УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоТкачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТОВ «СК «Альфа-Гарант»), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь 44 679 грн 01 коп. матеріальних збитків, витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та понесені при зверненні до суду з даним позовом витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтував тим, що 11 листопада 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю його автомобіля марки «Mersedes-Benz», державний номер НОМЕР_1, та відповідача ОСОБА_7, який керував автомобілем марки «Hyundai Tucson», державний номер НОМЕР_2 (далі - ДТП). ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, за спричинення вищевказаної ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Hyundai Tucson», державний номер НОМЕР_2, - відповідача ОСОБА_7, на день настання ДТП була застрахована у відповідача - ТОВ «СК «Альфа-Гарант», яке відмовило позивачеві у відшкодуванні заподіяних внаслідок ДТП збитків, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_6 27 709 грн 45 коп. страхового відшкодування, а також 620 грн 19 коп. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 277 грн 09 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 франшизу та різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в сумі 16 969 грн 56 коп., а також стягнуто 379 грн 81 коп. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 169 грн 70 коп. судового збору.

У касаційній скарзі ТОВ «СК «Альфа-Гарант» просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року і ухвалити у справі нове судове рішення про відмову в позові до ТОВ «СК «Альфа-Гарант», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При розгляді справи судами встановлено, що 11 листопада 2013 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки «Mersedes-Benz», державний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_6, та автомобіля марки «Hyundai Tucson», державний номер НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_7 Причиною ДТП було порушення ОСОБА_7 вимог п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що стверджується постановою Сихівського районного суду м. Львова від 05 грудня 2013 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (том 1, а. с. 5).

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_7 під час керування автомобілем марки «Hyundai Tucson», державний номер НОМЕР_2, на момент ДТП була застрахована ТОВ «СК «Альфа-Гарант», в якому визначено, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 тис. грн та розмір франшизи 500 грн (т. 1, а. с. 133).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 20 травня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача марки «Mercedes-Benz Vito 115 CDI», державний номер НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах, які діють на час виконання даного експертного дослідження, без врахування коефіцієнта фізичного зносу складників, становить 44 679 грн 01 коп. (без врахування ПДВ на складові), вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників становить 28 209 грн 45 коп. (без врахування ПДВ на складові) (том 1, а. с. 164-175).

Встановлено судами, що ні ТОВ «СК «Альфа-Гарант» ні ОСОБА_7 жодних відповідних виплат на користь позивача ОСОБА_6 не здійснювали.

Також суди встановили, що ТОВ «СК «Альфа-Гарант» безпідставно відмовила позивачеві у виплаті страхового відшкодування і позивач наділений правом вимоги в рамках заявлених позовних вимог, незважаючи на те, що власником пошкодженого транспортного засобу є ОСОБА_8, однак, позивач ОСОБА_6 вписаний у свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу як користувач (а. с. 4, т. 1, зворот), на момент вчинення ДТП він керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, у довіреності від 04 лютого 2014 року (а. с. 126, т. 1), виданій позивачеві ОСОБА_6 власником ОСОБА_8 на право керування та розпорядження транспортним засобом, зазначено, що позивач має право одержувати страхові відшкодування у разі пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, проводити ремонт транспортного засобу тощо.

Встановивши такі обставини, суди визнали позов доведеним та обґрунтованим в частині вимог:

- до ТОВ «СК «Альфа-Гарант» про відшкодування збитків, спричинених внаслідок ДТП, на підставі положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у розмірі 27 709 грн 45 коп., зокрема збитків у вигляді витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу (без врахування ПДВ на складові), за винятком франшизи.

- до ОСОБА_7, з врахуванням положень ст. ст. 1992, 1994 ЦК України, про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту автомобіля без врахування коефіцієнта фізичного зносу складників) і страховою виплатою, що становитиме 16 469 грн 56 коп., а також суми франшизи - 500 грн., а всього 16 969 грн 56 коп.

Також судами пропорційно задоволено позов в частині відшкодування витрат позивача, пов'язаних з розглядом справи, на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України, та зібраних у справі доказів, що підтверджують відповідні витрати.

Такі висновки судів є обґрунтованими.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Суди при розгляді справи дійшли вірних висновків про наявність у позивача права вимоги в рамках заявлених позовних вимог, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_6 у момент ДТП правомірно володів пошкодженим транспортним засобом.

Законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд України, висловивши свою правову позицію у постанові від 03 грудня 2014 року, справа № 6-183цс14.

Встановивши факт наявності у позивача права вимоги в рамках заявленого позову, наявність вини ОСОБА_7 у настанні ДТП, розмір завданих збитків, а також безпідставність відмови ТОВ «СК «Альфа-Гарант» у виплаті страхового відшкодування, суди попередніх інстанції дійшли обґрунтованих висновків про задоволення позову у обраний судами спосіб.

Доводи касаційної скарги та наявні у матеріалах справи документи висновків судів не спростовують, а тому, керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення у справі без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова В.М. Колодійчук І.М. Фаловська