Справа № 187/1217/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"05" липня 2016 р.

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Іщенко І.М. при секретарі Клисак Н.Г., за участю позивачки ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи Шульгівської сільської ради Петриківського району про визнання заповіту недійсним

В С Т А Н О В И В

У серпні 2015 року до суду звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із зазначеним позовом в якому вказали, що 3 квітня 2014 року помер їх батько ОСОБА_4 у віці 77 років який хворів серцевою недостатністю та кардіосклерозом, мав поганий психічний стан, страждав галюцинаціями, втратою памяті і мав психічний розлад.

24.12.2012 року батько одружився із відповідачкою, а 10.01.2013 року потрапив на стаціонарне лікування Петриківської лікарні із діагнозом загальний атеросклероз з ураженням судин головного мозку.

4 березня 2014 року батько перебуваючи у хворобливому стані, склав заповіт на дружину ОСОБА_3, чим скасував попередній заповіт на них від 19.03.2003 року. Після смерті батька відкрилась спадщина на житловий будинок в с. Шульгівка по вул. Комсомольська, 97, земельну ділянку площею 2,430 га яка розташована на території Шульгівської сільради і автомобіль ВАЗ-2106. Спочатку відповідачка відмовилась від прийняття спадщини на їх користь, а потім 18.05.2015 року звернулась до нотаріуса про визнання права власності на майно по заповіту.

Позивачі вважають, що заповіт батька був підписаний у нього вдома у звязку з похилим віком та погіршеним станом здоровя, підпис заповідача був нерозбірливий, секретар Шульгівської сільради ОСОБА_5 не мала повноважень вчиняти нотаріальні дії так як відсутнє рішення Шульгівськогої сільради про надання їй таких повноважень і тому заповіт від 4.03.2014 року просять визнати недійсним і стягнути із відповідачки всі судові витрати на справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав свої позовні вимоги, пояснивши, що його батько ОСОБА_4 при підписанні заповіту 4.03.2014 року був в неадекватному стані, хворів з 2009 року, в нього був порушений психічний стан, не міг пересуватись і підписувати заповіт , не усвідомлював свої дії, а секретар Шульгівської сільради не мала повноважень посвідчувати цей заповіт. Просить визнати заповіт від 4.03.2014 року складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 недійсний.

Позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, пояснивши, що батько спочатку зробив заповіт на них з братом в березні 2003 року, а потім склав заповіт на відповідачку, так як був в психічному розладі після інсульту. Після смерті батька відповідачка прийняла спадщину по заповіту. Заперечує дійсність заповіту, вважає його недійсним.

Представник відповідачки ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала, заповіт від 4.03.2014 року який був складений в присутності секретаря Шульгівської сільради є дійсним, заповідач ОСОБА_1 знаходився в нормальному психічному стані, ОСОБА_3 була дружиною заповідача, його доглядала, разом веди господарство і мешкали в одному будинку. Просить відмовити в позові.

Від Шульгівської сільської ради Петриківського району надійшла заяви про слухання справи у відсутність їх представника.

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_7 , ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В суді були встановлені наступні факти і правовідносини.

Судом встановлено, що 4 березня 2014 року ОСОБА_4 заповідав все належне йому майно у власність ОСОБА_3, з якою перебував у шлюбі з 24 грудня 2012 року ( а.с.12)

Вказаний заповіт був складений і підписаний на дому у ОСОБА_4 в звязку з похилим віком та погіршенням стану здоровя в с. Шульгівка по вул. Комсомольська,97 Петриківського району. Посвідчили вказаний заповіт керуюча справами виконавчого комітету Шульгівськогої сільради ОСОБА_5В ( а.с.4).

Судом було оглянуто журнал реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Шульгівської сільради Петриківського району, де під № 14 знаходиться прізвище заповідача ОСОБА_4 ( а.с. 116-118),

Свідок ОСОБА_5 підтвердила в суді вказані обставини, пояснивши, що ОСОБА_4 зателефонував в сільраду і висловив бажання скласти заповіт на дружину ОСОБА_3 в себе вдома в с. Шульгівка, вул.. Комсомольска, 97, так як мав похилий вік. По домовленості вона прибула по вказаній адресі 4 березня 2014 року, заповідач був в нормальному психічному стані і розумів значення своїх дій. Заповіт до підписання був прочитаний уголос і власноручно ним підписаний. Вона має повноваження посвідчувати заповіти мешканців села Шульгівка.

3 квітня 2014 року ОСОБА_4 помер,що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с.7).

Рішенням Петриківського райсуду від 13.08.2015 року було визнано за відповідачкою ОСОБА_3 право власності після померлого ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом від 4.03.2014 року на житловий будинок розташований в с. Шульгівка, вул. Комсомольська, 97, нп дві земельних ділянки і автомобіль спадкодавця, а також зобовязано повернути ОСОБА_2 повернути відповідачці автомобіль (а.с.16-17)

Відповідно висновку судово-психіатричної експертизи № 9 від 05.05.2016 року, яка проводилась за клопотанням позивачів, ОСОБА_4 на час складання заповіту 4 березня 2014 року розумів значення свої дій і керувався ними ( а.с.141).

Доводи позивачів в тій частині, що керуюча справами виконкому Шульгівської ради ОСОБА_5 не мала права посвідчувати заповіт 4.03.2014 року ОСОБА_4 судом до уваги не приймається, так як спростовується рішенням Шульгівської сільради від 10.11.2010 року про затвердження ОСОБА_5 на посаду керуючого справами ( секретаря) виконавчого комітету сільської ради ( а.с.93), посадовою інструкцією керуючого справами ( секретаря) виконавчого комітету сільської ради затвердженою головою Шульгівської селищної ради ОСОБА_8 ( а.с.92) і підтверджуються ст.37 Закону України « Про нотаріат» де вказано, що у сільських населених пунктах діють уповноважені особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, в суді було встановлено, що заповіт укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 4.03.2014 року за місцем мешкання заповідача в с. Шульгівка по вул.. Комсомольська, 97 Петриківського району відбувся за його волевиявленням і бажанням, порушень закону при посвідчені заповіту в суді не встановлено, а тому в позовних вимогах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11,60,88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В позовних вимогах ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи Шульгівської сільської ради Петриківського району про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено на протязі 10 днів в Апеляційний суд Дніпропетровської області з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9