У х в а л а

1 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 1 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсними кредитний та іпотечний договори від 13 липня 2007 року, укладені між ОСОБА_4 та ВАТ «КБ «Надра».

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішення суду касаційної інстанції та направлення справи на новий касаційний розгляд, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та розділів 2, 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року та 23 вересня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі про перегляд якої подану заяву, ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено, що при укладенні кредитного договору ПАТ «КБ «Надра» ввів його в оману щодо істотних умов кредитування. Суд зазначив, що кредитний договір та додатки до нього містять всі істотні умови договору, а також відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту.

Крім того, перед укладенням кредитного договору банк повідомив позивача про кредитні умови, шляхом заповнення ОСОБА_4 анкети-заяви на отримання кредиту.

Разом з тим, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, яка надана як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, суд касаційної інстанції залишаючи без змін рішення апеляційного суду про визнання недійсним кредитного договору виходив з того, що в оспорюваний кредитний договір не містить відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року, суд касаційної інстанції залишаючи без змін рішення першої та апеляційної інстанцій про визнання недійсним кредитного договору виходив з того, що під час укладення оспорюваного правочину банком в порушення вимог статті 203 ЦК України було надано споживачу інформацію, яка не відповідала дійсності.

Отже, у справах судами встановлені різні фактичні обставини, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За таких обставин, які свідчать про те, що наведені заявником судові рішення не є прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договорів недійсними до провадження Верховним Судом України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Сімоненко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук