Справа №587/214/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/717/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі, стягнення збитків та виплаченої орендної плати,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сумського районного суду Сумської області 17 лютого 2016 року у задоволенні вказаних позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду в частині вирішення первісного позову, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що відповідач неодноразово істотно порушував умови договору оренди в частині своєчасної сплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі. Вважає, що визначена в договорі сума орендної плати 1083,75 грн. не є остаточною до виплати, оскільки при цьому орендна плата повинна була виплачена з урахуванням індексів інфляції за всі роки користування земельної ділянкою, що передбачено умовами договору оренди.

ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» також посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення про задоволення вимог товариства. При цьому зазначає, що ОСОБА_3, порушив умови договору оренди, передавши земельну ділянку третій особі ТОВ «Авіс Україна». Не погоджується з висновками суду про те, що у 2013 2014 роках земельною ділянкою користувалася агрофірма та, що орендарем не підтверджений розмір упущеної вигоди. Вважає, що товариство не повинно сплачувати орендну плату за 2013 2014 роки.

Заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», суд першої інстанції виходив з того, що хоча орендна плата за 2011 2012 р.р. була виплачена позивачу із порушенням визначених у договорі строків, однак у повному розмірі та з урахуванням інфляційних збитків, пені та трьох процентів річних від простроченої суми. Крім того, факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити про систематичне невиконання зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного договору оренди землі. Також судом не встановлено порушення прав товариства та завдання йому збитків з вини орендодавця.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-СМ № 009577 ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а. с. 13).

05 січня 2005 року між позивачем та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрований 18 грудня 2006 року у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» (а.с. 10 - 11).

За п.п. 8 12 цього договору позивач надав спірну земельну ділянку відповідачу у користування строком на 5 років на умовах сплати останнім орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1, 5 % від грошової оцінки земельного паю, яка вноситься до 30 числа останнього у звітному періоді місяця і обчислюється з урахуванням індексів інфляції (а. с. 9 - 10).

Додатковим договором до вказаного договору, укладеним сторонами 01 січня 2009 року та зареєстрованим 08 жовтня 2010 року збільшено строк оренди до 10 років та визначено оренду плату у розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) (а. с. 12).

Земельна ділянка була передана орендодавцем та прийнята орендарем в оренду згідно з актом приймання - передачі від 19 грудня 2006 року (зворот а.с.10).

28 листопада 2013 року згідно з видатковим касовим ордером ОСОБА_3 отримав орендну плату за 2011-2013 роки в сумі 3425 грн. 78 коп. (а.с. 14).

Відповідно до ст. ст. 13, 21 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частиною 1 ст. 32 цього ж Закону передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Орендна плата за користування спірною земельною ділянкою, виходячи з індексів інфляції та умов укладених між сторонами договорів оренди землі становить:

за 2011 рік 1151 грн. 74 коп. (1083 грн. 75 коп. х 101,6 (індекс інфляції за жовтень-грудень 2010 року, тобто з часу реєстрації додаткового договору) х 104,6);

за 2012 рік 1151 грн. 74 коп. (індекс інфляції встановлений на рівні 99,8%);

за 2013 рік 1157 грн. 50 коп. (1151 грн. 74 коп. х 100, 5).

Розмір пені на підставі п. 14а договору складає:

за 2011 рік - 80,50 грн. (1151,74 х 699 х 0,01 %)

за 2012 рік 38,35 грн. (1151,74 х 333 х 0, 01 %).

Крім того згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звідси, беручи до уваги, що зобовязання зі сплати орендної плати є грошовим, розмір суми у вигляді 3 % річних за прострочення виплат орендної плати, нарахованої у 2011-2012 роках, становить відповідно 66 грн. 17 коп. (1151,74 х 3 % : 365 х 699); і 31 грн. 52 коп. (1151,74 х 3 % : 365 х 333).

З урахуванням викладеного, загальний розмір орендної плати по рокам виглядає наступним чином:

за 2011 рік 1298,41 грн. (1151,74 грн. + 80,50 грн. + 66,17 грн.);

за 2012 рік 1221,61 грн. (1151,74 грн. + 38,35 грн. + 31,52 грн.)

за 2013 рік 1157,50 грн.

Тобто, всього розмір орендної плати становить 3677,52 грн., а враховуючи передбачені ст. 16 Податкового кодексу відрахування із зазначених сум 15 % ПДФО, до виплати ОСОБА_5 за 2011 рік 2013 роки належало 3125,90 грн.

Отже, беручи до уваги викладене та те, що відповідачем виплачено позивачу 3425 грн. 78 коп. орендної плати, суд прийшов до правильного висновку про відсутність заборгованості за спірним договором за 2011 рік 2013 роки та вірно відмовив у задоволенні позовних вимог з цього приводу.

Рішення суду щодо вирішення вимоги про розірвання договору оренди також ґрунтується на законі, оскільки у даному випадку має місце лише неналежне виконання орендарем умов договору про строки виплати орендної плати за землю, факт же несплати взагалі орендної плати як підстави розірвання договору відсутній, а доводи апелянта про те, що відповідач систематично порушує умови щодо своєчасної сплати орендної плати не можуть бути підставою для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси особи.

Встановлено, що в період затримки виплат ОСОБА_3 не звертався до відповідача чи до компетентних органів із заявами про відмову подальшого обробітку його земельної ділянки відповідачем. 28 листопада 2013 року він отримав оплату за земельний пай у розмірі 3425,78 грн.

Отже, на день звернення 15 січня 2015 року з даним позовом його права фактично були відновлені, а договірні правовідносини продовжились, тому сам по собі лише факт несвоєчасної сплати орендної плати за 2011-2012 роки не може бути у даному випадку підставою для розірвання укладеного сторонами між договору оренди.

Щодо відмови у задоволенні зустрічних вимог ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», то в цій частині рішення суду також є законним.

Зі змісту зустрічної позовної заяви слідує, що у звязку із вчиненням ОСОБА_3 дій, які перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» була позбавлена можливості обробляти цю ділянку у 2013-2014 роках, унаслідок чого товариство зазнало збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 13613 грн. 26 коп.

У звязку з цим, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просила повернути сплачену за 2013 рік орендну плату в сумі 1443 грн. 33 коп. за час невикористання товариством земельної ділянки та розірвати спірний договір оренди землі.

Проте, факт сплати орендної плати у вказаному розмірі не знайшов свого підтвердження по справі, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що розмір плати за 2013 рік повинен становити 1157,50 грн. Крім того, сплата орендної плати орендодавцю 28 листопада 2013 року за 2011 2013 роки, свідчить про те, що товариство користувалось земельною ділянкою протягом вказаного періоду відповідно до умов укладеного договору оренди.

28 грудня 2012 року ОСОБА_3 передав земельну ділянку в користування ТОВ «АВІС-Україна», про що свідчать акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду, який був наданий Сумському окружному адміністративному суду при розгляді справи №818/2658/14 (а. с. 62).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року, у справі №818/2666/14, задоволено адміністративний позов ТОВ «Агрофірми «Косівщинська» до управління Держземагентства у Сумському районі Сумської області, треті особи: ТОВ «АВІС-Україна», ОСОБА_3 та інші громадяни; визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, укладених між ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» та ОСОБА_3 та іншими особами (а. с. 83-89).

Відповідно до п. 24 договору орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання орендодавцем зобовязань, передбачених цим договором.

Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

У п. п. 26, 29, 39 договору зазначено, що на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб. Цими ж пунктами передбачені обовязки орендодавця, у т.ч. щодо невчинення дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою, і встановлена відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про оренду землі» збитками вважаються, зокрема, доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Товариство ж усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не довело, що у звязку з укладенням орендодавцем договору оренди з іншою особою воно не використовувало або не могло використовувати спірну земельну ділянку, унаслідок чого не отримало реальних доходів.

Надані ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» розрахунки за середніми статистичними показниками бажаних доходів самі по собі не свідчать про наявність у товариства упущеної вигоди.

Навпаки, за річним звітом форми №4-сг «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року» вбачається, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на орендованих землях, у тому числі і на земельній ділянці ОСОБА_3, окрім іншого, вирощувало багаторічні трави, а саме: люцерну на сіно, зелений корм, силос (а.с. 101-102).

Агрофірма в своїх поясненнях наданих до Харківського апеляційного адміністративного суду по адміністративній справі заперечувала факт використання ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» земельних ділянок, натомість вказувала, що протягом 2013 2014 років використовувала земельні ділянки відповідно до укладених договорів, які є чинними, сплачувала орендну плату та податки (а.с. 152 157).

За таких умов, за недоведеності товариством наявності складу цивільного правопорушення з боку орендодавця, - підстав для відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди не вбачається.

З огляду на викладене і положення ч. 6 ст. 762 ЦК України, суд обґрунтовано відхилив вимоги ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» і щодо повернення орендної плати.

Оскільки права ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», з приводу порушень яких товариство заявляло вимогу про дострокове розірвання договору оренди, постановою Сумського окружного адміністративного суду відновлені, то суд вірно відмовив у задоволенні й цієї вимоги.

Доводи апеляційних скарги висновків суду не спростовують на не містять обставин, які були б підставою для скасування рішення суду, тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» відхилити, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -