У х в а л а

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення збитків, посилаючись на те, що 18 листопада 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір поставки меблів.

Відповідно до п. 2.2. вказаного договору відповідач зобов'язався поставити їй обумовлені договором меблі протягом 60 робочих днів від дня підписання даного договору.

Пунктом 5.1. вказаного договору передбачена відповідальність за невиконання умов договору відповідача у вигляді пені в розмірі 0,1 % за кожен день прострочення.

Відповідач в обумовлений договором строк свої зобов'язання не виконав, пояснивши це відсутністю моделі товару, тому 25 лютого 2014 року було укладено додатковий договір, де змінено ціну товару з 5 000 грн на 6 300 грн, та доповнено п. 2.3. вказаного договору: змінено розмір відповідальності за невиконання зобов'язань щодо строків поставки з 0,1 % на 3 % від суми замовлення за кожен день прострочення.

Свої зобов'язання за договором вона виконала, оплативши відповідачу вартість послуг у розмірі 5 000 грн, що підтверджується відповідним перерахуваннями, однак відповідач свої зобов'язання за договором не виконав

Позивач просила стягнути з відповідача на свою користь понесені збитки в розмірі 5 000 грн та 11 529 грн неустойки.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 за договором поставки 5 000 грн та пеню в розмірі 11 529 грн.

Додатковим рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року вирішено питання про судові витрати у справі.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року та додатковому рішення від 06 жовтня 2014 року виправлено описки, та зазначено, що суми стягнуті рішеннями підлягають стягненню із суб'єкта підприємницької діяльності.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2014 року змінено в частині стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пені в розмірі 11 529 грн, зменшено суму пені з 11 529 грн до 945 грн.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої пені апеляційний суд указує на те, що судом першої інстанції невірно розраховано кількість днів за які підлягає стягненню пеня за неналежне виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 662 , 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар у строк, встановлений договором.

При цьому ч. 1 ст. 628 ЦК України установлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Апеляційним судом установлено, що розмір пені за порушення строків поставки товару, відповідно до умов додаткової угоди до договору поставки меблів від 25 лютого 2014 року № 14, слід обчислювати з 61 календарного дня з моменту підписання договору, тобто з 26 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року (згідно з заявленими позовними вимогами позивача), що становить п'ять днів, тому розмір пені за порушення строків поставки товару складає 945 грн.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К.Парінова