в м. Полтаві обладнані приладами виміру витрати теплоносія на опалення, не підключені такі прилади також і в нежитлових приміщеннях та приміщеннях МЗК.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку про неможливість обчислення плати за послуги з опалення МЗК відповідачу ОСОБА_1 як споживачу, квартира якої обладнана автономним опаленням, відповідно до п. 2.1.2 Методики.

Зміст договору № 1616 на опалення місць загального користування від 21.11.2014 року, укладеного між сторонами по справі ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" та ОСОБА_1, та додатки до нього, в тому числі, Розрахунок кількості теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирного будинку по вул. Леніна, 124, за опалювальний період, що припадає на квартиру № 53 та Розрахунок втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами по квартирі № 53 житлового будинку по вул. Леніна, 124, дають підстави стверджувати про те, що нарахування плати за послуги з опалення МЗК відповідачу здійснюється з урахуванням вимог п. 2.1.4 "Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення" у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1. Загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК визначається за формулою (2.3) Q МЗК = SQКМЗК + Qвтр., згідно з якою SQК - кількість теплової енергії на опалення окремого МЗК к-того приміщення МЗК, Гкал; Qвтр. - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі (розраховується за СНиП 2.04.05-91 "Отопление, вентиляция и кондиционирование".

Враховуючи встановлені по справі обставини, беручи до уваги той факт, що житловий будинок по вул. Леніна, 124, в м. Полтаві має лише частину оснащених приладами обліку теплової енергії приміщень споживачів та у ньому відсутні прилади обліку теплової енергії на МЗК, плата за опалення місць загального користування має розраховуватись з урахуванням п. 2.1.4 Методики.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", нарахування плати за послуги з опалення МЗК, яка є предметом позовних вимог теплопостачальної організації та нарахована відповідачу ОСОБА_4 за період з 01.01.2010 року по 01.05.2014 року, розрахована за формулою 2.3 "Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що оплата за опалення місць загального користування відповідачу нараховувалась згідно норм чинного законодавства.

Таким чином, доведеним є той факт, що відповідач ОСОБА_1 зобовязана здійснювати оплату за опалення місць загального користування в розмірі та обсягах, визначених позивачем ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго".

Відповідно, безпідставними за своєю суттю і такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є позовні вимоги ОСОБА_2 про зобовязання ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" укласти договір на опалення МЗК з оплатою за фактично надані послуги згідно показників загальнобудинкового лічильника теплової енергії згідно з п. 2.1.2 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 року з урахуванням всіх розбіжностей згідно протоколу розбіжностей до договору та списати зі ОСОБА_1 усі безпідставно нараховані на 20.05.2016 року борги.

Вирішуючи позовні вимоги третьої особи ОСОБА_2, суд враховує той факт, що з позовом до суду він звернувся від свого імені та, відповідно, у власних інтересах, а не в інтересах ОСОБА_1 При цьому, не викликає сумніву той факт, що власником квартири АДРЕСА_1 являється саме відповідач ОСОБА_1, вона зареєстрована та постійно проживає за вказаною адресою, тоді як третя особа зареєстрований за іншою адресою; ОСОБА_2 не є стороною договірних відносин з ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", відповідно, не є особою, на яку покладений обовязок з оплати послуг позивача, у звязку з чим не може бути визнаний належним позивачем при вирішенні позовних вимог про зобовязання позивача внести зміни до договору, укладеного з відповідачем ОСОБА_1 Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в цій частині.

З огляду на вищенаведене, такими, що не підлягають задоволенню., суд вважає і позовні вимоги третьої особи ОСОБА_2 про зобов'язання ПОКВПТГ "Полтаватеплоененрго" списати зі ОСОБА_1 всі безпідставно нараховані на 20.05.2016 року борги.

При цьому, суд наголошує на тому, що під час судового розгляду справи доведено факт надання позивачем ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" послуг з опалення місць загального користування до будинку по вул. Леніна, 124, в м. Полтаві, користування відповідачем ОСОБА_1 цими послугами, правильність нарахування плати за вказані послуги та не здобуто жодних обєктивних доказів неналежної їх якості, а відповідно, вважає доведеним той факт, що вона зобовязана оплачувати плату за отримані послуги, нараховану у відповідності з вимогами "Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення", затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов третьої особи ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Зміст розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання споживача ОСОБА_1, наданого ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", свідчить про те, що за період з 01.01.2010 року по 01.05.2014 року нараховано плату за опалення місць загального користування в сумі 606 грн. 63 коп., проте відповідач жодного платежу в рахунок оплати послуг не внесла, у звязку з чим утворилась заборгованість у вищевказаному розмірі

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено в ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, заборгованість підлягає стягненню з відповідача з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних від несплаченої суми боргу.

Вирішуючи клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 257, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем в період з 01.01.2010 року не здійснено жодного платежу щодо оплати за послуги ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" з опалення МЗК, тобто нею не вчинялись дії, які свідчать про визнання свого боргу.

При цьому, судом встановлено, що 03.04.2014 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулось до суду з заявою про винесення судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості з опалення місць загального користування за період з 01.01.2010 року по 01.03.2014 року. 18.04.2014 року Ленінським районним судом м. Полтави винесений судовий наказ, який скасований за заявою боржника ухвалою суду від 30.05.2014 року. 10.06.2015 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулось до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14, судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулося до суду заявою про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 боргу, частина якого є предметом у даній справі, 03.04.2014 року, з урахуванням строку позовної давності, встановленого в ст. 257 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з опалення місць загального користування за період з 04.04.2011 року.

А тому суд вважає, що позовні вимоги ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" підлягають частковому задоволенню, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за послуги з опалення місць загального користування за період з 04.04.2010 року по 01.05.2014 року в сумі 408 грн. 37 коп., а також в межах позовних вимог з урахуванням строку позовної давності індекс інфляції в сумі 36 грн. 65 коп. за період з 01.06.2011 року по 01.05.2014 року та 3 % річних в сумі 35 грн. 09 коп. за період з 21.05.2011 року по 20.06.2014 року, а всього кошти в загальному розмірі 480 грн. 11 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (код ЗКПО 03338030) заборгованість в сумі 480 грн. 11 коп., судовий збір в сумі 168 грн. 08 коп., а всього 648 (шістсот сорок вісім) грн. 19 коп.

В задоволенні позову третьої особи ОСОБА_2 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", ОСОБА_1 про зобов'язання укласти договір з урахуванням протоколу розбіжностей та списання боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь в розгляді справи, але не були присутні при проголошенні рішення в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_5