Справа № 465/8166/14 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/5803/16 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ніткевича А.В. і Левика Я.А.,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю Акименко І.З. - голови ЖБК № 126;

відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 01 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року Житлово-будівельний кооператив (ЖБК) № 126 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просив суд стягнути з відповідачки заборгованість у сумі 11 052 грн. 22 коп., з яких: 9 985 грн. 38 коп. - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, 715 грн. 91 коп. інфляційнитх втрат та 350 грн. 93 коп. трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, а також понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що ОСОБА_4 є членом ЖБК №126, який є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1, в якому відповідач є власником квартири № 74, зареєстрованою та проживає у ній і, відповідно, споживачем усіх житлово-комунальних послуг. Однак, починаючи з вересня 2011 року остання не здійснює оплати за утримання будинку, гаряче водопостачання і водовідведення та опалення, внаслідок чого станом на 30.05.2014 року у неї виникнула заборгованість в розмірі 11 052 грн. 22 коп., яку позивач і просить стягнути з неї (а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Житлово-будівельного кооперативу № 126 заборгованість у сумі 11 052 грн. 22 коп., з яких: 9 985 грн. 38 коп. - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг; 715 грн. 91 коп. - інфляційні витрати; 350 грн. 93 коп. - три відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за період з 01 вересня 2011 року по 30 квітня 2014 року.Вирішено питання судових витрат (а.с.137-141).

Дане рішення оскаржила відповідачка ОСОБА_4

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що з 01 січня 2010 року відповідачкою було зареєстровано квартирні прилади обліку води, однак відповідач відмовлявся брати їх на облік та виставляв рахунки, не беручи до уваги дійсні покази лічильника.

Вважає, що вимоги позивача про стягнення з неї неіснуючого боргу за період вересень-грудень 2011 року взагалі є безпідставними, оскільки в суді першої інстанції вона заявляла про застосування строків позовної давності, однак дане клопотання судом було проігноровано (т.2, а.с. 151-152).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з позовних вимог і, зокрема, розрахунку заборгованості відповідачки, предметом позовних вимог є заборгованість відповідачки по оплаті за послуги з утримання будинку, опалення, гаряче водопостачання і водовідведення (т.1, а.с. 13) - без урахування оплати послуги з холодного водопостачання.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що відповідачкою у квартирі було встановлено лічильники з обліку споживання холодної води, до уваги прийматися не можуть, оскільки наведена обставина не має жодного відношення до предмету позовних вимог.

Як стверджується матеріалами справі, нарахування позивачем (ЖБК) відповідачці ОСОБА_4 заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги вже було предметом спору між згаданими сторонами: за позовом ОСОБА_4 до ЖБК про визнання неправомірними дій ЖБК щодо нарахування боргу по оплаті за житлово-комунальні послуги та зобов'язання ЖБК анулювати ці борги (т.1, а.с. 64-66), однак рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18.12.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03.03.2015 року, ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні згаданих позовних вимог за їх безпідставністю (т.1, а.с. 67-69, 86-90). Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.03.2015 року ОСОБА_4 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на згадані рішення Франківського районного суду м. Львова від 18.12.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03.03.2015 року (т.2, а.с. 15).

Як також стверджується матеріалами справи, ЖБК вже зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги (яка і є предметом позовних вимог за даним позовом) і судовим наказом Франківського районного суду м. Львова від 03.06.2014 року таку заборгованість з ОСОБА_4 було стягнуто (т.1, а.с. 8).

Однак, у подальшому за заявою ОСОБА_4 вище згаданий судовий наказ від 03.06.2014 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27.10.2014 року було скасовано - з роз'ясненням ЖБК права на звернення з тією ж самою вимогою до суду в порядку позовного провадження (т.1, а.с. 11).

Таким чином, в результаті звернення ЖБК до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги (за наслідками розгляду якої і було видано вище згаданий судовий наказ від 03.06.2014 року) перебіг позовної давності було перервано і перебіг позовної давності почався заново.

Відтак, позов в частині вимог про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за період вересень-грудень 2011 року ЖБК було подано в межах трьохрічного строку загальної позовної давності, а тому доводи апеляційної скарги з посиланням на застосування до періоду вересень-грудень 2011 року наслідків спливу позовної давності є безпідставними і до уваги прийматися не можуть.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити та залишити рішення Франківського районного суду міста Львова від 01 серпня 2016 рокубез змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: