Провадження № 2/522/9277/16
У Х В А Л А

14.12.2016 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Нікітіна С.Й., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до Юридичного департаменту ОМР, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішень по державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.03.2016 року щодо нежилих приміщень ІІ-го поверху та мансарди, загальною площею 411,9 кв.м. приміщення № 505, що розташовані в будинку №7 по провулку Маяковського в м. Одесі.

Представником позивача подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 142,9 кв.м. приміщення 101, нежитлове приміщення загальною площею 200,1 кв.м. приміщення 102, нежитлове приміщення загальною площею 209,1 кв.м. приміщення 103 в будинку № 7 по провулку Маяковського в м. Одесі.

Представник позивача посилається на те, що наразі є небезпека передачі спірного приміщення №505 третім особам.

Дослідивши подані матеріали, враховуючи підтвердженні ними обставини справи, проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, керуючись вимогами ст.ст. 151-153 ЦПК України, а також Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно розяснень, що надані в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернула з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Визначивши юридичну природу спірних правовідносин між сторонами і закон, який їх регулює, суддя знаходить, що реальність загрози невиконання рішення суду в разі його задоволення нічим не обґрунтована, окрім припущення позивача.

Крім того, вимоги позивача про накладення арешту на приміщення №№ 101, 102, 103 не є співмірними із заявленими позовними вимогами щодо спору з приводу приміщення №505 в зазначеному будинку.

Таким чином, суддя, проаналізувавши доводи заявника, вважає, що клопотання не обґрунтоване і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до Юридичного департаменту ОМР, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішень по державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.03.2016 року щодо нежилих приміщень ІІ-го поверху та мансарди, загальною площею 411,9 кв.м. приміщення № 505, що розташовані в будинку №7 по провулку Маяковського в м. Одесі.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:

14.12.2016