АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1490/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 31 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І., Пономаренка В. В.
при секретаріГончар Л. В.

з участю: позивачки ОСОБА_6, адвоката Руденка С.А.,

представника ПАТ «АЗОТ» Боксер І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_9 до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ», третя особа Червонослобідська сільська рада про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

31 серпня 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є власниками одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,1592 га.

02 липня 2014 року на каналізаційному колекторі, що знаходиться на балансі ПАТ «АЗОТ», сталася аварія. Зокрема, відбувся порив каналізаційної труби з розливом каналізаційних стоків та затопленням поверхні ґрунту фекальними водами.

В результаті аварії садиба позивачів була повністю затоплена фекаліями та сміттям. Висота затоплення сягала 25-30 см над поверхнею ґрунту. Каналізаційні стоки із земельної ділянки ніхто не викачував, які стояли на землі близько трьох днів.

Позивач ОСОБА_6 зазначає, що після того, як вода зійшла, вона самостійно прибрала земельну ділянку, чистила від бруду будинок та надвірні споруди, знімала поверхневий шар ґрунту та викидала на смітник. ОСОБА_6 неодноразово зверталася по телефону в приймальну ПАТ «АЗОТ» з проханням про допомогу відкачати стоки, але її прохання залишилися без реагування.

2 липня 2014 року на підставі розпорядження № 181 Червонослобідською сільською радою було створено комісію із обстеження затопленого неочищеними стічними водами каналізаційного колектора її домоволодіння та присадибної земельної ділянки. За наслідками обстеження комісією було складено акти обстеження території затопленої стічними водами, а також додатковий акт обстеження № 3 від 15серпня 2014 року та схема затоплення.

Як видно з протоколів № 2 від 4 липня 2014 року та № 3 від 16 липня 2014 року засідань комісії з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного характеру місцевого рівня, Червонослобідська сільська рада неодноразово зверталась до відповідача з проханнями та вимогами про очищення затопленої території (в тому числі її домоволодіння) та провести дезинфекцію затопленої території села.

Однак, відповідач вказані вимоги не виконав, очистку від мулу та фекальних стоків, а також дезинфекцію її домоволодіння не провів. До теперішнього часу, шкода спричинена затопленням неочищеними стічними водами її домоволодіння та земельної ділянки ніким не відшкодована, не проводились і заходи щодо дезинфекції та вивезення мулу від фекальних стоків.

Внаслідок затоплення було пошкоджене нерухоме майно - частково зруйнований погріб, який продовжує руйнуватися, потріскались стіни фундаменту будинку, зруйновано відмощення біля будинку. А також, позивачам спричинена матеріальна шкода, а саме:

знищено урожай на деревах та кущах на суму 6425,00 грн.;

не отриманий урожай городніх культур на суму 28788,20;

у погребі знищено продуктів харчування на суму 2693,83 грн.

У зв'язку з затопленням стічними водами, які містять перелічені шкідливі та хімічні елементи, позивачі так і не змогли зібрати урожай з власної земельної ділянки (городу) в 2014 році. Із відсутністю рекультивації земель вони не садили городину, не збирали фрукти та ягоди через те, що мають неприємний смак. Тому позивачі не отримали урожай і в 2015 році городніх та садових культур у розмірах, аналогічних 2014 року, а саме: 6425 грн. - вартість урожаю на деревах та кущах; 28788,20 грн. -вартість урожаю городніх культур, а всього 35213,20 грн., що є упущеною вигодою.

Також позивачам прийшлося ремонтувати зруйнований погріб та будинок, влаштовувати нове відмощення. Працівниками ТОВ «ГАЛ-ІНВЕСТ» оглянуто виконані роботи, здійснено необхідні заміри і пораховано вартість, яка станом на 21.05.2015 року становить 47686,80 грн.

Позивачка вказує, що внаслідок аварії вона, ОСОБА_6, зазнала сильних душевних страждань, які виразилися, як переживаннями під час аварії, так і втратою душевного тепла, радості від життя та зміною усталеного способу життя.

Крім того, зазначає, що її дочка, ОСОБА_9, яка є психічно хворою людиною, внаслідок сильних переживань від вказаної аварії потрапила на лікування до Черкаської обласної психіатричної лікарні, від чого стресова ситуація лише посилилася.

Тому позивачі просять суд:

- стягнути з ПАТ «АЗОТ» на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 121907,03 грн.;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі по 50 000 грн. кожній;

- стягнути з ПАТ «АЗОТ» на користь відповідачів судові витрати.

26 квітня 2016 року позивачі подали до суду заяву про залишення позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «АЗОТ» на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_9 упущеної вигоди за 2015 рік у сумі 35 213,20 грн. в складі майнової шкоди та моральної шкоди по 50 000 грн. кожному без розгляду.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_9 до ПАТ «АЗОТ» про відшкодування упущеної вигоди в сумі 35213,20 грн. та моральної шкоди по 50000 грн. кожному залишено без розгляду.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено в повному обсязі.

Вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» на користь ОСОБА_6, ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 99091 грн. 66 коп. та судові витрати в розмірі 5 525 грн. 40 коп., а всього 104 616 грн. 98 коп.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «АЗОТ», вважаючи рішення суду незаконним та ухваленим з порушенням діючого законодавства, просить його скасувати та ухвалити по справі нове, яким в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України, діяльність каналізаційного колектора є джерелом підвищеної небезпеки, а тому ПАТ «Азот», на підставі положень ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, повинно нести відповідальність за заподіяну шкоду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 24 грудня 2007 року, ОСОБА_9 і ОСОБА_6 є власниками земельної ділянки площею 0,1592га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( а. с. 30).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.02.2015 року, позивачі ОСОБА_9 і ОСОБА_6 є власниками по 1/2 частині домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 22-24).

З матеріалів справи вбачається, що 2 липня 2014 року в 00 год. 10 хв. на АДРЕСА_1 сталася аварія на напірно-каналізаційному колекторі, який перебуває на балансі ПАТ «Азот». В результаті аварії очищеними стічними водами було затоплено домоволодіння позивачів.

Відповідно до розпорядження № 181 від 02.07.2014 року, Червонослобідською сільською радою було створено комісію із обстеження затопленої неочищеними стічними водами каналізаційного колектора її домоволодіння та присадибної земельної ділянки, якою складено схему затоплення ( а. с. 7).

Така комісія створена відповідно до п.20 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2002, № 843 "Про затвердження Загального положення про спеціальну Урядову комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і Загального положення про спеціальну комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об'єктового рівня", де передбачено, що спеціальна комісія з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об'єктового рівня (далі - комісія) є координаційним органом, який утворюється рішенням місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, керівника підприємства, установи та організації у разі виникнення надзвичайної ситуації відповідно регіонального, місцевого або об'єктового рівня.

З акту обстеження № 1 від 2 липня 2014 року вбачається, що комісія провела обстеження території підтопленої каналізаційними стоками, в зв'язку з аварією на каналізаційному колекторі на АДРЕСА_1.

Повністю затопленими каналізаційними стоками виявилися домогосподарства з житловими будинками і господарськими спорудами, городами, садками, серед яких затоплено і домогосподарство АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_9 і ОСОБА_6 (а.с. 10).

Як вбачається з акту обстеження № 2 від 4 липня 2014 року, комісією встановлено, що фекальні води просочилися в ґрунт та зробили непридатною для вживання воду в свердловинах та колодязях, огородню продукцію та фрукти і ягоди, а також стала забрудненою консервована продукція яка зберігалася в погрібах.

В цьому акті також зазначено, що домогосподарстві ОСОБА_9 і ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 затоплена земельна ділянка 0,15 га. (двір, сад, город), затоплено погріб з продукцією огородництва та консервацією, затоплена, також стічними дами каналізаційного колектора, свердловина води, водопровідна колонка з лічильником води, вигрібна яма туалету; садок: «смородина - 11 кущів, червоної смородини(споришки) - 5 кущів, виноград - 3 кущі, калина - 1 кущ, абрикоса - 2, яблуні - 2, груші - 2, вишні - 5. Город: картопля - 0,04 га, часник - 0,0015 га, цибуля сіянка - 0,0051 га, цибуля тиканка -0,0021 га, буряки столові - 0,0043 га, помідори - 0,0015 га, перець ратундра - 0,0014 га, морква - 0,0058 га, капуста - 0,0018 га, огірки - 0,0039 га, дині, кавуни - 0,0028 га, редька чорна - 0,0011 га, кріп - 0,0022 га, салат - 0,0020 га, щавель - 0,0020 га, кукурудза - 0,0234 га, клубника - 0,0045 га»(а.с. 12-13).

В листі від 28.10.2015 року за № 501-06/441 ПАТ «Азот» підтвердив, що каналізаційний колектор, який знаходиться на АДРЕСА_1, станом на 02.07.2014 року і по теперішній час перебуває на балансі ПАТ «АЗОТ» (а.с. 88).

9 липня 2014 року державною екологічною інспекцією в Черкаській області було складено протокол № 06-07-14 вимірювання показників та властивостей ґрунтів, яким проведено вимірювання показників складу та властивостей ґрунтів, в результаті затоплення неочищеними стічними водами (господарсько-фекальні стоки) з колектора ПАТ «Азот» в тому числі її земельної ділянки. З протоколу вбачається за якими показниками забруднено земельну ділянку домоволодіння та в якій мірі перевищують забруднюючі речовини гранично допустимі норми та в черговий раз підтверджується факт забруднення земель внаслідок прориву напірного-каналізаційного колектора, що належить відповідачу (а.с. 19-21).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В п.2 Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 також роз'яснено, що при розгляді позову про відшкодування шкоди суд повинен брати до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичній особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Що стосується посилань суду і апелянта на ст.ст. 152, 157 ЗК України, які визначають порядок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок погіршення якості ґрунтового покриву, то питання про такі відшкодування позивачами не ставилися.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, що цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

В пункті 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» також роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об'єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, як вказав суд першої інстанції в своєму рішенні, з чим погоджується і колегія суддів, що відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України діяльність каналізаційного колектора є джерелом підвищеної небезпеки, тобто пов'язаної з використанням, зберіганням, транспортуванням або утриманням хімічних та інших речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, які потрапляють в зону дії, впливу від такої діяльності, а тому ПАТ «Азот» здійснює діяльність, пов'язану з підвищеною небезпекою для людей і повинно відповідати за положеннями ст.ст. 1166, ст.1187 ЦК України за заподіяну шкоду.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 87/15 від 22 квітня 2016 року, розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_6 та ОСОБА_9 складає 51 404 грн.86 коп. (а.с. 156-163).

Колегія суддів вважає, що даний висновок судом вірно покладений в основу розрахунку і розміру матеріальних збитків, завданих позивачам в результаті затоплення їх домоволодіння очищеними стічними водами.

Як визначено у п.2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені у наданих йому матеріалах неоднозначно.

Апелянт в скарзі посилається саме на вказаний пункт Інструкції, вважаючи, що експертом були порушені норми Закону України «Про судову експертизу», так як ним було самостійно зібрано вихідні дані для визначення вартості збитків.

Проте, така твердження апелянта є помилковим, оскільки, як зазначено в Інструкції, експерту забороняється самостійно вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені у наданих йому матеріалах неоднозначно.

В даному ж випадку експерт не вибирав вихідні дані з декількох видів, а використав листи Управління агропромислового розвитку Черкаської районної адміністрації про урожайність городніх культур як інформаційні джерела, зазначивши про це у своєму висновку.

При цьому суд також враховує ту обставину, що експерт попереджений судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку.

Що стосується витрат позивачами на ремонт будинку та погреба, які судом стягнуті з відповідача на підставі матеріалів по проведенню ремонтно-відновлювальних робіт домоволодіння АДРЕСА_1, наданих спеціалістами ТОВ «ГАЛ - ІНВЕСТ», то ними було оглянуто виконані роботи та здійснено необхідні замірювання і підраховано вартість - договірну ціну згідно ДСТУ Б Д. 1.1-1-2013 на програмному комплексі АВК-5 (3.0.5.2), яка станом на 21 травня 2015 pоку склала 47 686,8 грн.(а.с. 38-54).

Апелянт не погоджується з такими розрахунками витрат на відновлювальні роботи, вказуючи, що позивачами не доведено причинно-наслідкового зв'язку між аварією та станом зазначених споруд, а також необхідність проведення таких робіт.

Колегія суддів вважає таку позицію апелянта захисною, як небажання відшкодовувати збитки, оскільки в судовому засіданні, з посиланням на зазначені вище відповідні докази, встановлено такий зв'язок.

Зокрема, в комісійному акті обстеження №2 від 04 липня 2014 року чітко зазначено, що повністю затопленими каналізаційними стоками виявили домогосподарства з житловими будинками і господарськими будівлями, огородами, садками, висота фекальних стоків досягала від 0,3м до 0,5м по всій площі розливу в тому числі по АДРЕСА_1, домогосподарство ОСОБА_6, ОСОБА_9 затоплена земельна ділянка 0,15 га (двір, сад, город) і зокрема затоплено: погріб з продукцією огородництва та консервацією; свердловина; водопровідна колонка з лічильником води; вигрібна яма туалету(а.с.12 зв.).

Тому після затоплення вказані роботи як по прочищенню колодязя, так і по прочищенню погреба, як встановлено в судовому засіданні, були проведені, що є не лише логічним, а й необхідним. Крім улаштування відмощення, будь-які інші будівельні роботи не проводилися і не оцінювалися.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта на ту обставину, що позивачі не заявляли вимоги про стягнення витрат на прочищення колодязя, що враховано в дефектному акті від 21.05.2015 року, оскільки питання ними ставилося про відшкодування всієї шкоди, яка була завдана в результаті затоплення.

Крім того, апелянт зазначає, що позивачами не надано доказів компетентності ТОВ «ГАЛ-ІНВЕСТ» проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Проте ним, апелянтом, не надано доказів і щодо некомпетентності цього товариства проведення таких робіт.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача на користь позивачів матеріальну шкоду в сумі 99 091,66 грн. (47686,80+51404,86=99091,66 грн.).

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Що стосується відшкодування понесених судових витрат по оплаті правової допомоги, які судом стягнуті з відповідача на користь позивачів в розмірі 2000 грн., то таке рішення на думку колегії підлягає до скасування, а рішення в цілому - до зміни.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про надання правової допомоги адвоката від 13 листопада 2014 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 доручають адвокату Руденку С.А. здійснювати представництво інтересів замовників у Придніпровському районному суді м. Черкаси з приводу позову фізичних осіб щодо стягнення з КП «Черкасиводоканал» та ВАТ «АЗОТ» шкоди, завданої внаслідок аварії на каналізаційному колекторі 2 липня 2014 року. Названий договір містить перелік послуг, які можуть бути надані однією стороною другій, та зазначено, що замовник зобов'язується сплатити виконавцю за надання правової допомоги згідно окремої угоди (а.с.58).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом

Згідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з аналізу ст. ст. 84, 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

При цьому положенням Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права.

Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно довідки від 13.11.2014 року ОСОБА_6 сплатила Руденку С.А. кошти в розмірі 2000 грн. в день підписання договору (а.с. 58 на звороті).

Однак, дана довідка не є належним доказом, що підтверджує понесені витрати, оскільки вона не відповідає ні за формою ні за змістом вимогам до даного платіжного документу, що визначені в Положенні про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000р. N 614, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2001р. за N 105/5296.

У справі також відсутній розрахунок наданих юридичних послуг.

Тому, враховуючи вказані обставини та відсутність доказів і розрахунків сплати позивачами витрат на правову допомогу, колегія суддів приходить до висновку, що рішення в частині задоволення відшкодування витрат на правову допомогу підлягає до скасування, а в задоволенні даної вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_9 належить відмовити.

В решті рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2016 року належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_9 до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ», третя особа Червонослобідська сільська рада про відшкодування матеріальної шкоди змінити

Рішення в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» на користь ОСОБА_6, ОСОБА_9 2000 грн. за надання правової допомоги - скасувати.

В решті частини рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :