АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г., Яремка В.В.

секретар Окармус О.М.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_5 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства Страхова група «Ю.Бі.Ай», третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 січня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом доОСОБА_3, приватного акціонерного товариства Страхова група «Ю.Бі.Ай», третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Посилався на такі обставини.

01.06.2015 року о 14 год. 50 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Чернівці по вул. Винниченка, 89, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, яким керував позивач.

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06.07.2015 року у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.06.2015 року, було визнано винним ОСОБА_3 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн 00 коп.

Автомобіль марки «ВАЗ 2107» належить на праві власності ОСОБА_4, позивач керував транспортним засобом на підставі документів, визначених п.2.1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «ВАЗ 2107» було пошкоджено, вартість відновлювального ремонту згідно

____________________________________________________________________

22ц-431/2016 р. Головуючий у 1нстанції ОСОБА_6

Категорія 30 доповідач Савчук М.В.

висновку експертного автотоварознавчого дослідження становить 31 214 грн 94 коп. Вартість проведеного автотоварознавчого дослідження становить 1200 грн.

Під час дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня», де перебував з 01.06.2015 року по 12.06.2015 року, після чого був виписаний з діагнозом: забій грудної клітини.

За період лікування в ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» він витратив на лікування 1767 грн 60 коп.

Крім того, позивач зазначив, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження майна, спричинення тілесних ушкоджень, оскільки він був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, був порушений його нормальний життєвий спосіб життя. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 10000 гривень.

У добровільному порядку відшкодувати завдані збитки відповідач відмовляється.

Просив стягнути з відповідача на його користь 34 182 грн 54 коп матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди. Також просив стягнути з відповідача понесені судові витрати.

РішеннямПершотравневого районного суду м. Чернівці від 28 січня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 32 985 грн 54 коп та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 749 грн 46 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір спричинених ОСОБА_5 матеріальних збитків внаслідок пошкодження автомобіля в результаті ДТП до 11 809,14 грн згідно звіту автотоварознавчого дослідження від 04.06.2015 року № 2301.

Також вважає недоведеним витрати на лікування ОСОБА_5 в ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» на суму 1767 грн 60 коп.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру спричиненої позивачу матеріальної шкоди, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, суд помилково вважав встановленими обставини, які не були доведені, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд визначив вартість відновлювального ремонту автомобіля замість встановлення вартості матеріальних збитків.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5, інтереси якого за договором про надання правової допомоги представляють ОСОБА_1 та ОСОБА_2, просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями з вини відповідача ОСОБА_3 позивачу завдана шкода внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до пошкодження його транспортного засобу, ушкодження здоровя та моральних страждань.

При цьому, суд виходив з розрахунку матеріальної шкоди, завданої майну ОСОБА_5, на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження №83-09-15 від 10.09.2015 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 внаслідок пошкодження при ДТП 01.06.2015 року становить 31214 грн 94 коп та доведеності спричинення шкоди з вини відповідача.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, однак помилково визначено розмір відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, а тому рішення в цій частині підлягає зміні.

У справі встановлено, що 01.06.2015 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_3 по вул. Винниченка, 89 в м. Чернівці, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5

Вказаний транспортний засіб марки «ВАЗ 2107» д.н. НОМЕР_4 зареєстрований за ОСОБА_4 згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «ВАЗ 2107» д.н. НОМЕР_4 (а.с. 51).

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 липня 2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень у дохід держави.

Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого полісом №АІ/2936431 від 25.09.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом п. 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Статтею 395 ЦК України визначено види речових прав на чуже майно, серед яких зазначено право володіння.

Відповідно до статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Таким чином, якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений у постанові 6-183цс14 від 03.12.2014 року.

Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У справі, яка переглядається, потерпілий ОСОБА_5 скористався правом одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, тобто від ОСОБА_3, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 14 ЦК України та правовою позицією, викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений у постанові 6-2808цс15 від 20.01.2016 року

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Враховуючи зазначені вимоги закону, колегія суддів вважає вірними висновки суду про те, що ОСОБА_3 є особою, яка на відповідній правовій підставі володіла та керувала транспортним засобом, визнана постановою суду винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, а тому зобовязана відшкодувати шкоду, завдану транспортним засобом, що була заподіяна внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.06.2015 року.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, ухвалено відповідно до вказаних норм матеріального права, є по суті правильним.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо розміру шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП.

Суд першої інстанції врахував наявний в матеріалах справи висновок експертного автотоварознавчого дослідження №83-09-15 від 10.09.2015 року, зробленого на замовлення представників позивача, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ВАЗ 2107» внаслідок пошкодження при ДТП 01.06.2015 року становить 31 214 грн 94 коп (а.с.52-83), яку суд стягнув на користь позивача. При цьому безпідставно не взяв до уваги звіт автотоварознавчого дослідження від 04.06.2015 року № 2301, згідно якого розмір шкоди складає 11 809,14 грн та вартість відновлювального ремонту - 14 877,24 грн, розбіжності не усунуто при розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_3 не погоджувався із зазначеним експертним автотоварознавчим дослідженням №83-09-15 від 10.09.2015 року, у звязку з чим апеляційним судом за клопотанням ОСОБА_3 було призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 028/2, складеного 20 травня 2016 року експертом ОСОБА_7 Спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр»,

- матеріальний збиток, спричинений станом на день проведення експертизи власнику автомобіля НОМЕР_5 ОСОБА_4 внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, що сталося 01 червня 2015 року, становить 17 571 грн;

- вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5, пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 01 червня 2015 року, на день проведення експертизи становить 21 950 грн;

- ринкова вартість автомобіля НОМЕР_5 на момент пошкодження 01 червня 2015 року становить 27 728 грн.

Допитаний в судовому засіданні під час апеляційного розгляду судовий експерт ОСОБА_7 підтвердив обєктивність зазначеного висновку.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5, пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 01 червня 2015 року, у розмірі 21 950 грн відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 028/2 від 20 травня 2016 року.

Враховуючи наведені вище обставини, рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення майнової шкоди пошкодженням транспортного засобу слід змінити відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування шкоди вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5, пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 01 червня 2015 року, на день проведення експертизи у розмірі 21 950 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність стягнення 1767 грн 60 коп витрат на лікування спричинених тілесних ушкоджень позивача внаслідок ДТП є безпідставними, оскільки вказані витрати підтверджені відповідними фіскальними чеками та довідкою лікувальної установи (а.с. 91-92).

Таким чином, в решті в оскаржуваній частині рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

РішенняПершотравневого районного суду м. Чернівці від 28 січня 2016 року змінити в частині розміру стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 майнової шкоди пошкодженням транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування шкоди пошкодженням транспортного засобу - 21 950 (двадцять одна тисяча девятсот пятдесят) гривень.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: