Справа № 712/1453/16-ц
Провадження №2/712/835/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року , Соснівський районний суд м.Черкаси в складі:

Головуючого судді Пироженко В.Д.

при секретарі Жук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім»єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім»єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності подружжя, вказуючи, що він познайомився з відповідачкою наприкінці 2011 року. З 08.03.2012 року почали проживати разом в квартирі його батьків за адресою : АДРЕСА_1. Разом з ними через декілька тижнів почав проживати син позивачки від першого шлюбу Арсен. В січні 2013 року позивач повідомила, що вона вагітна. В зв»язку з чим ОСОБА_1 домовився зі своїми батьками, що вони будуть допомагати матеріально, оплачувати комунальні послуги, придбавати продукти харчування, а він, в свою чергу, буде відкладати кошти на придбання автомобіля. 16.07.2013 року вони придбали автомобіль марки BYD, модель F-0, легковий, номер шасі LGXC14DA9D1001879, білого кольору за 74000 грн. та зареєстрували його на ОСОБА_2 В технічному паспорті є відмітка, що ОСОБА_1 має право користуватись даним автомобілем.

19.07.2013 р. був зареєстрований шлюб між сторонами. 24.09.2013 року в них народилась донька ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України «сімю утворюють особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки». Виходячи із ст. 3 СК України, ознаками фактичної сімї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою, є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обовязки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами, які беруть участь у справі.

У ході розгляду справи встановлено, що сторони знайомі з кінця 2011 року. Тривалий час сторони підтримували дружні стосунки.

Як зазначив позивач в судовому засіданні , вони стали проживати разом з березня 2012 року як одна сім»я та вести спільне господарство. Проживали в квартирі його матері АДРЕСА_2.

19.07.2013 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4, про що свідчить Свідоцтво про шлюб ОСОБА_1 І-СР №126235 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції.

Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження ОСОБА_3 І-СР №223482 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського МУЮ.

Не заперечуючи відповідачкою ОСОБА_2 факту знайомства її з ОСОБА_1 та підтримання дружніх стосунків, відповідач заперечує факт спільного проживання як чоловіка та дружини з березня 2012 року. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що вона до реєстрації шлюбу проживала разом зі своїми батьками оскільки її батьки були проти сумісного проживання до реєстрації шлюбу. Вона дійсно приходила до позивача в гості і часом залишалась там ночувати, але спільного господарства вони не вели. Також зазначила, що автомобіль вона придбала на кошти які їй дала рідна сестра та позичили батьки. Автомобіль оформлений на неї та на даний час його викрав позивач, про що вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів.

Проте, факт спільного проживання сторін з березня 2012 року в судовому засіданні підтверджується показами свідків.

Свідок ОСОБА_5, яка є матір»ю позивача, пояснила, що відповідачка прийшла до них проживати 08.03.2012 року. Через місяць вона перевезла сина від попереднього шлюбу, якого вона доглядала та водила до дитячого садка. Також свідок пояснила, що автомобіль був куплений за спільні кошти сторін, так як син парцював та отримував хорошу заробітну плату. На даний час онука ОСОБА_3 три місяці проживає з ними і йти до відповідачки дитина не хоче.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що вони є сусідками позивача. ОСОБА_2 переїхала проживати до ОСОБА_1 на весні 2012 року, бачили як позивач та його матір доглядали сина відповідачки Арсена. Син відповідачки називав ОСОБА_1 батьком та був дуже до нього прив»язаний. Через рік вони одружились і в них народилась донька ОСОБА_3.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснили, що вони робили ремонт в квартирі за адресою АДРЕСА_3. В 2012 р. та в 2013 р. вони бачили відповідачку, вона поводила себе як господиня, сторони разом придбавали будівельні матеріали і в них склалось враження, що це сім»я яка веде спільне господарство та проживає разом.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивача. Він проживає в селі та часто приїздив до сина в квартиру. Наташа десь із рік проживала зі своїм сином в квартирі, робили ремонт. В квартирі робив ремонт його товариш ОСОБА_11 Син ОСОБА_12 ходив до дитячого садка логопедичного, туди його водила його колишня дружина ОСОБА_5В, Коли діти вирішили відгуляти весілля, він особисто возив їх на своєму автомобілі.

Дані свідки попереджені про кримінальну відповідальність та приведені судом до присяги.

Заперечую сам факт спільного проживання з відповідачем однією сім»єю, суд вважає, що дії які вчиняла відповідача свідчать саме про спільне проживання сторін як чоловіка та дружини до реєстрації шлюбу.

Позивач, завагітніла на початку січня 2013 року, тобто до реєстрації шлюбу. При купівлі автомобіля, позивач зазначила право керування даним автомобілем саме ОСОБА_1 Автомобіль був придбаний за п»ять днів до реєстрації шлюбу сторін.

В реєстраційній картці транспортного засобу зазначено в графі: права користування саме ОСОБА_1 - чоловік.

Судом також встановлено, що згідно договору купівлі-продажу №130713 від 13.07.2013 р. ОСОБА_2 є власником автомобіля марки BYD модель F-0, легковий, номер шасі LGXC14DA9D1001879, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, про що також свідчить довідка територіального сервісного центру №15/11-2081 від 26.11.2015 р.

Відповідачка в судовому засіданні зазначила, що автомобіль вона придбала на кошти які їй дала рідна сестра та позичили батьки. Автомобіль оформлений на неї та на даний час його викрав позивач, про що вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів.

Суд критично оцінює покази позивачки стосовно надання коштів їй її родичами та покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 які в судовому засіданні пояснили, що відповідачка проживала до дати реєстрації шлюбу з своїми батьками Так як дані покази спростовуються вищевикладеними доказами.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона сестра ОСОБА_2 Кошти в розмірі 20000 грн. на спірний автомобіль дала вона, оскільки в них з сестрою була домовленість, що вона дає кошти, а вона не претендує на батьківську квартиру. Пояснила, що позивач забороняв ОСОБА_2 здавати на права, а тому була зроблена відмітка, що він має право керувати авто. В період вагітності аж до реєстрації шлюбу ОСОБА_2 проживала разом зі своїми батьками.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що вона матір відповідачки. Донька проживала разом з ними до 19.07.2013 р. За декілька днів до весілля був придбаний автомобіль на кошти які вони позичили сторонам, а саме 1500 євро та 37990 грн.

Дані покази не можуть бути взяті судом до уваги так як жодного підтверджуючого доказу щодо дачі коштів в борг чи іншим шляхом суду не надано.

Позивачем надано довідки стосовно його заробітної плати за період з січня 2012 року та за період з березня 2013 року, що є одним з підтверджуючих доказів його доходу та можливості придбання автомобіля.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Аналізуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази, в результаті їх повного та всебічного розгляду, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існували сталі сімейні стосунки, які притаманні подружжю з березня 2012 року, вони були пов»язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов»язки.

Таким чином, позивачем доведений факт його спільного проживання як чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_2 з березня 2012 року і в судовому засіданні відповідачем дані доводи не спростовані.

У відповідності до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Підлягають до задоволення і вимоги позивача в частині визнання об»єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіля марки BYD, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як зазначалося вище, в ході розгляду справи доведений факт спільного проживання сторонами до шлюбу.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності .

Статтею 61 СК України передбачено, що якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то майно одержане за цим договором є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя

Відповідно до ч.3ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає. що вимоги позивача щодо визнання об»єктом спільної сумісної власності автомобіля підлягають до задоволення.

Аналізуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази, в результаті їх повного та всебічного розгляду, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом проживали без реєстрації шлюбу з березня 2012 р. по 19.07.2013 р., тобто до дня реєстрації шлюбу.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення. В зазначений період вони проживали спільно в одному житловому приміщенні, відвідували разом громадські місця, мали спільний побут(тобто спільні витрати на харчування, утримання житла, придбання предметів домашньої обстановки та вжитку), їх стосуються взаємні права та обов»язки подружжя.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5,10,11, 16, 209, 212,214,215,218 ЦПК України, ст.. 60,61,69,70 СК України, ППВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя», ППВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

В И Р І Ш И В :

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім»єю без реєстрації шлюбу з березня 2012 року по дату реєстрації шлюбу 19.07.2013 р.

Визнати об»єктом спільної сумісної власності подружжя транспортний засіб автомобіль марки BYD модель F-0, легковий, номер шасі LGXC14DA9D1001879, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ: