Справа №2/489/88/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., Коденко К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, яким просила з врахуванням часток у праві власності виділити їй в користування дві житлові кімнати площею 11,9 кв.м. та 9,9 кв.м., в відповідачу виділити в користування житлову кімнату площею 17,7 кв.м. в належній їм обом трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, а допоміжні приміщення кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор залишити в спільному користуванні.

В судовому засіданні позивачка з представником позовні вимоги підтримали.

Відповідач з представником заперечували проти позову частково, посилаючись, що запропонованим позивачкою варіантом буде порушуватися права сімї відповідача двох різнополих дітей, дружини. Просили виділити відповідачу в користування дві кімнати 11,9 кв.м., 9,9 кв.м., а позивачці житлову кімнату площею 17,7 кв.м., решту приміщень залишити в спільному користуванні.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

На підставі свідоцтва про право на спадщину від 17 червня 2013 р. після смерті чоловіка ОСОБА_3 право власності на його спадщину - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 грудня 1999 р., набули в частках: вдова ОСОБА_1 на 2/3 частини з урахуванням відмови на її користь доньки спадкодавця, та син ОСОБА_2 на 1/3 частину.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2016 р., яке набрало законної сили, визначені рівними, по 1/3, частини ОСОБА_1Ю, ОСОБА_2 у спільної сумісної праві власності на 2/3 частини даної квартири згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 грудня 1999 р. (а.с.61)

Відповідно до зареєстрованих прав власності на час вирішення справи позивачці належить квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 66,9 кв.м., житлову 39,5 кв.м. Співвласниками є сторони: позивачка ОСОБА_1 1/3 на підставі свідоцтва про право власності від 26 грудня 1999 р. і рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2016 р. та 2/9 згідно свідоцтва про право на спадщину від 17 червня 2013 р ; відповідач ОСОБА_2 1/3 на підставі свідоцтва про право власності від 26 грудня 1999 р. і рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2016 р. та 1/9 згідно свідоцтва про право на спадщину від 17 червня 2013 р. (а.с.7, 61, 68-70).

В підсумку частки сторін в праві спільної часткової власності на дану квартиру складають: ОСОБА_1 5/9 частин, ОСОБА_2 4/9 частин.

Між сторонами тривалий час існує непорозуміння з приводу користування спільною квартирою.

В квартирі мають зареєстровані місце проживання позивачка, відповідач та двоє його малолітніх дітей: хлопчик ІНФОРМАЦІЯ_1, дівчинка ІНФОРМАЦІЯ_2, яка страждає неврологічним захворюванням (а.с.24, 42, 43, 70). Під час розгляду справи відповідач з дітьми та дружиною проживають у її родичів (а.с. 36-40).

Квартира згідно технічного паспорту складається з трьох житлових кімнат площею, 17,7 кв.м, 9,9 кв.м., 11,9 кв.м., має вбудовані допоміжні приміщення: кухню площею 7,6 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., коридор 12,0 кв.м., вбудовані шафи 0,4 кв.м., 1 кв.м. (а,с.8). До житлової кімнати площею 17,7 кв.м. примикає балкон, а до житлової кімнати площею 11,9 кв..м примикає лоджія (а.с.8).

У відповідності до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України викладеного в постанові від 17 лютого 2016 р. №6-1500цс15 за ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

За цим змістом цієї постанови Верховного Суду України в квартирі виділяється в користування саме житлова площа.

Загальна житлова площа яка підлягає визначенню порядку користування складає 39,5 кв.м.

На частину права власності 5/9 позивачки припадає приблизно 21,95 кв.м. житлової площі, а на частину права власності 4/9 відповідача 17,56 кв.м. житлової площі (1/9 = 4,39 кв.м.).

Виходячи з принципу дотримання ідеальних часток суд вважає за потрібне позов задовольнити, оскільки виділення їй в користування двох кімнат 11,9 кв.м. та 9,9 кв.м. найбільше відповідає такому принципу, відступ від ідеальної частини відповідача при виділенні йому в користування кімнати 17,7 кв.м. є незначним на його користь.

Допоміжні приміщення слід залишити в загальному користуванні, оскільки вони є допоміжними до всієї квартири.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суждовий збір 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити,

Виділити в квартирі АДРЕСА_1 в користування ОСОБА_1 житлові кімнати площею 11,9 кв.м. та 9,9 кв.м., а в користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 17,7 кв.м.

Допоміжні приміщення квартири: кухню площею 7,6 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., коридор 12,0 кв.м., вбудовані шафи 0,4 кв.м., 1 кв.м. залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судовий збір 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький

.