АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3509/16 Справа № 205/3157/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року м. Дніпро

04 липня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі:Гулієву М.І.о ,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Територіальної громади в особі ОСОБА_6 міської ради, третя особа: ОСОБА_6 державна нотаріальна контора, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_11 про визнання права власності на 10/200 частин домоволодіння в порядку спадкування першої черги за законом, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року позивач звернулася до суду за визнанням права власності на 10/200 частин домоволодіння в порядку спадкування першої черги за законом.

В обґрунтування вимог вказувала, що її бабуся ОСОБА_12 знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 з 21 вересня 1945 року.

Рішенням народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 09 січня 1962 року за ОСОБА_13 визнано право власності на 1/10 частину домоволодіння № 39 (в рішенні суду номер будинку зазначений за № 35) по пр. Свободи, в м. Дніпропетровську. Право власності зареєстровано КП «ДМБТІ» 08 квітня 1998 р. в реєстровій книзі № 377 за реєстром № 102, що підтверджується довідкою КП „ДМБТІ ОСОБА_6 обласної ради №1433 від 17 лютого 2015 року.

На праві власності вказане домоволодіння належить також: 1/10 частина- Філютич ОСОБА_14 на підставі договору дарування від 14 листопада 2009 року, посвідченому приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_15 за реєстром № 2994 та зареєстрованого в КП „ДМБТІ ДОР 15 грудня 2009 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 6831460;

5/100 частин домоволодіння- Шокотько ОСОБА_16 на підставі договору дарування від 16 січня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_15 за реєстром № 72 та зареєстрованого в КП „ДМБТІ ДОР 07 лютого 2006 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 6831460;

12/100 частин домоволодіння- Стан ОСОБА_17 на підставі договору дарування від 04 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_18 за реєстром № 5676 та зареєстровано в КП „ДМБТІ ДОР 02 листопада 2004 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 6831460;

30/100 частин домоволодіння- Твердохліб ОСОБА_19 на підставі договору дарування від 08 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_20 за реєстром № 3433 та зареєстрованого в КП „ДМБТІ ДОР 18 жовтня 2006 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 6831460;

18/100 частин домоволодіння - ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 07 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_21 за реєстром № 785 та зареєстрованого в КП „ДМБТІ ДОР 07 квітня 2008 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 6831460;

1/10 частина домоволодіння - ОСОБА_22 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 серпня 1960 року, виданого Третьою ДДНК за реєстром № 1-4044 та рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 09 січня 1962 року та зареєстрованого в КП „ДМБТІ ДОР 16 липня 1968 року в реєстровій книзі № 234 за реєстровим номером 100;

ОСОБА_22 померла, право власності на зазначену частину домоволодіння не перереєстровано;

7/20 частин домоволодіння - ОСОБА_23 та ОСОБА_24 на підставі свідоцтва про право власності від 11 лютого 1954 року, виданого Житловим управлінням Дніпропетровського відділу комунального господарства на підставі рішення та ухвали народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 04 січня 1946 року та від 14 грудня 1953 року, зареєстрованого в КП „ДМБТІ ДОР 17 лютого 1954 року в реєстровій книзі № 46 за реєстровим номером 31.

ОСОБА_24 померла.

В 1976 році бабуся позивача ОСОБА_12 звернулась до народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_13 про визнання права власності на 9/200 частин домоволодіння, як за дружиною.

17 травня 1976 року суд ухвалив рішення, з якого вбачається, що згідно з актом КГІ „ДМБТІ від 10 березня 1976 року, на який посилається суд, в користуванні ОСОБА_12 та її чоловіка ОСОБА_13 знаходиться 9/100 частин від всього домоволодіння.

Вказаним рішенням суду від 17 травня 1976 року за ОСОБА_12 визнано право власності на 9/200 частин домоволодіння по пр. Свободи, 39 в м. Дніпропетровську, тобто на 1/2 частину належного ОСОБА_13 праві власності на домоволодіння. За життя ОСОБА_12 не зверталась до КП „ДМБТІ ОСОБА_6 обласної ради з питання реєстрації за нею права власності на 9/200 частин домоволодіння по пр. Свободи, 39 в м. Дніпропетровську.

23 квітня 1982 року КП „ДМБТІ ДОР складено акт ідеальних часток в домоволодінні, оскільки частки співвласників змінились.

Згідно з вказаним актом за ОСОБА_13 значиться: в житловому будинку літ. И-1 приміщення 1-2, 1-3 житловою площею 12,0 кв. метрів, тамбур літ. И, сарай літ. Н, уборна №1, частина водоколонки №4, що складає 10/100 частин домоволодіння №39, по пр. Свободи, в м. Дніпропетровську.

19 січня 1982 року ОСОБА_13 помер. Належна йому ідеальна доля в праві власності на домоволодіння не перереєстрована.

Домоволодіння № 39, по пр. Свободи, в м. Дніпропетровську згідно акту КП „ДМБТІ від 23 квітня 1982 року складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 61,2 кв.м, сіней а-1, житлового будинку літ.Б-1 житловою площею 30,2 кв. метрів, житлової прибудови 2-1,2-2,2-3, житлової прибудови 1-2, сіней б, житлового будинку літ.В-1, сіней в-1, житлової прибудови літ.В, житлової прибудови літ.в2, житлового будинку літ.Г-1, сіней г-1, житлового будинку И-1 житловою площею 25,6 кв. метрів, житлової прибудови И1 -1, тамбура И, сараїв літ.Д, Е, К, О, З, Н, Р. погребу літ.Л, водоколонки №4, огорожі №2, споруд №3,1, уборної №1.

22 січня 1977 року ОСОБА_12 померла, залишила заповіт, яким заповідала батькові позивача - ОСОБА_25 все своє майно. ОСОБА_25 прийняв спадщину після смерті матері, оскільки проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем на момент її смерті.

Таким чином, після смерті ОСОБА_12 відкрилась спадщина на 9/200 частин домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську.

9 грудня 1994 року помер батько позивача ОСОБА_25, заповіту не залишив.

Позивач прийняла спадщину після смерті батька, оскільки проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент його смерті за однією адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Свободи, 39.

09 вересня 1998 року вона отримала в Другій ОСОБА_6 державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після смерті батька на 1/10 частину домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську, яка належала батькові на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 09 січня 1962 року і була зареєстрована на праві власності за батьком на момент його смерті. Оскільки згідно з актом ідеальних часток зазначена частка змінилась, рішенням суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 26 грудня 2007 року за позивачем визнано право власності на 18/100 частин домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_25 на підставі акту ідеальних часток ДМБТІ від 23 квітня 1982 року.

18/100 частин домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську позивач подарувала ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 07 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_21 за реєстром № 785.

Інших спадкоємців немає.

Оскільки згідно з актом КП „ДМБТІ ДОР від 23 квітня 1982 року частка ОСОБА_13 фактично складала 10/100 частин домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську, то частка ОСОБА_25, яку позивач успадкувала після його смерті, складає 10/200 частин домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську.

При зверненні до Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_25 позивач отримала постанову від 26 березня 2015р. державного нотаріуса ОСОБА_26, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою роз'яснено, що нотаріус не має можливості видати позивачу свідоцтво у звязку з тим, що частка померлої ОСОБА_12 не зареєстрована і позивач має право вирішити питання в судовому порядку (а.с.87).

Згідно звіту про оцінку майна, який виконано ТОВ «Віконт-консалдінг» 30 квітня 2015р., ринкова вартість домоволодіння № 39, по пр. Свободи, в м. Дніпропетровську складає 339 136,00 грн. Вартість 10/100 часток- 33913,60 грн., а вартість 10/200 часток - 16956,80 грн.

За таких обставинах позивач просила визнанти за нею право власності на 10/200 частин домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_25, померлого 9 грудня 1994 року, в домоволодінні яке складається з: житлового будинку літ. А-1, житловою площею 61,2 кв.м, сіней а-1, житлового будинку літ.Б-1 житловою площею 30,2 кв.м., житлової прибудови 2-1,2-2,2-3, житлової прибудови 1-2, сіней б, житлового будинку літ.В-1, сіней в-1, житлової прибудови літ.В, житлової прибудови літ.в2, житлового будинку літ.Г-1, сіней г-1. житлового будинку И-1 житловою площею 25,6 кв.м, житлової прибудови И1 -1, тамбура И, сараїв літ. Д, Е, К, О ,3, Н, Р, погребу літ.Л, водоколонки №4, огорожі №2, споруд №3,1, уборної №1 (а.с.2-6).

Представник відповідача -ОСОБА_6 міська рада позов не визнала, вважає себе неналежним відповідачем з огляду на те, що не порушувала прав позивача.

Крім того представник міськради зазначав, що відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. З такими вимогами особа може звернутися до суду лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат»: «про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. В матеріалах справи постанова нотаріуса про відмову в оформленні права на спадщину відсутня.

Третя особа - ОСОБА_6 державна нотаріальна контора до суду не зявивилася, надала заяву про розгляд справи у відсутність її представника (а.с.54, 74, 96).

Треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8О, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в судове засідання не зявилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_4позов не визнала, надала письмові заперечення, в яких просила відмовити в позові посилаючись на наступне. У 2005 році позивач продала ОСОБА_2, будинок в домоволодінні за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Свободи, буд.39, що підтверджується розпискою. В подальшому їй стало відомо, що документи на будинок для відчуження офіційно у нотаріуса відсутні. 07 березня 2008 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_21 було посвідчено договір дарування за реєстром № 785 та зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР від 07 квітня 2008 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 6831460. Однак є розписка позивача про те, що вона продала будинок (не частину будинку, не кімнату, а цілий будинок). При покупці будинку, в ньому не було ні вікон, ні дверей, навіть деяких стін, стелю ОСОБА_2споруджувала сама як і газопостачання, водовідведення, лінію електропередачі. У 2007 році позивач зверталася до суду Ленінського району м. Дніпропетровська, щодо визнання за нею права на домоволодіння в порядку спадкування за законом. Вважає, що позивач пропустила строк позовної давності.

Рішенням суду позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_5, право власності на 10/200 частин домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_25, померлого 9 грудня 1994 року, в домоволодінні, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, житловою площею 61,2 кв.м, сіней а-1, житлового будинку літ.Б-1 житловою площею 30,2 кв.м., житлової прибудови 2-1,2-2,2-3, житлової прибудови 1-2, сіней б, житлового будинку літ.В-1, сіней в-1, житлової прибудови літ.В, житлової прибудови літ.в2, житлового будинку літ.Г-1, сіней г-1. житлового будинку И-1 житловою площею 25,6 кв.м, житлової прибудови И1 -1, тамбура И, сараїв літ. Д, Е, К, О ,3, Н, Р, погребу літ.Л, водоколонки №4, огорожі №2, споруд №3,1, уборної №1.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України).

За ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позов, суд зазначив, що ним встановлено слідуючі обставини. Бабуся позивача ОСОБА_12знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 з 21 вересня 1945 року.

За ОСОБА_25 та ОСОБА_13 на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 09 січня 1962 року зареєстровано право власності на 2/10 частини домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську, (а.с.15).

Рішення народного суду Ленінського району від 17 травня 1976 року за ОСОБА_12 визнано право власності на 9/200 частин домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську (а.с.14).

З рішення слідує, що згідно з актом КП „ДМБТІ від 10 березня 1976 року в користуванні ОСОБА_12 та її чоловіка ОСОБА_13 знаходилося 9/100 частин всього домоволодіння.

За життя ОСОБА_12 не звернулась до КП „ДМБТІ ОСОБА_6 обласної ради з питання реєстрації за нею права власності на 9/200 частин домоволодіння по пр. Свободи, 39 в м. Дніпропетровську.

23 квітня 1982 року КП „ДМБТІ ДОР складений акт ідеальних часток в домоволодінні № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську, оскільки частки співвласників змінились.

За вказаним актом за ОСОБА_13 значиться: в житловому будинку літ. И-1 приміщення 1-2, 1-3 житловою площею 12,0 кв. метрів, тамбур літ. И, сарай літ. Н, уборна №1, частина водоколонки №4, що складає 10/100 частин домоволодіння № 39, по пр. Свободи, в м. Дніпропетровську (а.с.19).

19 січня 1982 року ОСОБА_13 помер.

Ідеальна частка в праві власності ОСОБА_13 на домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську не перереєстрована.

Домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську згідно акту КП „ДМБТІ від 23 квітня 1982 року складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 61,2 кв.м, сіней а-1, житлового будинку літ.Б-1 житловою площею 30,2 кв. метрів, житлової прибудови 2-1,2-2,2-3, житлової прибудови 1-2, сіней б, житлового будинку літ.В-1, сіней в-1, житлової прибудови літ.В, житлової прибудови літ.в2, житлового будинку літ.Г-1, сіней г-1, житлового будинку И-1 житловою площею 25,6 кв. метрів, житлової прибудови И1 -1, тамбура И, сараїв літ.Д, Е, К, О, З, Н, Р. погребу літ.Л, водоколонки №4, огорожі №2, споруд №3,1, уборної №1.

22 січня 1977 року ОСОБА_12 померла (а.с.12).

За заповітом від 10 лютого 1976 року посвідченим державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори ОСОБА_27, ОСОБА_12 заповідала ОСОБА_25 все своє майно (а.с.13).

ОСОБА_25 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_12, оскільки проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем на момент її смерті (26-32).

Після смерті ОСОБА_12 відкрилась спадщина на 9/200 частин домоволодіння №39 по пр. Свободи в м. Дніпропетровську.

9 грудня 1994 року помер батько позивача ОСОБА_25, який не залишив заповіт (а.с. 12).

Позивач прийняла спадщину після смерті батька, оскільки проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент його смерті за однією адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Свободи, 39 (а.с.26-32).

09 вересня 1998 року Позивач отримала в Другій ОСОБА_6 державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після смерті батька на 1/10 частину домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську, яка належала батькові на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 09 січня 1962 року і була зареєстрована на праві власності за батьком на момент його смерті (а.с.18). Оскільки згідно з актом ідеальних часток зазначена частка змінилась, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2007 року за позивачем визнано право власності на 18/100 частин домоволодіння №39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_25 на підставі акту ідеальних часток ДМБТІ від 23 квітня 1982 року (а.с.16-17).

18/100 частин домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську позивач подарувала ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 07 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_21 за реєстром № 785.

Інших спадкоємців на зазначене нерухоме майно немає.

Згідно акту КП „ДМБТІ ДОР від 23 квітня 1982 року частка ОСОБА_13 фактично складала 10/100 частин домоволодіння № 39 по пр. Свободи, в м. Дніпропетровську, частка ОСОБА_25, яку позивач успадкувала після його смерті, відповідно складала 10/200 частин домоволодіння №39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську.

Постановою державного нотаріуса Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори ОСОБА_26 від 26 березня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину домоволодіння №39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську після смерті батька ОСОБА_25, з посиланням на те, що спадкоємець за життя не отримав права власності на вищевказане домоволодіння (а.с.87).

Згідно Звіту про оцінку майна, який виконано ТОВ „Віконт-консалдінг 30 квітня 2015р., ринкова вартість домоволодіння №39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську складає 339 136.00 грн. Вартість 10/100 часток - 33913,60 грн., а вартість 10/200 часток - 16956,80 грн.(а.с.33-42).

Суд посилався на ст.ст.ст. 524, ч.1 ст.529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та вказав,оскільки за своє життя ОСОБА_25 право власності на 10/200 частини домоволодіння № 36, по пр. Свободи в місті Дніпропетровську не зареєстрував, позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька, суд вважає за необхідне визнати за нею права власності на 10/200 частин домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_25, померлого 9 грудня 1994 року, домоволодіння складається з: житлового будинку літ. А-1, житловою площею 61,2 кв.м, сіней а-1, житлового будинку літ.Б-1 житловою площею 30,2 кв.м., житлової прибудови 2-1,2-2,2-3, житлової прибудови 1-2, сіней б, житлового будинку літ.В-1, сіней в-1, житлової прибудови літ.В, житлової прибудови літ.в2, житлового будинку літ.Г-1, сіней г-1. житлового будинку И-1 житловою площею 25,6 кв.м, житлової прибудови И1 -1, тамбура И, сараїв літ. Д, Е, К, О ,3, Н, Р, погребу літ.Л, водоколонки №4, огорожі №2, споруд №3,1, уборної №1.

Суд не прийняв заперечення проти позову з боку відповідача в особі ОСОБА_6 міської ради (а.с.76-77) та Третьої особи Масуєвої ОСОБА_3 (а.с.110), вважаючи їх такими що не заслуговують на увагу.

Проте погодитися з висновком судового рішення неможливо, враховуючи наступне.

За ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як слідує із матеріалів справи домоволодіння № 39, по пр. Свободи в м. Дніпропетровську згідно акту КП „ДМБТІ від 23 квітня 1982 року складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 61,2 кв.м, сіней а-1, житлового будинку літ.Б-1 житловою площею 30,2 кв. метрів, житлової прибудови 2-1,2-2,2-3, житлової прибудови 1-2, сіней б, житлового будинку літ.В-1, сіней в-1, житлової прибудови літ.В, житлової прибудови літ.в2, житлового будинку літ.Г-1, сіней г-1, житлового будинку И-1 житловою площею 25,6 кв. метрів, житлової прибудови И1 -1, тамбура И, сараїв літ.Д, Е, К, О, З, Н, Р. погребу літ.Л, водоколонки №4, огорожі №2, споруд №3,1, уборної №1.

Співласниками домоволодіння є залучені судом третіми особами ОСОБА_7, ОСОБА_8О, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2

Із акту КП „ДМБТІ від 23 квітня 1982 року вбачається, що ОСОБА_22, ОСОБА_24, ОСОБА_13 померли і належні їм на праві власності долі в домоволодінні не перереєстовані.

Суд не перевірив належність прав на майно після смерті ОСОБА_22, ОСОБА_24 іншим особам чи наявності підстав вважати його відумерлим.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю.

Визначення часток у праві спільної власності та здійснення права спільної часткої власності регулюються ст.ст.357, 358 ЦК України.

Ст. 5 ЦК України визначає дію актів цивільного законодавства в часі.

Співвласниця будинку ОСОБА_2 звертала увагу суду на те, що за нотаріально посвідченим договором дарування від 07 березня 2008 18/100 частин спірного домоволодіння (а.с.5).позивач подарувала їй в вигляді не частини, а всього будинку, однак вказані обставини суд належно не перевірив та не встановив якою є спадкова маса- предмет заявленого позову.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Предметом спору є право власності на майно. Суд постановив рішення за позовом ОСОБА_5 в якому процесуальне положення співвласників, при відсутності належно встановлених ідеальних частин права власності, визначено позивачем 3 особами, а не відповідачами.

В протиріч вказаній нормі закону судом не надано роз'яснення позивачу на зміну статусу співвласників на сторону по справі, чим порушено вимоги ст.33ЦПК України.

Суд не розяснив позивачу право на залучення в справу 3 особою КП „ДМБТІ, витребуванням акту конкретного користування приміщеннями співвласників з зазначенням ідеальних часток кожного, на заявлення позову стосовно визначення ідеальних частин співвласників ( суд посилався на акт КП „ДМБТІ, датований23 квітня 1982 року). При постановленні рішення суд не встановив обєм спадкової маси, її ідеальну частину, правовий режим майна після померлих ОСОБА_22, ОСОБА_24, не уточнив вимоги позивача стосовно предмету та правових підстав заявлених вимог.

Таким чином суд, належно не встановивши фактичні обставини по справі, передчасно дійшов висновків по спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив такі порушення,.

У звязку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального закону, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як передчасне, з ухваленням нового- відмови у задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - ОСОБА_4 Рауф кизи- задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Територіальної громади в особі ОСОБА_6 міської ради, третя особа: ОСОБА_6 державна нотаріальна контора, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_11 про визнання права власності на 10/200 частин домоволодіння в порядку спадкування першої черги за законом - скасувати, в позовних вимогах -відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: В.О. Тамакулова

С у д д і: ОСОБА_28

ОСОБА_29