У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Мостової Г.І., Карпенко С.О., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Гриня Костянтина Андрійовича - на заочне рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 01 березня 2010 року у розмірі 16 368 грн 38 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 березня 2010 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за користування кредитом.

Станом на 31 березня 2015 року розмір заборгованості позичальника становить 16 368 грн 38 коп., а саме: тіло кредиту - 7 246 грн 69 коп., проценти за користування кредитом - 6 866 грн 05 коп., пеня та комісія за користування кредитом - 1 000 грн; штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 755 грн 64 коп.

Заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02 грудня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 112 грн 74 коп., з яких тіло кредиту - 7 246 грн 69 коп., проценти за користування кредитом - 6 866 грн 05 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гринь К.А. -просить скасувати судові рішення у справі в частині відмови в стягненні пені з комісією та штрафів, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що відповідач проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, та дійшов висновку про те, що за таких обставин нараховані їй штрафи не підлягають стягненню з 14 квітня 2014 року. Відмовляючи в позові про стягнення пені з комісією у розмірі 1 000 грн, суд виходив із того, що підстави для нарахування та стягнення пені й комісії є різними, а позивач не обґрунтував позовні вимоги про їх нарахування та не конкретизував суму пені та комісії окремо.

Перевіряючи законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився із такими висновками та залишив його без змін.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що штрафи у зв'язку з неналежним виконанням боржником умов кредитного договору було нараховано до 14 квітня 2014 року безпідставні, оскільки такі доводи не спростовують висновків судів про неможливість їх стягнення з відповідача у період проведення антитерористичної операції.

Посилання банку на те, що судами безпідставно відмовлено у стягненні пені та комісії є необґрунтованими, оскільки як правильно зазначено судами, у позовній заяві не було обґрунтовано позовних вимог про їх нарахування та не конкретизовано суму пені та комісії окремо.

Відмова в позові банку в частині стягнення з боржника комісії та пені за цих обставин не позбавляє банк права звернутись до суду з новими позовом у цій частині, зазначивши підстави для їх стягнення та конкретизувати розмір пені та комісії окремо, з урахуванням положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення заочного рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Гриня КостянтинаАндрійовича -відхилити.

Заочне рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 2 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.І. Мостова
С.О. Карпенко
М.І. Наумчук