Провадження № 2з/521/217/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" червня 2016 р. Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участю секретаря Бурдейного В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру.

24.06.2016р. до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій позивач просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 3 в м. Одеса, яка складається в цілому з трьох житлових кімнат, житловою площею 49,5 кв.м., загальною площею 78,6 кв.м., яка є предметом спору і на яку позивач просить визнати за ним право власності, свою заяву вмотивовує тим, що вважає, що спірне майно без його згоди може бути переоформлено та відчужено відповідачем на користь будь-якій іншій особі, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду .

Сторони в судове засідання не зявилися.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України , ч. 1 та ч 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна від 16.06.2016р. квартира АДРЕСА_1, 3 в м. Одеса належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Пунктом 4 вище зазначеної Постанови, передбачено, що при розгляді справ, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивачем не надано доказів про належність спірної квартири ОСОБА_2 та доказів спроб відчуження спірної квартири відповідачкою, що може зробити неможливим або утруднить виконання рішення суду.

Посилаючись на викладене та враховуючи відсутність доказів в обгрунтування заявлених вимог, суд вважає, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя І.А.Мазун