Справа № 317/2386/16-ц
№/п 2/317/915/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«30» червня 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Мінгазова Р.В.,
при секретарі Капто Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом чаяло ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС Групп» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «ТДС ГРУПП» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював електромонтером по ремонту і обслуговування електрообладнання ТОВ «ТДС ГРУПП» з 23.01.2012 р. згідно з наказом № 11-к від 23.01.2012 р. Наказом № 165-к від 28.01.2016 р. ОСОБА_2 був звільнений за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. В день звільнення відповідач не виплатив позивачу заробітну плату за листопад, грудень 2015 р. на загальну суму 5778,96 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з ТОВ «ТДС Групп» заборгованість з невиплаченої під час звільнення заробітної плати за листопад та грудень 2015 року на загальну суму 5778,96 грн., а також стягнути з ТОВ «ТДС Груп» середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 11 557,92 грн.
Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 23.01.2012 р. працював у ТОВ «ТДС Групп» на посаді електромонтером по ремонту і обслуговування електрообладнання 5 розряду, згідно з наказом № 11-к від 23.01.2012 р., що підтверджується записом в трудовій книжці.
28.01.2016 р. ОСОБА_2 був звільнений за власним бажанням, згідно з наказом № 165-к від 28.01.2016 р., що підтверджується записом в трудовій книжці.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, здійснюється в день звільнення.
Згідно із ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ТОВ «ТДС Групп» в порушення вимог КЗпП України не було виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі у розмірі 5778,96 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «ТДС Групп» від 29.01.2016 р. № 48.
Згідно до ст.. 117 КЗпП України В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Середній заробіток працівника визначається відповідно дост.27 Закону України "Про оплату праці"за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100(надалі - Порядок).
У відповідності п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
При цьому, згідно з п.5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка відповідно до п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 Порядку).
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача з урахуванням податків та обовязкових платежів складає 5778,96 грн. (заборгованість за листопад 2214,84 грн. та заборгованість за грудень 3564,12 грн.). Відповідно середньоденна заробітна плата: 5778,96 : 44 робочих дні = 131,34 грн. Час заборгованості з виплати заробітної плати з 28.01.2016 р. по 30.06.2016 р. (день винесення рішення) становить 154 робочих днів.
Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 20 226, 36 грн. (131,34 грн. /середньоденна заробітна плата позивача х 154 дні /кількість робочих днів затримки розрахунку). Саме така сума має бути стягнена з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях.
Відповідач не надав жодного доказу в обґрунтування своєї позиції з приводу позовних вимог позивача.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_2 до ТОВ «ТДС ГРУПП» про стягнення заборгованість по заробітній платі, невиплаченій при звільненні за період з листопада по грудень 2015 року в розмірі 5 778,96 грн., а також слід стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 20 226,36 грн.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Виходячи з наведеної норми статті, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати, невиплаченої при звільненні у межах стягнення платежу за один місяць.
Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог. З урахуванням чого, суд вважає необхідним стягнути з ТОВ «ТДС ГРУПП» на користь держави судовий збір в розмір 1378 гривень 00 копійок.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 115, 116, 117, 233 КЗпП України, ст.ст. 4, 10, 11, 59, 60, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -

Стягнути з Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС ГРУПП» на користь ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_1) невиплачену під час звільнення заробітну плату за листопад та грудень 2015 року у розмірі 5 778 грн. (пять тисяч сімсот сімдесят вісім) 96 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 20 226 (двадцять тисяч двісті двадцять шість) грн. 36 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС ГРУПП» на користь держави судовий збір в розмірі 1378 гривень 00 копійок (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).
Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Р.В.Мінгазов