У Х В А Л А

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

КолодійчукаВ.М., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Чернівціобленерго», Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про захист прав споживача за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 вересня 2015 та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 03 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що публічним акціонерним товариством «Чернівціобленерго» в особі Вижницького РЕМ (далі - ПАТ «Чернівціобленерго») 14 травня 2014 року складено акт про порушення ним Правил користування електричною енергією, який в подальшому за його заявами до компетентних органів було скасовано. 5 березня 2015 року він виявив у себе вдома акт про порушення Правил користування електричною енергією від 10 лютого 2015 року, який йому залишили невідомі особи. З цього приводу він звернувся із заявою до міністра енергетики та вугільної промисловості України Демчишина В.В., на яку відповіді не отримав. 27 квітня 2015 року він направив Міністру енергетики та вугільної промисловості України Демчишину В.В. досудове попередження, на що отримав відповідь від 27 травня 2015 року, в якій не міститься інформації по суті його звернення.

Посилаючись на те, що дії відповідачів по складанню акта та нарахуванню збитків у 2014 році, не надання відповіді на його заяву від 10 березня 2015 року та надання 27 квітня 2015 року необґрунтованої відповіді є незаконними, позивач просив визнати його права, як споживача, порушеними та захистом його права.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 03 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 обрав неналежний спосіб судового захисту. Апеляційний суд також послався на те, що на час складання акта від 10 лютого 2015 року про порушення Правил користування електричною енергією ОСОБА_3 споживав електроенергію як фізична особа-підприємець, тому дія Закону України «Про захист прав споживачів» на дані правовідносини не поширюється.

Проте з таким висновком судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 03 грудня 2008 року між ПАТ «Чернівціобленерго» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) було укладено договір постачання електричної енергії.

14 травня 2014 року складено акт про порушення ОСОБА_3 Правил користування електричною енергією, який в подальшому за його заявами до компетентних органів скасовано.

10 лютого 2015 року працівниками ПАТ «Чернівціобленерго» складено акт про порушення ФОП ОСОБА_3 Правил користування електричною енергією.

19 лютого 2015 року внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3

Пред'являючи позов ОСОБА_3 посилався на те, що він звертався до міністра енергетики та вугільної промисловості України ДемчишинаВ.В. із заявою та досудовим попередженням, проте на заяву взагалі не отримав відповіді, а на досудове попередження дана відповідь, в якій не міститься інформації по суті його звернення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів». крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Висновок судів про те, що ОСОБА_3 обрав неналежний спосіб захисту порушеного права є помилковим, оскільки із позовом він звернувся не як суб'єкт підприємницької діяльності, а як фізична особа і його позов пред'явлено на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», в якому, зокрема, передбачено право позивача на захист від порушення принципу рівності сторін договору.

При цьому зі змісту ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес не лише способом, передбаченим в ч. 1 цієї статті, а й іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 цієї статті).

Крім того, суди не врахували того, що позов обґрунтовано ненаданням Міністерством енергетики та вугільної промисловості України відповіді на його звернення, направлене відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян», вимоги у цій частині судами взагалі не розглянуто.

Отже, суди у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України доводів сторін по суті позовних вимог не перевірили; фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином не встановили; не визначились які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та фактично ухилились від вирішення спору по суті.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 вересня 2015 та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 03 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук

І.М.Фаловська