Справа № 445/2158/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

при секретарі Захарчук Н.Я.

з участю : позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача -адвоката ОСОБА_3,

розглянувши в судовому засіданні в м. Золочеві справу за позовом ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про визнання права користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_5 у якій просить визнати за нею ОСОБА_1 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_4 право на користування жилим приміщенням в будинку ОСОБА_2 в м.Золочеві Львівської області по вул.Шевченка-Дольна, 27 в вселити їх у зазначений будинок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з моменту одруження (1996 рік) з сином відповідача ОСОБА_6 до 2014 року проживає у спірному будинку. Проживання у цьому будинку здійснювалося у звязку зі створенням сімї, виникненням родинних відносин, а не на підставі цивільно-правових угод найму житла.

У звязку з розлученням із сином відповідача у 2014 році відповідач виселив ОСОБА_1 та внучку ОСОБА_4 із будинку, обмежив доступ до нього, помінявши замок на воротах. Такі дії відповідача вважає незаконними та просить позов задоволити у повному обсязі.

ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1, у якому просить визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: Львівська обл., м.Золочів, вул.Шевченка-дольна, 27. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після погіршення сімейних стосунків між позивачкою за первісним позовом та сином відповідача за первісним позовом, позивачка добровільно відмовилася від права користування житлом та змінила місце

постійного проживання (з травня 2013 року). В серпні 2015 року до неї добровільно перейшла проживати донька ОСОБА_4

Отже, ОСОБА_1 фактично не проживає у спірному будинку більше двох років, не його співвласником, не бере участі в його утриманні, тому втратила право на користування цим будинком.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом просить первісний позов задоволити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Проти задоволення зустрічного позову заперечує, вважаючи його безпідставним та таким, що не базується на фактичних обставинах справи. Пояснила, що не проживала у спірному будинку з обєктивних причин.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом проти задоволення первісного позову заперечив. Зустрічний позов просить задоволити і дав пояснення аналогічні тим, які викладені у зустрічній позовній заяві.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_3 позовні вимоги за зустрічним позов підтримав у повному обсязі. Заперечує проти задоволення первісного позову.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12 листопада 2001 року №593 житловий будинок разом з приналежними до нього будівлями, який розташований у місті Золочеві Золочівського району по вулиці Шевченка-дольна, 27 належить ОСОБА_2.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до положень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року (зі змінами внесеними ППВСУ №15 від 25.05.1998 року) у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловими приміщенням, судам необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

У житловому будинку, який знаходиться за адресою: вул. Шевченка-дольна. 27, м.Золочів, Львівська обл. позивач за первісним ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_4 були співмешканцями відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 і проживали там з 1996 року. Підставою проживання у вказаному будинку було укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, який у 2016 року було розірвано на підставі рішення Золочівського районного суду від 29лютого 206 року у справі №445/46/16-ц.

Після погіршення шлюбних відносин (з травня 2013 року) позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у спірному будинку не проживає понад 2 роки, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов, проведеного депутатом міської ради ОСОБА_7 та позами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, допитаних у судовому засіданні,

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Оскільки позивач за первісним позовом не довела у судовому засіданні та не надала суду належних доказів тим фактам, на які вона посилається, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Зустрічний позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 без поважних причин більше одного року не проживає у будинку під №27 по вул. Шевченка-дольна у м. Золочів Львівської обл.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215,224-226 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1, яка дії у власних інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про визнання права на користування житловим будинком відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, ? задоволити.

Визнати ОСОБА_1 (місце реєстрації: Львівська область, Золочівський район, місто Золочів, вулиця Шевченка-дольна, 27) такою, що втратили право користування будинком, який знаходиться за адресою: вулиця Шевченка-дольна 27, місто Золочів, Золочівський район, Львівська область.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім гривень, 20 коп.) грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_12