У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді Максимчук З.М.,

суддів: Шеремет А.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Сарненської міської ради Рівненської області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень,

у с т а н о в и л а:

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю за безпідставністю заявлених вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не дослідив і не дав оцінки обставинам, викладеним у позовній заяві, доказам, наданих до суду, зокрема тим фактам, що він більше двадцяти років добросовісно користувався спірною земельною ділянкою і неодноразово звертався до Сарненської міської ради з заявами про безоплатну передачу вказаної ділянки йому у власність. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_3 подав заяву до Сарненської міської ради про безоплатну передачу спірної земельної ділянки пізніше нього, але зазначена заява була розглянута першою і тоді за результатами її розгляду ОСОБА_1 відмовили в задоволенні заяви.

Крім того, в проекті землеустрою на спірну земельну ділянку відсутня будь-яка інформація про наявність водовідвідних і водозбірних канав, в той час, коли на плані м.Сарни, який є на сайті міськради, вони позначені.

Вважає, що не відповідає дійсності висновок суду про те, що питання підтоплення було вирішено на спільному засіданні постійних комісій міської ради 25.12.2014 року, адже це питання лише обговорювалося, але не вирішилось та висновок суду про те, що договір оренди спірної земельної ділянки був розірваний, оскільки він не був розірваний, а закінчився строк оренди.

___________________________________________________________________________________________________

Справа № 572/1992/16-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_4

Провадження № 22-ц/787/2041/2016 Суддя-доповідач - ОСОБА_5

Доводить, що затвердження 19.06.2015 року проекту землеустрою передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 спірної земельної ділянки до затвердження генерального плану м.Сарни 25.07.2016 року є свідомим і відкритим порушенням міською радою норм ч.3 та ч.4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якому суд не дав ніякої оцінки.

Стверджує, що рішення Сарненської міської ради № 1640 від 17.10.2014 року в частині відмови йому у наданні у власність земельної ділянки є протиправним, оскільки належним чином не мотивоване.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність судового рішення в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на день розгляду Сарненською міською радою спірного питання про надання земельної ділянки сторонам у справі позивач не був користувачем даної земельної ділянки, тому не мав переважного права перед ОСОБА_3 на її приватизацію, сторони мали рівні права на отримання цієї земельної ділянки. Розподіл земельної ділянки відбувався виключно на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, передбачених п.б ч.1 ст.5 ЗК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, які передбачені ст.12 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 5 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Сарненської міської ради із заявою про виділення йому у власність земельної ділянки площею 0,0672 га по вул. Гайдара в м. Сарни Рівненської області для ведення особистого селянського господарства.

17 жовтня 2014 року питання можливості виділення у власність земельної ділянки по вул. Гайдара в м. Сарни Рівненської області було предметом розгляду на спільному засіданні постійних комісій міської ради з питань бюджету, фінансів та управління міською комунальною власністю, мандатної, з питань депутатської діяльності і правопорядку, з питань земельних відносин, житлово-комунального господарства та інвестиційного розвитку, з питань спортивної і молодіжної політики- за участю представників сторін. За результатами засідання були прийняті проекти рішення стовно спірної земельної ділянки, які винесено на розгляд сесії Сарненської міської ради.

Рішенням Сарненської міської ради № 1640 від 17.10.2014 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви відмовлено.

Натомість, в цей же день, тобто 17.10.2014 року, рішенням № 1621 ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства по вул.Гайдара,10а в межах м. Сарни, орієнтовною площею 0,0638 га.

19 червня 2015 року Сарненською міською радою прийнято рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства в межах м. Сарни, в тому числі затверджено проект та передано ОСОБА_3 безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0638 га по вул. Гайдара,10а.

Відповідно до ст.12 ЗК України міські ради вправі передавати земельні ділянки у власність громадян і зобов»язані діяти відповідно до принципів земельного законодавства, вказаних в ст.5 цього Кодексу, одним з яких є забезпечення рівності права на землю громадян та забезпечення гарантій прав на землю.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 118 ЗК України, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (ч.1 ст. 125 ЗК України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розподіл спірної земельної ділянки відбувався на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, передбачених п.б ч.1 ст.5 ЗК України.

Разом з тим, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги в тій частині, що приймаючи рішення про передачу спірної земельної ділянки ОСОБА_3 не взято до уваги той факт, що позивач протягом багатьох років користувався вказаною земельною ділянкою та мав переважне право на отримання її у власність.

Як встановлено в судовому засіданні, на день прийняття рішення Сарненською міською радою, договору оренди землі між ОСОБА_1 та Сарненською міською радою не існувало та позивач не був користувачем цієї земельної ділянки, а тому на день ухвалення рішення сторони мали рівні права на отримання спірної земельної ділянки.

Вірним, на думку судової колегії, є висновок суду першої інстанції про те, що Сарненська міська рада при вирішенні питання надання земельної ділянки ОСОБА_3 та у відмові у наданні цієї ж ділянки ОСОБА_1 діяла в порядку, передбаченому законом, в межах своїх повноважень.

Рішення суду постановлене на повно з'ясованих обставинах, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Ті докази та обставини, на які посилається в апеляційній скарзі апелянт були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Фактично доводи зводяться до іншої оцінки обставин справи та доказів, які відрізняються від зробленої судом першої інстанції і підстав для скасування судового рішення не містять.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2016 року у цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: А.М. Шеремет

ОСОБА_6