Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Потапьонок К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до малолітнього ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділ громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 є власниками квартири за адресою АДРЕСА_1.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 є її онуком, батьками якого є її син - ОСОБА_5 та ОСОБА_3, був зареєстрований у вищезазначеній квартирі 31.01.2008 року, однак ніколи у ній не проживав.

Крім того, зазначає, що у 2010 році її син ОСОБА_5 та ОСОБА_3 припинили подружні відносини та 25.07.2013 року між ними була розірвано шлюб в судовому порядку, під час якого також встановлено, що малолітній ОСОБА_2 проживає разом з матір'ю - ОСОБА_3

Також зазначає, що вона, як власник особового рахунку вищезазначеної квартири, несе витрати по її утриманню, у зв'язку з чим, оскільки відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації, не несе витрат по утриманню, жодних угод про збереження за ним права користування житловим приміщенням не укладав, його речі особистого вжитку відсутні, в добровільному порядку з реєстрації не знявся, реєстрація останнього створює перешкоди їй вільно володіти та розпоряджатися квартирою, вона вимушена звернутись до суду з вищезазначеним позовом за захистом свого порушеного права та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

У судове засідання 09.11.2016 року позивачка та її представник не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, однак подала до суду заяву у якій позов підтримала та просила його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому та проводити судовий розгляд у її відсутності, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_2 та його законний представник ОСОБА_3 у судове засідання 09.11.2016 року повторно не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, однак останньою до суду були подані заперечення, у яких остання позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити повністю та проводити судове засідання без їх участі, тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Треті особи у судове засідання 09.11.2016 року не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на житло позивачці та третім особам ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою АДРЕСА_1 (а.с.42-43).

Відповідно до довідки форми 3 від 21.08.2015 року №1741, виданої Керуючою компанією з обслуговування ЖФ Подільського району м.Києва ЖЕД 708 «Синьоозерне» (а.с.41) у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані чотири особи: позивачка - ОСОБА_1 (з 17.05.1977 року), сини позивачки - ОСОБА_4 (з 13.01.1989 року), ОСОБА_5 (з 31.05.1990 року) та її онук - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 31.01.2008 року).

Крім того, з вищезазначеної довідки вбачається, що вищезазначена квартира приватизована, а позивачка є власником особового рахунку, а відповідач є онуком позивачки.

Судом встановлено, що шлюб між батьками відповідача - сином позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано, що підтверджується рішенням Подільського районного суду м.Києва від 25.07.2013 року, справа №758/5755/13-ц (а.с.47-49).

Також слід зазначити, що судом під час розгляду вищезазначеної справи було встановлено, що протягом останнього року (2012-2013 роки) відповідач ОСОБА_2 разом із своєю матір'ю ОСОБА_3 проживають окремо від ОСОБА_5

Судом встановлено, що відповідач та його законний представник вищевказаним жилим приміщенням не користуються без поважних причин, оскільки не проживають у ній тривалий час, що підтверджується актом, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_1, засвідченим начальником ЖЕД 705 від 05.11.2015 року (а.с.50), не несе витрат по його утриманню; жодних угод про збереження за ним права користування ним житловим приміщенням його законним представником укладено не було, їх речі особистого вжитку відсутні, в добровільному порядку з реєстрації не знявся.

З урахуванням вищевикладеного судом встановлено, що відповідач залишається зареєстрованим на житловій площі за адресою: АДРЕСА_1, що перешкоджає позивачці належним чином користуватися житлом, оскільки вона несе витрати по його утриманню.

Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання особи є рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Виходячи із вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що обставин, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім відповідачем понад шість місяців, у судовому засіданні встановлено не було. Будь-яких підстав для продовження строку відсутності осіб у спірному жилому приміщенні не виявлено, а відтак, відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вищезазначений позов знайшов своє доведення в ході судового розгляду, є обґрунтованим у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв'язку з чим підлягає задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що посилання ОСОБА_3 у своїх запереченнях на ту обставину, що позивачка добровільно дала згоду на реєстрацію ОСОБА_2 у вищезазначеній квартирі, у зв'язку чим позов не підлягає задоволенню, однак судом вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки останньою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставини на які вона посилається в їх обґрунтування.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволеної чи відхиленої частини вимог.

В зв'язку з вищезазначеним з ОСОБА_3 як законного представника ОСОБА_2 на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок (а.с.37).

У зв'язку з вищевикладеним, на підставі ст.ст.15, 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України ст.ст.64, 107 ЖК України, ст.ст.3, 160 СК України, ст.6, 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до малолітнього ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділ громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати неповнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С. М. Богінкевич