Справа № 681/1131/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Горщар А.Г.

при секретарі Калінка АК.А.

з участю сторін, їх представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим будинком та земельною ділянкою,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням доповнень просив зобовязати ОСОБА_4: перенести майданчик для компосту (гноярку) на відстань не ближче 15 метрів до суміжної межі земельних ділянок і належного йому жилого будинку; перенести вигрібну яму (сечозбірник) на відстань не ближче 5 метрів до суміжної межі, 8 метрів до його будинку; зрізати з видаленням коріння дерева що ростуть вздовж межі його та відповідчаки земельних ділянок, а саме: 1) горіх діаметром 60 мм, віком приблизно 4 роки; 2) абрикос діаметром 220 мм, віком приблизно 10 років; 3) горіх діаметром 70 мм, віком приблизно4 роки; 4) ясен діаметром 230 мм віком приблизно 10 років; 5) горіх діаметром 50 мм, віком приблизно 3 роки; 6) горіх діаметром 20 мм, віком приблизно 2 роки; 7) горіх діаметром 20 мм, віком приблизно 2 роки; 8) вишню діаметром 40 мм віком приблизно 5 років; 9) абрикос діаметром 40 мм, віком приблизно 10 років; 10) горіх діаметром 150 мм, віком приблизно 10 років; 11) вишню діаметром 70 мм віком приблизно 8 років; 12) горіх діаметром 250 мм, віком приблизно 12 років; 13) вишню діаметром 100 мм віком приблизно 10 років; 14) ясен діаметром 30 мм віком приблизно 2 роки. Крім цього просив заборонити ОСОБА_4 утримувати худобу, свійські тварини, птицю в сараї, який розташований на належній відповідачці ділянці, або ж іншому випадку, зобовязати ОСОБА_4 знести (демонтувати) зазначену господарську споруду і перенести її на відстань не ближче 15 метрів до його жилого будинку. Також просив стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що він є власником житлового будинку, господарських будівель, а також земельної ділянки для їх обслуговування, які розташовані в м. Полонне, по вул. Мануїльського № 121. Відповідачці належить по сусідству також жилий будинок з господарськими спорудами, та земельна ділянка, котрі знаходиться по вул. Мауїльського № 119. ОСОБА_4 у свому сараї, який розташований від стіни його жилого будинку на відстані 6 м, утримує худобу, домашню птицю, облаштувала біля нього майданчик для компосту (гноярку), вигрібну яму для сечі, що призводить до шкідливого впливу на його та членів його сім`ї здоров`я, постійно в повітрі відчуваються неприємні запахи, стоки потрапляють на належну для нього земельну ділянку. Крім цього, відповідачка висадила на межі суміжних земельних ділянок на відстані менше ніж 5-ть м від стіни його будинку дерева, гілки яких проникають на належну для нього земельну ділянку, внаслідок чого затіняють її, а також вікна будинку, а тому просив усунути зазначені перешкоди у користуванні житлом та земельною ділянкою у зазначений вище спосіб.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, які просив задовольнити.

Відповідачка позов не визнала, пояснила, що вона дійсно утримує у хліві домашню худобу, птицю, біля якого облаштувала гноярку та сечозбірник, однак даний сарай побудований задовго до початку будівництва домоволодіння, в якому зараз проживає позивач, а тому останній повинен був при купівлі будинку бачити таке взаєморозташування його житла та належного їй хліва, в якому весь час утримувалась худоба домашні тварини і птиця. Також зазначила, що дерева які ростуть вздовж її та ОСОБА_3 суміжних земельних ділянок самонасіялись, та на її думку для позивача не заважають.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові докази суд вважає позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.03.2009 року, успадкувала після смерті матері ОСОБА_5, померлої 01.08.2005 року, згаданий житловий будинок з господарськими будівлями, який належав спадкодавниці на підставі свідоцтва про право власності від 27.01.1970 року, а також земельні ділянки, 0.10 га для обслуговування будинку, 0.47 га для ведення підсобного господарства, які ОСОБА_5 приватизувала 27.04.1999 року.

13.11.2007 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу придбав жилий будинок з господарськими спорудами по сусідству з будинком ОСОБА_4, а 25.12.2007 року для нього були видані державні акти на право власності на земельні ділянки, зокрема для обслуговування будинку площею 0.1000 га.

Сторонами визнається, що відповідачка утримує в сараї худобу, свійські тварини та птахи, біля якого знаходиться гноярка та сечозбірник, а також що вздовж межі суміжних земельних ділянок є навні дерева, згаданих вище порід та віку.

За даними висновку судової будівельно-технічної експертизи відстань від вказаного сараю до жилого будинку ОСОБА_3 становить 3 м, а до межі його земельної ділянки така відстань складає від 0,4 до 0,6 м.

Майданчик для компосту(гноярка) та вигрібна яма (сечозбірник) розташовані від жилого будинку позивача на відстані 5 м, а від межі його земельної ділянка відповідно 4 та 2,6 м.

Дерева, які ростуть вздовж межі суміжних земельних ділянок сторін знаходяться на відстанях від житлового будинку ОСОБА_3 та від межі земельної ділянки на відстанях відповідно 2,8 - 5 м та 0,1 2 м.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд виходить із наступного.

Кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди (ч. 1 ст. 50 Конституції України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За положеннями ст. 104, ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше, а також щодо усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтями 4, 15, 19, 22 Закону «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» встановлені вимоги до атмосферного повітря в населених пунктах, до жилих приміщень, в тому числі зобов'язання громадян утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки, споруди будь-якого призначення, території відповідно до вимог санітарних норм.

Відповідно до Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 17.03.2011 року № 145, зареєстрованих в Міністерстві Юстиції України 05.04.2011 № 457/19195 (далі Санітарні норми) зокрема, пункту 1.1, вигрібна яма це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Дія санітарних норм поширюється на відносини, що виникають у сфері благоустрою населених пунктів та поводження з відходами, та вони є обов'язковими для виконання органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми

За положеннями пунктів 2.21, 2.22 Санітарних норм, рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності

централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах).

Вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Також, норми розміщення господарських будівель біля житлового будинку, майданчиків для компосту (гноярок), вигрібних ям визначаються в Державних будівельних нормах "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" 360-92, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44.

За положеннями пунктів 3.24, 3.25а, (таблиця 3.2*) вказаних ДБН, господарські будівлі для утримання худоби, інших тварин і птиці допускаються в селищах міського типу, а також у міських районах садибного житлового будівництва, де згідно з нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування та державного нагляду дозволено їх утримання. Розташування цих будівель на присадибних ділянках слід виконувати відповідно до місцевих правил забудови для сільських населених пунктів.

Відстань від господарської будівлі і спорудами для худоби, свійських тварин та птиці площею до 50 кв. м, а також від майданчику для компосту (гноярка) до житлового будинку, та суміжної межі земельної ділянки має бути не менше ніж 15 м.

Вигрібна яма (сечозбірник) повинна буди розташована від житлового будинку та земельної ділянки на відстані не менше ніж відповідно 8 та 5 м.

Згідно до вимог пункту 5.12 (таблиця 5.2) ДБН відтань від будинків, споруд, а також обєктів інженерного благоустрою до стовбурів дерев і чагарників слід приймати відповідно не менше 5 та 1,5 м.

Як вбачається із даних висновку будівельно-технічної експертизи відповідачка влаштувала на належній їй земельній ділянці майданчик для компосту (гноярка), вигрібну яму, утримує в сараї худобу, свійські тварини і птахи відстані від яких до житлового будинку ОСОБА_3, та його земельної ділянки менші ніж визначені у згаданих Санітарних нормах та ДБН.

Крім цього, на земельній ділянці ОСОБА_4 уздовж суміжної межі земельної ділянки позивача ростуть дерева різних порід, відстань від стовбура яких до житлового будинку ОСОБА_3 та його земельної ділянки також не відповідає вимогам ДБН.

Такими діями, відповідачка порушує права позивача, зокрема на безпечне для життя і здоров'я довкілля, а також для нього чиняться перешкоди у належному користуванні житловим будинком та земельною ділянкою.

Відповідно др ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України .

Згідно до п.3 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Отже, суд вважає, що захистити порушені права позивача необхідно шляхом покладення на відповідачку обовязків по перенесенню нею майданчика для компосту, вигрібної ями, на відстані визначені згаданими нормами, припинення утримувати в сараї худобу, домашні тварини і птицю, а також зрізати дерева з видаленням коріння.

Приймаючи до уваги, що даний позов є негаторним, підставою для його подання позивачем є вчинення відповідачкою перешкод у реалізації ОСОБА_3 користування належним йому майном, які мають триваючий характер та існували в момент подання позову, а також на час розгляду справи, а тому обставини на які посилається відповідачка, що перешкоди у здійсненні права власності виникли до набуття ОСОБА_3 свого права власності на жилий будинок і земельну ділянку, не може бути підставою для відмови у захисті його права.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує із ОСОБА_4 понесені позивачем документально підстверджені судові витрати, зокрема про сплату судового збору, та оплату правової допомоги наданої йому адвокатом ОСОБА_1

Керуючись наведеним, ст.ст. 10, 60, ч. 3 ст. 209, ст.ст.212 215 ЦПК України суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_4:

перенести майданчик для компосту (гноярку), що знаходяться на її земельній ділянці поблизу сараю, розташованих в м. Полонне по вул. Мануїльського, 119 на відстань не ближче 15 метрів до суміжної межі земельної ділянки та житлового будинку ОСОБА_3, які знаходяться в м. Полонне по вул. Мануїльського, 121;

перенести вигрібну яму (сечозбірник), розташовану також у зазначеному місці на відстань не ближче 5 метрів до суміжної межі земельної ділянки, та 8 метрів до жилого будинку ОСОБА_3;

зрізати з видаленням коріння дерева, що ростуть вздовж суміжної межі згаданих земельних ділянок, а саме: 1) горіх діаметром 60 мм, віком приблизно 4 роки; 2) абрикос діаметром 220 мм, віком приблизно 10 років; 3) горіх діаметром 70 мм, віком приблизно 4 роки; 4) ясен діаметром 230 мм віком приблизно 10 років; 5) горіх діаметром 50 мм, віком приблизно 3 роки; 6) горіх діаметром 20 мм, віком приблизно 2 роки; 7) горіх діаметром 20 мм, віком приблизно 2 роки; 8) вишню діаметром 40 мм віком приблизно 5 років; 9) абрикос діаметром 40 мм, віком приблизно 10 років; 10) горіх діаметром 150 мм, віком приблизно 10 років; 11) вишню діаметром 70 мм віком приблизно 8 років; 12) горіх діаметром 250 мм, віком приблизно 12 років; 13) вишню діаметром 100 мм віком приблизно 10 років; 14) ясен діаметром 30 мм віком приблизно 2 роки;

припинити утримувати худобу, свійські тварини, птицю в сараї, який розташований за вказаною вище адресою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати: 243 грн. 60 коп. сплата судового збору; 1500 грн. оплата правової допомоги наданої адвокатом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: