Справа № 30
Провадження № 4-с/369/60/16
УХВАЛА

Іменем України

09.06.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, заінтересовані особи відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звернулися зі скаргою до суду. Свої вимоги мотивувавли тим, що Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення по цивільній справі. За рішенням суду був виданий виконавчий лист про зобовязання ОСОБА_4 вчинити дії, який предявлений для примусового виконання до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ в Київській області. Постановою державного виконавця було повернуто виконавчий документ на підставі пп.2,6 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ОСОБА_4 не є боржником по даному виконавчому провадженню. Вказав, що дана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки рішення суду містить зобовязальний характер, тому підстави повернення виконавчого документу є надуманими. Посилання виконавця, що власником земельної ділянки є інша особа не може бути підставою для повернення виконавчого листа, оскільки паркан, хвіртка та частина другого паркану знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_2, тому при виконанні рішення суду право власності ОСОБА_6 не порушуються.

Просив суд визнати дії державного виконавця протиправними; скасування постанови від 24 березня 2016 року по виконавчому провадженню №43321161 та №43321115.

У судове засідання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не зявились. Подали заяву про розгляд скарги в їх відсутність. Просили задоволити скаргу.

У судове засідання державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, ОСОБА_4 не зявились. Про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином. Представник ВДВС Києво-Святошинського РУЮ подав заяву про розгляд скарги в їх відсутність, просили вирішити скаргу відповідно до вимог закону.

Дослідивши матеріали справи, копію матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено права чи свободи.

При розгляді справи судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 березня 2014 року зобовязано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою площею 0,2036 га за адресою: буд. №84-а по вул. Щорса в с. Софійська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області шляхом перенесення паркану та знесення частини огорожі ОСОБА_4 в сторону земельної ділянки, якою він користується відповідно до вимірів технічної документації із землеустрою згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 серії ЯИ №495251. Зобовязано ОСОБА_4 зняти хвіртку з паркану ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

На виконання рішення суду 06 травня 2014 року був виданий виконавчий лист №369/207/13ц.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 12 травня 2014 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №369/207/13ц, виданого 06 травня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області. А саме щодо зобовязання ОСОБА_4 вчинити дії (стягувач ОСОБА_2, ВП №43321115).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 12 травня 2014 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №369/207/13ц, виданого 06 травня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області. А саме щодо зобовязання ОСОБА_4 вчинити дії (стягувач ОСОБА_5, ВП №43321161).

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюються гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовільними вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 28 липня 2014 року державним виконавцем складено акт, яким при виконанні рішення суду та перевіркою на місцевості встановлено, що10 квітня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,1950га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район,с. Софіївська Борщагівка, вул.. Щорса, 82.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2014 року ухвалу районного суду залишено без змін.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо оскарження ухвал до касаційної інстанції.

При цьому судом апеляційної інстанції звернуто увагу на те, що згідно до ст. 37 ч. 1 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Тобто підставами, що зумовлюють перехід суб'єктивних матеріальних прав і обов'язків(правонаступництво), є: смерть громадянина (окрім спорів, пов'язаних з особою); припинення діяльності юридичної особи (реорганізації); уступки вимог; переведення боргу; наявність порушеного цивільного процесу до моменту настання фактів; вибуття з процесу певних суб'єктів (сторін і третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору). Таким чином, оскільки боржник за виконавчим листом ОСОБА_4 не вибув (в розумінні ч.1 ст. 378 ЦПК України, ч.5 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 37 ч. 1 ЦПК України), а договір дарування укладено (10.04.2013 рік) до ухвалення рішення апеляційного суду Київської області (26.03.2014 рік), то жодних підстав для заміни ОСОБА_4, як сторони у виконавчому провадженні немає.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви державного виконавця про розяснення виконавчого документу.

За ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У подальшому рішення суду не було виконане.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 24 березня 2016 року повернуто виконавчий лист №369/207/13ц, виданий 06 травня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, а саме щодо зобовязання ОСОБА_4 вчинити дії (стягувач ОСОБА_2, ВП №43321115).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 24 березня 2016 року повернуто виконавчий лист №369/207/13ц, виданий 06 травня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, а саме щодо зобовязання ОСОБА_4 вчинити дії (стягувач ОСОБА_5, ВП №43321161).

При цьому державним виконавцем встановлено, що власником земельної ділянки, на якій потрібно проводити виконавчі дії є ОСОБА_6, яка не є боржником у даному виконавчому провадженні та стала власником до ухвалення судом рішення по суті спору. Підставою повернення виконавчих документів, як вказано в постанові, є п.п.2,6 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.п.2,6 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права та свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Зважаючи на норми Закону, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваних постанов державним виконавцем не враховано, що за рішенням суду ОСОБА_4 має вчинити дії. Виконавчий лист не містить вимог щодо звернення стягнення на майно, вимог щодо погашення заборгованості або передачі певного майна стягувачам. Оскільки при прийнятті оскаржуваної постанови державним виконавцем не враховано вимог закону, тому дії державного виконавця суд визнає неправомірними щодо прийняття постанов, а постанови скасовує.

На підставі зазначеного та керуючись ч. З ст. 5 ЦК України, ч. 2 ст. 4, ч. 1, ч. 2 ст. 26, ч. 1, 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 223, 368, 383-387 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, заінтересовані особи відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, скасування постанови - задоволити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 24 березня 2016 року про повернення виконавчого листа №369/207/13ц, виданого 06 травня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, (стягувач ОСОБА_2, ВП №43321115); та постанову державного виконавця відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 24 березня 2016 року про повернення виконавчого листа №369/207/13ц, виданий 06 травня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, (стягувач ОСОБА_5, ВП №43321161).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя