ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Буймової Л.П.,

за участі секретаря: Корченко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину за законом,-

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом до відповідачка, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 листопада 2015 року померла ОСОБА_4, після смерті якої, відкрилася спадщина, в тому числі на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. 17 червня 2015 року від імені ОСОБА_4 був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу ОСОБА_5. Згідно заповіту спадкодавець заповіла все своє майно та майнові права відповідачеві ОСОБА_3. Про існування вказаного заповіту позивачі дізналися лише при зверненні до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4. Позивачі вважають, що не зважаючи на існування заповіту, він не може бути підставою для виникнення права на спадкування за заповітом, так як складений безпосередньо перед смертю спадкодавця (за 5 місяців до смерті), в той час, коли вона тяжко хворіла, в тому числі на церебросклероз ХНМК ІІІ ступеню, діабет, слабоумство (перестала впізнавати рідних) та інше, а тому волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі, що є підставою для визнання заповіту недійсним. З 2014 року ОСОБА_4 через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. До смерті ОСОБА_4 позивачі знаходились поряд, допомагали їй матеріально і поховали за спільні кошти, а тому не зрозуміло, чому спадкодавець склала заповіт лише на одного сина. Крім того, ОСОБА_4 весь час говорила про те, що все належне їй майно перейде до позивачів та відповідача в рівних частках, тому складання заповіту на імя ОСОБА_3 не відповідає дійсній волі заповідача. Сам відповідач ОСОБА_3 погодився з тим, що воля заповідача не була вільною, але в силу необізнаності в шестимісячний термін він не подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом. У визначений 6 - місячний строк позивачі подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, а тому згідно зі ст. 1268 ЦК України вважають себе такими, що прийняли спадщину. 07 червня 2016 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 позивачам письмово відмовлено у видач свідоцтв про право на спадщину за законом та зазначено, що ними не надано правовстановлюючого документу на 2/3 квартири АДРЕСА_2 на імя спадкодавця ОСОБА_4, оскільки в свідоцтві про право власності на житло ОСОБА_4 рахується власником лише 1/3 частини квартири, а інша 1/3 частина квартири зареєстрована за її покійною матірю ОСОБА_7. Крім того, в свідоцтві про народження ОСОБА_8 матірю значиться ОСОБА_9, а не ОСОБА_4. Зазначені письмові відмови нотаріуса позивачі вважають обґрунтованими, оскільки ними дійсно не надано правовстановлюючого документа на предмет нерухомого спадкового майна. Позивачі також зазначають, що ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_2, а інша 1/3 частина квартири рахується за ОСОБА_10 (матірю спадкодавця), яка померла 5 травня 1998 року. 05 травня 1998 року померла ОСОБА_10, внаслідок чого, відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2. ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після ОСОБА_10, так як вступила в управління та володіння спадковим майном (проживала в квартирі, здійснювала поточні ремонти та інше). Однак, 27 листопада 2015 року, не оформивши право власності на вказане спадкове майно, ОСОБА_4 померла, внаслідок чого, відкрилася спадщина на її майно, в тому числі, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2. ОСОБА_4 за життя набула у власність 1/3 частину квартири АДРЕСА_3, але свідоцтво на своє імя не отримала. У територіальному відділенні №10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на імя померлої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, наявні вклади на зберіганні: - ТВБР№ 10026/0657:№ в сумі 2460,55 грн.; - ТВБР №10026/0660: пенс. картка № 3505 в сумі 529,91 грн., № 915518927 в сумі 1672,00 грн., №915518928 в сумі 2192,80 грн., (043 філія) № 915513797 в сумі 353,20 грн., №915512649 в сумі 3343,60 грн.. Заповідальні розпорядження щодо вкладів відсутні. В даний час позивачі не мають можливості будь-яким іншим способом визнати за собою право власності на спадкове майно, окрім як визнання цього права в порядку спадкування в судовому порядку, оскільки неможливо вирішити права особи, яка померла.

Позивачі, в судове засідання не зявилися надіслали заяви в яких позовні вимоги підтримали, просили розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач, в судове засідання не зявився, надіслала заяву в якій позовні вимоги визнав, просив розглядати справу у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 27 листопада 2015 року померла ОСОБА_4, після смерті якої, відкрилася спадщина(а.с.10-14).

17 червня 2015 року від імені ОСОБА_4 був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Згідно заповіту спадкодавець заповіла все своє майно та майнові права відповідачеві ОСОБА_3 (а.с.20).

Померла ОСОБА_4 в той час коли був складений заповіт, тяжко хворіла, в тому числі на церебросклероз ХНМК 111 ступеню, діабет, слабоумство (перестала впізнавати рідних) (а.с.23-24).

Волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі, що на думку суду є підставою для визнання заповіту недійсним. Як вказують сторони, з 2014 року ОСОБА_4 через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Відповідач, ОСОБА_3, підтвердив факт, що воля заповідача не була вільною, але в силу необізнаності в шестимісячний термін він не подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом.

Згідно з ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає: заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Враховуючи, що волевиявлення ОСОБА_4 при складанні заповіту від 17.06.2015 року не було вільним і не відповідало її волі, тому позовні вимоги в частині визнання заповіту недійсним підлягають задоволенню.

У визначений ст. 1270 ЦК України 6 - місячний строк ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4.

7 червня 2016 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 позивачам письмово відмовлено у видач свідоцтв про право на спадщину за законом. В листах (№ 40/02-14 та № 41/02-14) зазначено, що не надано правовстановлюючого документу на 2/3 квартири АДРЕСА_2 на імя спадкодавця ОСОБА_4, оскільки в свідоцтві про право власності на житло ОСОБА_4 рахується власником лише 1/3 частини квартири, а інша 1/3 частина квартири зареєстрована за її покійною матірю ОСОБА_7. Крім того, в свідоцтві про народження ОСОБА_8 матірю значиться ОСОБА_9, а не ОСОБА_4 (а.с. 21-22).

Зазначені письмові відмови нотаріуса є обґрунтованими, оскільки позивачами не надано правовстановлюючого документа на предмет нерухомого спадкового майна (2/3 частини квартири АДРЕСА_2), що відповідно до п.п. 4.12.-4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.12, та ст. 49 Закону України «Про нотаріат» є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.08 «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 (Свідоцтво про право власності на житло, видане Козятинською дистанцією цивільних споруд 29 листопада 1993 року), а інша 1/3 частина квартири рахується за ОСОБА_10 (матірю спадкодавця), яка померла 5 травня 1998 року (а.с.11).

05 травня 1998 року померла ОСОБА_10, внаслідок чого, відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, в редакції 1963 року, ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після ОСОБА_10, так як вступила в управління та володіння спадковим майном (проживала в квартирі, здійснювала поточні ремонти та інше).

Однак, 27 листопада 2015 року, не оформивши право власності на вказане спадкове майно, ОСОБА_4 померла, внаслідок чого, відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України відкрилася спадщина на її майно, в тому числі, відповідно до ст. 1218 ЦК України на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_10.

Відповідно до п.3.1 Листа ВССУ № 24-753/0 4-13 від 16.05.13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи положення цивільного законодавства та розяснення ВССУ, викладені в листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.13, ОСОБА_4 за життя набула у власність 1/3 частину квартири АДРЕСА_3.

Також, як вбачається з матеріалів спадкової справи у територіальному відділенні №10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на імя померлої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, наявні вклади на зберіганні: - ТВБР№ 10026/0657: № в сумі 2460,55 грн.; - ТВБР №10026/0660: пенс. картка № 3505 в сумі 529,91 грн., № 915518927 в сумі 1672,00 грн., №915518928 в сумі 2192,80 грн., (043 філія) № 915513797 в сумі 353,20 грн., №915512649 в сумі 3343,60 грн..

Оскільки заповідальні розпорядження щодо вкладів відсутні, тому суд вважає, що вклади підлягають спадкуванню за законом на підставі ст. 1218 ЦК України..

В судовому засіданні встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та спадкодавцем ОСОБА_4, оскільки в свідоцтві про народження ОСОБА_8 вказане імя матері - «Пелагея», а не «Поліна». Згідно висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/215-а/2 від 9 березня 2016 року особові імена ОСОБА_9 (свідоцтво про народження ОСОБА_8) і ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть ОСОБА_4) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.19).

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, з метою реалізації та забезпечення права на спадщину, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1218, 1257, 1270, ЦК України, п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.08 «Про судову практику у справах про спадкування», 10, 11, 60, 88, 205, 209, 212-215ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину за закономзадовольнити.

Визнати недійсним заповіт складений 17 червня 2015 року ОСОБА_4 на імя ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 684.

Визнати за ОСОБА_2, право на 2/9 частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 27 листопада 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1, право на 2/9 частин квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 27 листопада 2015 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 27 листопада 2015 року.

Визнати за ОСОБА_2, право на 1/2 частини вкладів у територіальному відділенні №10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на імя померлої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,: - ТВБВ№ 10026/0657: № в сумі 2460,55 грн.; - ТВБВ №10026/0660: пенс. картка № 3505 в сумі 529,91 грн., № 915518927 в сумі 1672,00 грн., №915518928 в сумі 2192,80 грн., (043 філія) № 915513797 в сумі 353,20 грн., №915512649 в сумі 3343,60 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 27 листопада 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1, право на 1/2 частини вкладів у територіальному відділенні №10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на імя померлої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,: - ТВБВ№ 10026/0657: № в сумі 2460,55 грн.; - ТВБВ №10026/0660: пенс. картка № 3505 в сумі 529,91 грн., № 915518927 в сумі 1672,00 грн., №915518928 в сумі 2192,80 грн., (043 філія) № 915513797 в сумі 353,20 грн., №915512649 в сумі 3343,60 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 27 листопада 2015 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Буймова