У Х В А Л А

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Гончара В. П., Попович О. В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про зобов'язання вчинення дій, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що його колишня дружина ОСОБА_4 самовільно переобладнала гараж з господарським блоком по АДРЕСА_1 на житловий будинок, що призводить до зменшення обсягу спільного майна подружжя, про поділ якого існує спір в іншій цивільній справі, з урахуванням уточнень просив зобов'язати відповідача привести вказану будівлю в попередній стан, визнати недійсним технічний паспорт від 17 жовтня 2014 року на самочинно побудований житловий будинок, позначений літ. «А-2», за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язати Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» анулювати його.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 15 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року рішення Бориславського міського суду Львівської області від 15 червня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову про приведення спірної будівлі в попередній стан скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Зобов'язано ОСОБА_4 привести будівлю по АДРЕСА_1, яка перебуває у спільній сумісній власності подружжя, у попередній стан як визначено технічним паспортом на цю будівлю станом на 2014 року в інвентаризаційній справі № 841.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач у суді не довів обставин, на які посилався на обґрунтування своїх вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_4 без згоди співвласника ОСОБА_3 здійснила переобладнання та добудову гаража з господарським блоком, який є спільною сумісною власністю подружжя, тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом приведення спірної будівлі у попередній стан.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 27 листопада 1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб.

Рішенням виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області від 09 червня 1999 року № 47 надано дозвіл ОСОБА_4 на будівництво господарського блоку з гаражем на території будинковолодіння АДРЕСА_2, розмірами 8 х 5,8 м.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02 грудня 2005 року, зареєстрованим у Дрогобицькому МБТІ та ЕО, ОСОБА_4 на праві власності належить гараж з господарським блоком загальною площею 86,3 кв. м по АДРЕСА_1.

У 2012 році рішенням Бориславського міського суду Львівської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.

Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 11 липня 2014 року № 28-07/14 у гаражі з господарським блоком, який складається з двох неподільних речей і є подільним майном (сукупність речей), а саме: гараж площею 37,4 кв. м на першому поверсі; господарський блок з окремим входом площею 48,9 кв. м на другому поверсі у складі: літня кухня та кладова (гостьові кімнати), прибудова - веранда (душова, туалет-санвузол, прибудова дерев'яна, балкон, сходи).

Згідно з даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО», станом на 17 жовтня 2014 року встановлено, що нежитлову будівлю, позначену літ. «Г-2», самочинно переобладнано в житловий будинок з вбудованим нежитловим приміщенням, позначений літ. «А-2», загальною площею 84,8 кв. м, в тому числі житловою площею 35,9 кв. м, який складається з: гаража на першому поверсі площею 37,4 кв. м, житлової кімнати площею 18,0 кв. м, житлової кімнати площею 17,9 кв. м, коридору площею 7,4 кв. м, душової площею 2,0 кв. м, вбиральні площею 2,1 кв. м.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що ОСОБА_4 самостійно переобладнала спірний гараж з господарським блоком на житлове приміщення, внаслідок чого зменшився обсяг спільного майна подружжя, яке у рівних частинах належить кожному із подружжя.

Положеннями ст. 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

У той же час, ухвалюючи рішення про зобов'язання відповідача привести спірну будівлю гаража у попередній стан, виходячи із заявлених позивачем вимог у цій частині, на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України апеляційний суд не перевірив, чи порушуються права позивача на частку у спільному сумісному майні подружжя внаслідок проведення відповідачем відповідних переобладнань; чи користувався позивач гаражем з господарським блоком після розірвання шлюбу; які конструктивні зміни були здійснені внаслідок переобладнання гаража з господарським блоком, право власності на який у 2005 році зареєстровано за відповідачем, та яким чином такі зміни впливають на можливість користування зазначеною спорудою за цільовим призначенням.

Будь-які висновки з цього приводу в рішенні апеляційного суду відсутні.

З огляду на зазначене висновки апеляційного суду про часткове задоволення позову є передчасними.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

В. П. Гончар

Д. О. Остапчук

О. В. Попович