У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про визнання недійсними договорів та повернення коштів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 квітня 2014 року між нею та TOB «ЕкономКомфорт» було укладено договір за № 02661, за умовами якого товариство зобов'язалось забезпечити оформлення договору про її участь у програмі з дотриманням вимог чинного законодавства та надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі у програмі. Позивач, у свою чергу, прийняла умови договору та сплатила внесок у розмірі 14 850 грн. Виконуючи умови договору № 02661, в той же день, між нею та TOB «ЕкономКомфорт» було укладено договір № 02661/14 про участь у програмі адміністрування покупок в групах. Згідно з даним договором відповідач за її згодою зобов'язався за плату вчинити від імені та за рахунок останньої певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку № 1 до договору, в тому числі: сформувати групу учасників, забезпечити її адміністрування; присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі; організовувати та проводити розподіли свідоцтв; здійснити оплату товару на користь учасника та/або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього. З метою пришвидшення отримання коштів, з ініціативи відповідача, 18 серпня 2014 року між ними було переукладено вищезазначені договори. Так, про надання послуг укладено договори № 03197 та № 03198, про адміністрування придбання товарів у групах - договори № 03197/14 та № 03198/14. Проте, і після цього вона не отримала жодних кредитів чи позик від «ЕкономКомфорт». Вважає вказані договори недійсними, оскільки такі укладені відповідачем без відповідного дозволу (ліцензії). Позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просила визнати недійсними договори, укладені між нею та TOB «ЕкономКомфорт» 30 квітня 2014 року № 02661, № 02661/14 та 18 серпня 2014 року № 03197, № 03198, № 03197/14, № 03198/14; стягнути з відповідача 23 128 грн 86 коп., сплачених за вказаними договорами.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 травня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсними договори, укладені 30 квітня 2014 року та 18 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та TOB «ЕкономКомфорт», а саме: № 02661/14, № 02661, 03197/14, № 03197, № 03198/14, № 03198.

Стягнуто з TOB «ЕкономКомфорт» на користь ОСОБА_4 23 128 грн 86 коп., сплачених за договорами від 30 квітня 2014 року № 02661/14, № 02661, від 18 серпня 2014 року № 03197/14, № 03197, № 03198/14, № 03198.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі TOB «ЕкономКомфорт» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 61, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував, що предметом спірних договорів є послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання спірних договорів недійсними з огляду на те, що зазначені в них послуги вважаються фінансовими і регулюються Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», а ТОВ «ЕкономКомфорт» надає їх без отримання відповідної ліцензії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2389цс15.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» у відкритті касаційного провадження на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про визнання недійсними договорів та повернення коштів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов