Провадження №2/522/4142/16
УХВАЛА

18 квітня 2016 року Приморський районний суд міста Одеса

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 129 203,44 грн..

15.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненою позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 кошти у розмірі 268406 грн. з урахуванням індексу інфляції та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн..

15.04.2016 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на кв. №20 будинку №34 по вул. 50-річчя СРСР в м.Донецьку в межах позовних вимог, а саме у розмірі 268 406 грн., а також на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3, яке знаходиться в Україні та за її межами.

В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення судом позовних вимог.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову, суд виходить з того, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду справи, суд може забезпечити позов наприклад, накласти арешт на майно, заборонити вчиняти певні дії, заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково лише в частині накладення арешту на кв. №20 будинку №34 по вул. 50-років СРСР в м.Донецьку в межах позовних вимог, а саме у розмірі 268 406 грн.. У задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3, яке знаходиться в Україні та за її межами слід відмовити, оскільки заявником не надано суду відомостей на підтвердження належного відповідачу майна.

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Накласти арешт на кв. №20 будинку №34 по вул. 50-річчя СРСР в м.Донецьку в межах позовних вимог, а саме у розмірі 268 406 грн..

Копію ухвали суду для виконання направити до Центру обслуговування громадян (м. Одеса, пр-т Шевченка, 4-а).

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Н.А. Ільченко

18.04.2016