Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просили суд стягнути в рівних частках з відповідачів на їх користь борг за договором позики у розмірі 440 000 руб., що за курсом Національного банку України станом на 25 грудня 2011 року становить 11 372 грн 80 коп.; неустойку (пеню) за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 40 руб. за кожний день прострочки, яка станом на 01 жовтня 2015 року за 1 382 дні складає 55 280 руб., що еквівалентно 13 992 грн.; стягнути за період з 25 грудня 2011 року по 01 жовтня 2015 року проценти в розмірі облікової ставки Національного банку України у розмірі 35 245 грн 70 коп.; 3 % річних від простроченої суми у розмірі 4 818 грн. та інфляційні втрати з 01 січня 2013 року по травень 2015 року у розмірі 13 772 грн., що разом складає 179 050 грн., тобто по 89 525 грн. з кожного відповідача як спадкоємця боржника.

Крім того, у зв'язку із відмовою відповідачів погасити борг, позивачі просили суд стягнути борг за рахунок реалізації спадкового майна - домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7 зазначено, що 15 січня 2011 року за договором позики вони передали ОСОБА_10 в борг 440 000 російських рублів, які позичальник зобов'язався повернути до 25 грудня 2011 року, про що власноруч склав розписку. Крім того, у розписці зазначено, що у разі неповернення коштів у встановлений строк ОСОБА_10 має сплатити пеню у розмірі 40 рублів за кожний день прострочки. У визначений строку позичальник борг не повернув. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 помер, його спадкоємцями є дружина ОСОБА_8 та донька ОСОБА_9, які на час смерті спадкодавця проживали разом з ним. У зв'язку з невиконанням спадкоємцями зобов'язання щодо повернення боргу спадкодавця, вони звернулися до нотаріальної контори та були належним чином зареєстровані нотаріусом як кредитори спадкоємців померлого. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини жоден із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, заяву про відмову від прийняття спадщини не надавав, свідоцтво про право на спадщину не отримував.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 в рівних частках борг в гривневому еквіваленті 111 372 грн 80 коп., пеню за період з 26 грудня 2011 року по 01 жовтня 2015 року за 1375 днів в гривневому еквіваленті 13 921 грн 60 коп., проценти за період з 26 грудня 2011 року по 01 жовтня 2015 року за 1375 днів за ставкою Національного банку України у розмірі 7,75 % у розмірі 32 515 грн 52 коп., що разом складає 157 809 грн 92 коп., а з кожного з відповідачів - по 78 904 грн 96 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 в рівних частках заборгованість за договором позики від 15 січня 2011 року в загальному розмірі 457 467 російських руб. 67 коп., що за офіційним курсом 2,7140 Національного Банку України станом на 06квітня 2012 року складає 124 156 грн 73 коп., по 62 078 грн 36 коп. з кожного відповідача. Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 судовий збір в сумі 1 241 грн 56 коп. та 1300 грн за проведення судової будівельно-технічної експертизи, а всього судові витрати в розмірі 2 541 грн 56 коп., по 1 270 грн 78 коп. з кожного відповідача. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду, передати справу на новий розгляд або ухвалити нове рішення.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до розписок № 1 та № 2 ОСОБА_10 15 січня 2011 року взяв у борг 440 000 російських рублів у ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які зобов'язався повернути 25 грудня 2011 року та у разі невиконання зобов'язання у встановлений строк сплатити пеню у розмірі 40 рублів за кожний день прострочення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 помер. 28 серпня 2012 року ОСОБА_6 та 30 серпня 2012 року ОСОБА_7 звернулися до Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про вимоги кредиторів до спадкоємців як кредитори ОСОБА_10 Із копії домової книги по АДРЕСА_1 встановлено, що на час смерті ОСОБА_10 разом із ним були зареєстровані відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Відповідно до копії актового запису про укладення шлюбу ОСОБА_10 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_9

Відповідно до договору дарування домоволодіння по АДРЕСА_1 в м. Кривому Розі та земельної ділянки від 21 січня 2003 року вказане нерухоме майно набуто ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у спільну сумісну власність.

Вирішуючи спір, апеляційний суд виходив із того, що із відповідачів як спадкоємців боржника за договором позики підлягають стягненню тіло позики, проценти за користування позикою за ст. 1048 ЦК України, 3 % річних за ст. 625 ЦК України та пеня за договором по день смерті спадкодавця у межах вартості спадкового майна. У вимогах про стягнення вказаних сум по дату ухвалення рішення апеляційний суд відмовив із посиланням на те, що із ІНФОРМАЦІЯ_1 року позикове зобов'язання припинилося у зв'язку зі смертю боржника. Такими ж підставами суд мотивував висновки про визначення еквівалента суми, яка підлягає сплаті за борговими документами в іноземній валюті, у гривні за офіційним курсом Національного банку України станом на 06 квітня 2012 року.

Із такими висновками погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 3 ст. 1231 ЦК Українипередбачено, що до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця.

Відповідно до положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Враховуючи зміст наведених норм, апеляційний суд правильно встановив характер спірних правовідносин та дійшов обґрунтованого висновку про те, що зі смертю позичальника ОСОБА_10 припинилося його позикове зобов'язання, оскільки він припинив користуватися позикою, тому не може й сплачувати проценти від суми позики та бути відповідальним за прострочення її повернення. У спадкоємців боржника обов'язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 ЦК України. Таким чином, період нарахування пені та 3 % річних - із 26 грудня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року - визначено апеляційним судом правильно, як і правильно застосовано офіційний курс гривні до іноземних валют станом на 06 квітня 2012 року для розрахунків сум, що підлягають сплаті за розписками.

Разом з тим, визначаючи період нарахування процентів від суми позики із 26 грудня 2011 року (дати кінцевого строку повернення позики) по ІНФОРМАЦІЯ_1 року (дату смерті позичальника), апеляційний суд не звернув уваги на те, що проценти, визначені ст. 1048 ЦК України, є платою за користування позикою, яка сплачується позичальником із дня отримання позики, у спірних правовідносинах - із 15 січня 2011 року. Початковий момент та відповідно період нарахування процентів за користування позикою апеляційним судом визначено неправильно.

Правильний розрахунок процентів на суму позики впливає на загальну суму боргу, що стягнута судом, а тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню у частині задоволення позову із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції за ст. 338 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Із документів, що підтверджують судові витрати, вбачається, що їх сплачував ОСОБА_6, про присудження саме йому понесених судових витрат просили в апеляційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що апеляційний суд під час розподілу судових витрат залишив поза увагою. В цій частині рішення апеляційного суду також підлягає скасуванню.

Щодо відмови апеляційним судом у зверненні стягнення на спадкове майно на підставі ч. 2 ст. 1282 ЦК України, в цій частині вирішення справи колегія суддів погоджується із судом апеляційної інстанції, оскільки домоволодіння та земельна ділянка під ним по АДРЕСА_1 в м. Кривому Розі не виступають предметом забезпечувального обтяження зобов'язання позики ОСОБА_10, а тому в цій частині оскаржуване рішення суду залишається без змін на підставі ст. 337 ЦПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року скасувати у частині задоволення позову та розподілу судових витрат, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині відмови у зверненні стягнення на спадкове майно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик