АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Пікуль А.А., Невідомої Т.О.,

при секретарі Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28.09.2015 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розірвання кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 256687,13 грн.. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.02.2007 між Банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 490027381, на підставі якого відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 27968,30 доларів США. В забезпечення виконання даних зобов'язань 26.02.2007 з відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 490027381-П. Проте, відповідачі свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів належним чином не виконали, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Відповідачем ОСОБА_1 03.09.2015 був поданий зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розірвання кредитного договору.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28.09.2015 задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 256687,13 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 230177,75 грн.; заборгованість за відсотками - 8579,45 грн.; пеня -17929,93 грн. та судовий збір в розмірі 2566,87 грн., а всього 259254,00 грн. (двісті п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятдесят чотири грн. 00 коп.)

Справа № 759/6796/15-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/3158/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29.10.2015 доповнено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2015 по справі позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Залишено без розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розірвання кредитного договору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 вказує на незаконність рішення суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач посилається на неналежне повідомлення її про розгляд справи, порушення принципів змагальності, справедливості, судом не досліджено всіх обставин справи, не надано оцінки кредитному договору з точки зору захисту прав споживача. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення вимог зустрічного позову.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду не повідомили, тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження виходить з наступного.

Перш за все колегія суддів звертає увагу, що у даній справі суд під час ухвалення рішення від 28.09.2015 не розглянув прийняті ним вимоги зустрічного позову, проте ухвалюючи додаткове рішення він не вирішив їх по суті, не надав оцінку доводам та запереченням сторін щодо цих вимог, а також наявним в матеріалах справи доказам в рамках розгляду зустрічного позову. У зв'язку з цим на стадії апеляційного розгляду, виходячи з положень ст. 303 ЦПК України, унеможливлюється розгляд позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розірвання кредитного договору. З цих підстав колегія суддів вважає за необхідне здійснити перевірку законності вказаного додаткового судового рішення окремо від рішення ухваленого 28.09.2015, яким вирішені лише вимоги первісного позову. А предметом даного розгляду є рішення суду від 28.09.2015 щодо вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 526,553,554,1054 ЦК України, встановив факт неналежного виконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки, а також наявність заборгованості в сумі 256687,13 грн.. А тому, враховуючи, що відповідачами порушені вимоги як укладених договорів, так і діючого законодавства, стягнув солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту, процентах за його користування та штрафних санкцій, і, відповідно судові витрати.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 26.02.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 490027381(а.с.5-15).

За умовами вказаного договору Банк надав позичальнику кредит у сумі 27968,30 доларів США, під 12 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості не пізніше 21.02.2013 (п. 1.1.1 договору).

Низкою додаткових договорів до кредитного договору сторони обумовили певні зміни до кредитного договору, а саме змінювали графік повернення кредиту та процентів, а також кінцевий термін повернення заборгованості до 21.03.2017.

Відповідно до умов договору, відповідач ОСОБА_1 зобов'язалася в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за його користування, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором, доповнень № 1 до нього та Графіком погашення заборгованості.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу ОСОБА_1 в кредит грошові кошти у сумі 27968,30 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача (а.с.26).

З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відповідач ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим, заборгованість відповідача станом на 10.04.2015 за кредитом складає - 10952,98 долари США, що за курсом НБУ складає 256687,13 гривень, з них заборгованість за кредитом становить 9821,81 долари США, що за курсом НБУ складає 230177,75 гривень; по сплаті відсотків за користування кредитом - 366,09 долари США, що за курсом НБУ складає 8579,45 гривень; пеня 765,08 доларів США, що за курсом НБУ складає 17929,93 гривні (а.с.25). Розрахунок заборгованості, складений та завірений уповноваженою особою Банку відповідно до вимог чинного законодавства та не спростований відповідачами в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання за договором кредиту, не сплачує платежі по погашенню кредиту, по відсоткам за користування кредитом та по пені за прострочення виконання зобов'язань, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача заборгованість за кредитним договором, відповідно до наданого розрахунку, правильність якого перевірена в судовому засіданні.

В якості забезпечення виконання зобов'язань, взятих позичальником перед позивачем за кредитним договором, 26.02.2007 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки (а.с.16-18). За умовами цього договору відповідач ОСОБА_2 як поручитель поручається за виконання відповідачем ОСОБА_1 обов'язків, які виникли на підставі договору або які можуть виникнути у майбутньому. Згідно пункту 3.1. договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення зобов'язання як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Згідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення зобов'язання боржником забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойка відшкодування збитків.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору банк має право вимагати (у тому числі в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов'язань з повернення кредиту у разі порушення умов договору, зокрема невиконання чи неналежне виконання будь-яких обов'язків встановлених договором в тому числі сплата платежів по погашенню кредиту, по відсоткам за користування кредитом та по пені за прострочення виконання зобов'язань.

З метою досудового врегулювання спору, 15.04.2015 на адресу відповідачів позивачем було направлено вимогу, які залишились без виконання відповідачами (а.с.27).

Відповідно до положень ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Стороною відповідача жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог суду представлено не було. В доводах апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 посилається на відсутність розгляду вимог її зустрічного позову, проте, як вже вказано вище, суд апеляційної інстанції позбавлений здійснити розгляд вимог зустрічного позову, оскільки вони не були розглянуті судом першої інстанції. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачами не заперечувались факти укладення договорів, не оспорювалась сума заборгованості, а обставини щодо розірвання договору, до прийняття відповідного рішення сторонами або судом, правового значення не мають, кредитний договір та договір поруки є чинними, тому зобов'язання за ними підлягають виконанню.

Враховуючи вищевикладене, колегія судді приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 311-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2015 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2015- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: