Номер провадження: 22-ц/785/3306/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 березня 2016р. по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановила:

05 січня 2015р. представник ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за № б/н від 17серпня 2011р. у розмірі 14889грн.87коп. та судові витрати в сумі 243грн.60коп. (а.с.2-4).

В обґрунтування позову представник позивача послався на те, що за кредитним договором № б/н від 17 серпня 2011р. відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, виникла заборгованість станом на 30 листопада 2014р. у розмірі 14889грн.87коп., які представник позивача просив стягнути з відповідача на користь банку.

Рішенням суду від 02 березня 2016р. позовну заяву ПАТ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 14889грн.87коп., яка складається з:

6295,74 грн. - заборгованість за кредитом;

6221,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

1187,76 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

500 грн. - штраф (фіксована частина),

685,23 грн. - штраф (процентна складова), за кредитним договором №б/н від 17 серпня 2011р.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 243грн.60коп. (а.с.97,98).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позову Банку, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності, що судом першої інстанції не враховано, що останній платіж був здійснений 07 грудня 2011р., тому строк позовної давності сплинув 07 грудня 2014р., проте з позовом Банк звернувся до суду лише у січні 2015року (а.с.101-105).

Справа розглянута у відсутності сторін, які були належним чином сповіщені про слухання справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ст. 309 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ПриватБанку», суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів суду обґрунтованість своїх вимог, тому є підстави для задоволення позову.

Судом встановлено, що 17 серпня 2011р. між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 8000грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7,8).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використовування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту ( п.1.1.2.7 Умов).

Згідно п.2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії.

ОСОБА_2 належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним з позивачем, внаслідок чого, у нього, станом на 30 листопада 2014р., перед кредитором виникла: заборгованість по кредиту в сумі 6295грн.74коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 6221грн.14коп.; заборгованість за комісією за користування кредитом в сумі 1187грн.76коп., штраф (фіксована частина) 500грн., штраф (процентна складова) 685грн.23коп.

Доказів погашення існуючої за вищевказаним кредитним договором заборгованості або її зменшення порівняно із розрахунками, наданими позивачем, на час розгляду справи судом, відповідач не надав, не встановлено таких і в судовому засіданні першої та апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст. 526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання, передбаченого ст. 629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідача на позивача підлягає стягненню сума заборгованості станом на 30 листопада 2014року у розмірі 14889грн.87коп.

Колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі, що представником позивача пропущено строк позовної давності, про застосування якої клопотав ОСОБА_2 у суді першої інстанції, є необґрунтованими.

Так, на аркуші справи 48-49 міститься заява ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст.264 ЦК України).

З наданого представником позивача розрахунку вбачається, що останній платіж був здійснений ОСОБА_2 02 жовтня 2014року (а.с.5-6). Надані ОСОБА_2 копії квитанцій також підтверджують сплату заборгованості за кредитом, та останній платіж було здійснено 09 грудня 2014року (а.с.85). Строк дії картки червень 2015року (а.с.107).

На підставі наведеного, враховуючи дату подання представником банку позову - 05 січня 2015року, позивачем не пропущено строк позовної давності.

Крім того, згідно пункту 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк позовної давності щодо вимог Банку по поверненню кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку складає 50років.

В анкеті-заяві ОСОБА_2 від 17 серпня 2011року зазначено, що він ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім того, ОСОБА_2 зобовязався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. У зазначеному ОСОБА_2 розписався (а.с.10)

Тому колегія суддів вважає, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені кредитним договором, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 березня 2016р.-залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Т.В.Цюра

ОСОБА_3