УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Вижницького нотаріального округу Чернівецької області Оградюк Ганна Ярославівна, про визнання договору дарування недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 16 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 звернулися до суду з указаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є власниками житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1

4 лютого 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір дарування зазначеного будинку, посвідчений приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Оградюк Г.Я., зареєстрований в реєстрі за №73.

ОСОБА_4 посилалася на те, що мала на меті укладення договору довічного утримання, згідно з умовами якого ОСОБА_5 надаватиме їй утримання та допомогу. Укладення договору дарування не відповідало її внутрішній волі.

ОСОБА_7 зазначав, що відповідно до умов даного правочину поза його волею відчужено Ѕ належну йому частину будинку, чим порушено його права.

Враховуючи викладені обставини, позивачі просили визнати недійсним договір дарування житлового будинку, укладений 4 лютого 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 червня 2016 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 за його заявою залишено без розгляду.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 5 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 16 серпня 2016 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 5 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_4

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 укладений 4 лютого 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 203, 215, 217, 229, 230, 717 ЦК України, врахувавши роз'яснення п. п. 5, 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із наявності підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Колегія погоджується з таким висновком апеляційного суду.

Суд правильно зазначив, що у ОСОБА_4 було відсутнє волевиявлення на безоплатну передачу у власність ОСОБА_5 житлового будинку, оскільки вона є людиною похилого віку (78 років), іншого житла не має, після укладення правочину продовжує проживати в ньому, сплачує вартість спожитих комунальних послуг, та вчиняючи правочин, помилялася щодо його правової природи, прав та обов'язків, які виникнуть після його укладення.

Колегія відхиляє доводи касаційної скарги щодо пропуску позивачкою строку позовної давності, оскільки згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду.

За таких обставин оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта