Єдиний унікальний номер 227/992/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1966/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 листопада 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Будулуци М.С., Курило В.П.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодилась відповідачка ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що позбавлення позивачки права на її утримання є не лише порушенням її прав, а й порушенням прав дитини.

Зазначила, що розрахунок суду про матеріальне становище сторін ґрунтується на припущеннях. Стягнуті з відповідача аліменти позивачка не отримує, і припускає, що у майбутньому відповідач аліменти не сплатить.

Вважає, що суд не дослідив всі обставини, що мають значення для справи, висновок суду є дискримінаційним та надто субєктивним, а також таким що суперечить обставинам справи та чинному законодавству.

В судове засідання апеляційного суду сторони та третя особа не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить отримання ними телефонограм.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез?явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО №610300 від 16 вересня 2014 року, виданого ВДРАЦС Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №167, ОСОБА_4 народилась 19 серпня 2014 року, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 6). Відповідно до сві¬доцтва про на¬ро¬джен¬ня се¬рії 1-НО №552860 від 29 листопада 2013 року, ви¬да¬ного ВДРАЦС Про¬ле¬тар¬сь¬ко¬го ра¬йон¬но¬го управ¬лін¬ня юс¬ти¬ції в м. До¬не¬цьку, акто¬вий за¬пис №16, Гер¬ман¬чак Ксе¬нія Іго¬рів¬на народилась 03 січня 2013 року, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 17).

З до¬від¬ки Доб¬ро¬піль¬сь¬ко¬го ви¬кон¬ко¬му №627 від 07 квітня 2016 ро¬ку вбачається, що ОСОБА_1 та її двоє неповнолітніх дітей фактично проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, без реєстрації (а.с.18).

Згід¬но по¬ві¬дом¬лен¬ня про на¬дан¬ня дер¬жав¬ної до¬по¬мо¬ги сімям з діть¬ми ви¬да-но¬го Сели¬дів¬ським УПСЗН, по¬зи¬ва¬чу при¬зна¬че¬но до¬по¬мо¬гу при на¬ро¬джен¬ні ди¬ти-ни з 01.08.2014 по 31.08.2014 в роз¬мі¬рі 10320,00 грн., та до¬по¬мо¬гу при на¬ро¬джен¬ні ди¬ти¬ни з 01.09.2014 по 31.01.2015 в роз¬мі¬рі 1670,00 грн., і з 01.02.2015 по 31.08.2017 в роз¬мі¬рі 860,00 грн. (а.с. 20).

Як вба¬ча¬є¬ть¬ся з ві¬до¬мо¬стей з ін¬фор¬ма¬цій¬но¬го фон¬ду Дер¬жав¬но¬го реє¬ст¬ру фі-зич¬них осіб ДФС Ук¬ра¬ї¬ни про су¬ми ви¬пла¬че¬них та ут¬ри¬ма¬них по¬дат¬ків від 17 березня 2016 року №752 по¬зи¬вачка ОСОБА_1 от¬ри¬мувала со¬ці¬аль¬ні ви¬пла¬ти з 2 квар¬та¬лу 2015 ро¬ку по 4 квар¬тал 2015 ро¬ку включно в розмірі 2580 грн. за квар¬тал (а.с. 19).

З даних Єдиного державного реєстру судових рішень і цього не оспорюють сторони, вбачається, що рі¬шен¬ням Добропільсько¬го міськ¬ра¬йон¬но¬го су¬ду До¬не¬цької об¬лас¬ті від 06 лип¬ня 2016 ро¬ку з ОСОБА_2, відповідача, стяг¬ну¬то на ко¬ристь ОСОБА_1, позивача, алі¬мен¬ти на ут¬ри¬ман¬ня не¬пов¬но¬літ¬ніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у роз¬мі¬рі 1/3 частини від за¬ро¬біт¬ку(до¬хо¬ду), але не мен¬ше 30% про¬жит¬ко¬во¬го мі¬ні¬му¬му для ді¬тей від¬по¬від¬но¬го віку що¬мі¬сяч¬но, по¬чи¬наю¬чи з 14 бе-рез¬ня 2016 ро¬ку і до до¬сяг¬нен¬ня діть¬ми пов¬но¬літ¬тя.

Згідно до¬від¬ки від 03 серпня 2016 ро¬ку відповідач ОСОБА_2 працює водієм автомобіля у фі¬лії ТОВ «ДТЕК Доб¬ро¬піл¬ля¬ву¬гіл¬ля» «Доб¬ро¬піль¬ська ав¬то¬ба-за» з 01 січня 2014 ро¬ку та отримав фактичний дохід - заробітну пла¬ту з січ¬ня 2016 ро¬ку по ли¬пень 2016 ро¬ку включно в загальному розмі¬рі 32941,87 грн. (а.с. 64).

З сві¬доцтва про на¬ро¬джен¬ня се¬рії 1-НО №155528 від 05 листопада 2007 ро¬ку, видано¬го ВДРАЦС Про¬ле¬тар¬сь¬ко¬го РУЮ у міс¬ті До¬не¬цьку, ак¬то¬вий за¬пис №730, вбачається, що відповідач ОСОБА_5 є батьком Гер¬ман¬чак Крі¬сті-ни Іго¬рів¬ни, яка народилась 20 жовтня 2007 ро¬ку (а.с. 29). Рі¬шен¬ням Марїнського ра¬йон¬но¬го су¬ду До¬не¬цької об¬лас¬ті від 30 трав¬ня 2016 ро¬ку, з ОСОБА_8 стяг-ну¬то на ко¬ристь ОСОБА_9 алі¬мен¬ти на ут¬ри¬ман¬ня не¬пов¬но¬літ¬ньої ди¬ти¬ни ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, в роз¬мі¬рі ? час¬ти¬ни всіх ви¬дів до¬хо¬ду ОСОБА_2, що¬мі¬сяч¬но, але не мен¬ше 30% про¬жит¬ко¬во¬го мі-ні¬му¬му для ди¬ти¬ни відповідно¬го ві¬ку, по¬чи¬наю¬чи з 24 березня 2016 ро¬ку до до¬сяг-нен¬ня ди¬ти¬ною пов¬но¬літ¬тя (а.с. 63).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і відповідає обставинам справи.

Відповідно до частини 2 статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу, право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою мають жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім'єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84 СК України передбачає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави апеляційному суду зробити висновок про те, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: догляд за дитиною до трьох років, батьком якої є сторона у справі, потреба в матеріальній допомозі; можливість надання матеріальної допомоги чоловіком.

Як видно з матеріалів справи позивачка ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, оскільки здійснює догляд за ОСОБА_7 до досягнення нею трьох років. Батьком дітей є відповідач ОСОБА_2 (а.с. 6, 17).

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7, сплачує на їх утримання аліменти у розмірі ? частини та 1/3 частини всіх видів його заробітку відповідно, працює водієм автомобіля та фактично отримав дохід в загальному розмірі 32941,87 грн., тобто по 4801,82 грн., 4130,95 грн. щомісячно без відрахування стягнутих аліментів (а.с. 64, 63, 6, 17).

За таких обставин, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини, що склалися між сторонами і їм надана належна оцінка, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Тому, доводи апеляційної скарги щодо неправильного розрахунку матеріального становища відповідача є безпідставними, а твердження про майбутню несплату аліментів на дітей є припущеннями і відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України судом прийняті бути не можуть.

Інші приведені в апеляційні скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Однак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково у рішенні зазначив про наявність довідки про місце мешкання та про склад сімї позивача ОСОБА_13, якої фактично в матеріалах справи немає. Але ця описка суду першої інстанції не впливає на правильність його висновків щодо відмови у задоволенні позову і не може бути підставою для скасування законного рішення. Тому з мотивувальній частині цей довід потрібно виключити.

Отже рішення суду є законним і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: