Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2147/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів - Франко В.А., Голованя А.М.

за участі секретаря - Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Кіровоградського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Кіровоградського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» про визнання пункту кредитного договору недійсним та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 березня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», звернулося до суду з позовом до відповідачів та з урахуванням змінених позовних вимог, просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 33369,77 грн., з яких: пеня - 33184,49 грн., 3% річних по простроченій заборгованості по відсоткам - 39,31 грн., 3% річних по простроченій заборгованості по кредиту - 11,20 грн., втрати від інфляції по відсоткам - 105,05 грн., втрати від інфляції по простроченому кредиту - 29,72 грн.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» та просив визнати п. 5.2 договору про іпотечний кредит недійсним і несправедливим, а також просив зобов'язати банк встановити у договорі розмір пені на рівні, не більшому ніж подвійна облікова ставка Національного банку України, від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість у сумі 2 185,28 грн., з яких: 2 000 грн. - пені, 50,51 грн. - 3% річних та 134,77 грн. - втрати від інфляції.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову банку відмовити та задовольнити вимоги зустрічного позову.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 02.06.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 березня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2, ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 червня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про солідарне стягнення інфляційних втрат скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судове засіданні апеляційного суду сторони не з'явилися про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

ОСОБА_2 повідомлявся через КП «ЖЕО №4» КМР», що відповідає вимогам ч.3 ст.76 ЦПК України.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано лише в частині стягнення судом інфляційних втрат, колегія суддів не входить в обговорення щодо законності рішення суду першої інстанції в частині, яке залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в частині стягнення солідарно з відповідачів інфляційних втрат підлягає скасуванню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 січня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладений договір про іпотечний кредит, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 47 000 доларів США зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном повернення 11 січня 2027 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором.

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_2 зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 561 737,03 грн.

3 жовтня 2014 року ОСОБА_2 погасив прострочену заборгованість за основним боргом, а 10 жовтня 2014 року - прострочені проценти. Несплаченими внаслідок прострочених чергових платежів залишились штрафні санкції та пеня на суму 33 369,77 грн., з яких: пеня - 33 184,49 грн., три проценти річних за простроченою заборгованістю за відсотками - 39,31 грн, три проценти річних за простроченою заборгованістю за кредитом - 11,20 грн., втрати від інфляції за відсотками - 105,05 грн., втрати від інфляції за простроченим кредитом - 29,72 грн.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передні) та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення солідарно з відповідачів 134 грн. 77 коп. інфляційних втрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

Неправильне застосування норм матеріального права, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 березня 2015 року скасувати в частині стягнення солідарно інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Кіровоградського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення 134 грн. 77 коп. втрат від інфляції відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.І.Мурашко

Судді В.А.Франко

А.М.Головань