УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Рівненської обласної дирекції до ОСОБА_5, третя особа - відкрите акціонерне товариство «Здолбунівський завод будівельних матеріалів», про стягнення кредитної заборгованості на підставі договору поруки,

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Рівненської обласної дирекції (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», банк) звернулося до суду з указаним позовом, який уточнило в процесі розгляду справи, та остаточно просило стягнути з ОСОБА_5 на свою користь кредитну заборгованість відкритого акціонерного товариства «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» (далі - ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів») в сумі 505 446 грн 65 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 28 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», та ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» в межах генеральної кредитної угоди № 010/89-07/054/г від 28 листопада 2007 року укладено кредитний договір № 010/89-07/393, зі змінами від 29 серпня 2008 року, згідно з яким банком відкрито ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» відновлювальну кредитну лінію у сумі 2 400 000 грн із сплатою 12,75 % річних та з погашенням відповідно до графіка погашень (п. 1.3. кредитного договору).

Вказав, що 03 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед банком за виконання ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» зобов'язань за кредитним договором № 010/89-07/393.

Посилаючись на те, що боржник належним чином не виконував свої зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, просив задовольнити позовні вимоги до поручителя у повному обсязі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 16 листопада 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відхилено, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2015 рокузалишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 61, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя через підвищення банком процентної ставки за кредитним договором без згоди поручителя, порука припинилася, що також підтверджено і рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року, яким визнано припиненим договір поруки від 03 грудня 2007 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана