РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/409/16-ц

Справа № 2/600/188/2016

05 липня 2016 року Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: судді Вирсти М.М.

при секретарі Фещак Г.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась в суд з позовом про визнання права власності, в якому вказує, що тітці ОСОБА_4 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2801 га. на підставі державного акта.

24 липня 2001 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого заповіла все належне майно ОСОБА_2.

20 липня 2003 року ОСОБА_4 померла.

ОСОБА_2 постійно проживала з ОСОБА_4 до дня смерті.

Державний акт на земельну ділянку втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода».

ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2801 га., належала ОСОБА_4 на підставі державного акта.

В судовому засіданні представник позивачки згідно договору про надання правової допомоги від 20 травня 2016 року ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив, просить визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2797 га., кадастровий номер :01:001:0325, на території ОСОБА_3 сільської ради Козівського району, належала ОСОБА_4 на підставі державного акта серії Р1 №674388 від 14 квітня 2003 року.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 не заперечує, просить справу розглядати за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_4 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2797 га. на території ОСОБА_3 сільської ради, на підставі державного акта серії Р1 №674388 від 14 квітня 2003 року, підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016 від 06 червня 2016 року.

24 липня 2001 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого заповіла все належне майно ОСОБА_2 (а.с.5).

20 липня 2003 року ОСОБА_4 померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №200897 (а.с.4).

ОСОБА_2 вступила в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_4, підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради №146/2-19 від 30 березня 2016 року (а.с.6).

Згідно довідки ОСОБА_3 сільської ради №147/2-19 від 30 березня 2016 року з ОСОБА_4 на час смерті проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.7).

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674388 від 14 квітня 2003 року втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №32 від 22 квітня 2016 року (а.с.9).

ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №264/01-16 від 27 квітня 2016 року (а.с.8).

Відповідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності слід задовольнити.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1225, 1268, 1273 ЦК України, ст.549 ЦК УРСР, Постановою Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2797 га., кадастровий номер :01:001:0325, на території ОСОБА_3 сільської ради Козівського району, належала ОСОБА_4 на підставі державного акта серії Р1 №674388 від 14 квітня 2003 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Тернопільської області через Козівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом: вірно