Справа № 201/8943/16ц
Провадження № 2/201/2267/2016р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства „НП Продакшн про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.06.2016р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ПП „НП Продакшн про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач по тексту його позову та представник позивача ОСОБА_2 (діє за договором від 30.05.2016р. - а.с. № 21-23) в ході судового засідання посилалися на те, що 24.03.2016р. між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів на 100 000 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між сторонами 01.04.2016р. було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Володимира Вернадського, буд. 35 Т, кв. 12. Відповідно до п. 1.4 договору іпотеки ринкова вартість предмету іпотеки визначення у суму 100 00 грн. Згідно п. 1.5 цього ж договору заставна вартість квартири дорівнює 100 000 грн. Відповідно до п. 5.2. договору іпотеки визначено, що позивач, як іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за договором позики, забезпеченого цією іпотекою, а якщо вимога не буде задоволена протягом 30 днів - звернути стягнення на предмет іпотеки. 18.04.2016р. позивач направив лист відповідачу із вимогою виконання прийнятих на себе зобов'язань, але вони станом на сьогодні не були виконанні. Відповідач від повернення позики ухиляється. Добровільно прав власності на предмет іпотеки не передає. Отже, посилаючись на ст.ст. 346, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 33, 35, 37 Закону України «Про іпотеку», позивач та його представник просили позов задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 04.07.2016р. - а.с. № 25) в судовому засіданні 05.07.2016р. позовні вимоги визнав, посилаючись на те, що 24.03.2016р., дійсно між ПП „НП Продакшн в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір позики на суму 100 000 грн. саме на придбання квартирі № 12, що розташована: м. Дніпропетровськ, вул. Володимира Вернадського, буд. 35 Т. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між сторонами 01.04.2016р. було укладено договір іпотеки. Покупка цієї квартири планувалася для подальшої здачі квартири в оренду та планувався ремонт цієї квартири, між тим фінансові можливості змінилися, позивач наполягав на поверненні боргу письмовою вимогою від 18.04.2016р. Оскільки, грошей у відповідача для повернення суми боргу немає, як їх немає і для завершення ремонтно-будівельних робіт у цій квартирі, він не заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання за позивачем права власності на цю квартиру.

Суд, вислухав безпосередньо представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що 24.04.2016р. між ОСОБА_1 (кредитор) з одного боку, та ПП „НП Продакшн в особі директора ОСОБА_4 (позичальник), з другого боку було укладено договір позики № 24/03-16, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу позику у суму 100 000 грн. (п. 1, 2 договору). Факт одержання позичальником від кредитора грошових коштів підтверджується підписанням даного договору (п. 5) (а.с. № 5).

Відповідно до п. 7.2.1 договору позика підлягає поверненню шляхом сплати позичальником кредиторові 100 000 грн. до 15.04.2016р.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 01.04.2016р. між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та ПП „НП Продакшн в особі директора ОСОБА_4 (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 436 (а.с. № 9 11).

Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки цей договір іпотеки забезпечує виконання зобовязань іпотекодавця та вимог іпотекодержателя за договором № 24/03-16 від 24.03.2016р., який укладено між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому (договір займу) стосовно повернення отриманої суми займу, неустойок і штрафів, а також відшкодування збитків у повному обсязі.

Згідно п. 1.3 договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1. Квартира розташована у житловому комплексі «Амфітеатр» містобудівного ансамблю «Крутогірний», житлового будинку літ. А-7, складається з: 1-житлова, 2-житлова, 3- туалет, I тераса. Житлова площа квартири 235,1 кв.м., загальна площа - 246,7 кв.м.

Право власності іпотекодавця на вказаний обєкт нерухомого майна зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 13884524, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.03.2016р. за номером 56031102, наданою Приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6

Відповідно до п.п. 1.4 та 1.5 договору іпотеки ринкова вартість предмета іпотеки становить 100 000 грн. Заставна вартість предмету іпотеки визначається сторонами в сумі 100000 грн.

Згідно п. 5.1 договору іпотеки право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває, зокрема, якщо у момент настання терміну виконання зобовязань за договором займу вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений договором займу термін суми займу та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені договором займу строк суми неустойки (пені, штрафних санкцій).

Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання за договором займу, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 30 днів, - звернути стягнення на предмет іпотеки (п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 5.3 договору іпотеки іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки (п. 5.4.1 договору).

Згідно п. 6.1 договору іпотеки договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання іпотекодавцем зобовязань за договором займу та додаткових договорів до нього.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

18.04.2016р. позивач направив відповідачу лист із вимогою про виконання прийнятих на себе зобов'язань за договором позики від 24.03.2016р. (а.с. № 6), але відповідач від повернення позики ухиляється. Добровільно прав власності на предмет іпотеки не передає.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обовязків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

В судовому засіданні представник відповідача визнав, що відповідач не виконує взятих на себе зобовязань за укладеним з позивачем договором та має непогашену заборгованість у розмірі 100 000 грн. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003р. іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Нормою ст. 3 вказаного закону передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

В порушення умов договору позики позичальник своєчасно свої зобов'язання після отримання письмової вимоги не виконав, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1

Судом було встановлено, що сума заборгованості за договором позики від 24.03.2016р.станом на 05.07.2016р. становить 100 000 грн., розмір якої був визнаний в судовому засіданні стороною відповідача. Розмір вартості предмету іпотеки, погоджений позивачем та відповідачем, в укладеному між ними договорі іпотеки 01.04.2016р. становить 100 000 грн. З огляду на що, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є співмірними, доведеними та обґрунтованими.

Крім того, судовою палатою у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у своїй постанові від 11.12.2013р. по справі 6-124цс13 було розяснено наступне.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч.3 ст. 36 Закону України Про іпотеку договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку.

Так, пунктами 5.3, 5.4.1 договору іпотеки від 01.04.2016р. визначено, що у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань у порядку, установленому ст. 37 Закону України Про іпотеку.

Отже, відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

За викладеного судом встановлено, що заявлений стороною позивача спосіб захисту своїх законних прав та інтересів щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на останній за іпотекодержателем відповідає приписам чинного законодавства України.

При винесенні рішення суду, судом також враховано положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України, яка встановила, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, враховуючи вищезазначене, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення даних договорів в належній формі, встановлено невиконання ПП „НП Продакшн, як позичальником, на відміну від позикодавця, своїх зобов'язань за кредитним договором, а також встановлена наявність у позивача права звернути стягнення в такому випадку на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, зважаючи на вимоги ст. 16 ЦК України та ст. 39 Закону України Про іпотеку, так і в частині визнання за ним права власності на предмет іпотеки, підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 2).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 6, 16, 526, 625, 1046 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 12, 33, 35 37, 39 Закону України Про іпотеку та ст. ст. 8, 10, 11, 57 - 60, 61, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства „НП Продакшн про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності - задовольнити.

Звернути стягнення на квартиру № 12 в будинку номер 35Т, розташовану за адресою: м. Дніпро (м. Дніпропетровськ), вул. Володимира Вернадського, загальною площею 246,7 кв.м., житловою площею 235,1 кв.м, яка складається з : 1-житлова, 2-житлова, 3- туалет, I - тераса, передану за договором іпотеки від 01.04.2016р. в рахунок погашення заборгованості за договором позики № 24/03-16 від 24.03.2016р.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на квартиру № 12 в будинку номер 35Т, розташовану за адресою: м. Дніпро (м. Дніпропетровськ), вул. Володимира Вернадського, загальною площею 246,7 кв.м., житловою площею 235,1 кв.м, яка складається з : 1-житлова, 2-житлова, 3- туалет, I тераса.

Стягнути з Приватного підприємства „НП Продакшн на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 000 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Ткаченко Н.В.