Справа № 686/320/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі - Ніколайчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики від 16 жовтня 2013 року посилаючись на те, що передав відповідачу у позику 240 тис. грн., що еквівалентно 30037,55 дол. США за офіційним курсом НБУ 7,99 грн. до 20 січня 2014 року. Від повернення коштів відповідач відмовляється. Тому вимушений звернутися до суду про стягнення частини боргу у розмірі 141012 грн.

У судове засідання представник позивача зявився, підтримав позовні вимоги, надав пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку проте, направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи

Судом не береться до уваги клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з його необґрунтованістю та рахує провести судове засідання без його часті в силу вимог ч.2 ст.169 ЦПК України. Неодноразове зволікання явкою у судове засідання відповідача та його представника суду розцінює, як затягування часу розгляду даної справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 16 жовтня 2013 року передав відповідачу ОСОБА_2 у позику 240 тис. грн., що еквівалентно 30037,55 дол. США за офіційним курсом НБУ 7,99 грн. до 20 січня 2014 року. Проте зобовязання за договором не виконав.

Отримання позики відповідачем підтверджується власноруч написаною розпискою від 16 жовтня 2013 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зважаючи на викладене суд вважає, що підлягають до задоволення позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості у гривневому еквіваленті.

Суд вважає, що позивач має право на повернення основного боргу у розмірі 141012 грн. тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження у судовому засіданні тому сума заборгованості в межах позовних вимог, підлягає до стягнення.

З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не доведено у судовому засіданні та не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів за договором позики.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає, що судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1410,12 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 215, 224 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позик задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 141012 грн. та судовий збір у розмірі 1410,12 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 14 квітня 2016 року.

Суддя С. Стефанишин