АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6471/16 Головуючий 1-ї інстанції - Єрмоленко В.Б.
Справа № 639/2597/16-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: встановлення факту
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити юридичний факт, що він - громадянин Вірменії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживає на території України з 25.10.1991року по теперішній час.

Заява мотивована тим, що встановлення даного факту необхідно йому для отримання паспорта громадянина України.

На обгрунтування доводів заяви ОСОБА_1 зазначає, що станом на 1989 рік він мешкав у Вірменії зі своєю сім'єю. У зв'язку із загостренням Карабахського конфлікту, на початку 1990 року він разом з членами своєї родини в якості біженців приїхали до України - в м. Харків, де 10.06.1992року зареєструвалися за адресою: АДРЕСА_1. У м. Харкові він працевлаштувався на роботу на посаду заступника начальника торгового відділу приватної фірми «Ком-Ком», на якій працював з 25.10.1991р. по 15.06.1992р. Потім його було прийнято на роботу на посаду менеджера по комерційним зв'язкам в Харківський інженерно-метрологічний центр, де він працював у період з 03.09.1992р. по 30.07.1997р. Вказані обставини підтверджуються ксерокопією його трудової книжки. 09.06.1992року він став на військовий облік в Жовтневий райвоєнкомату м. Харкова, що підтверджується ксерокопією військового квитка, а з 09.02.1993року був зареєстрований в Управлінні праці, соціального розвитку і захисту населення Харківської області державної адміністрації як особа, що прибула з Вірменської РСР у зв'язку з міжнародним конфліктом. На теперішній час паспорт старого зразку Вірменської РСР втрачено і це позбавляє його можливості самостійно отримати паспорт громадянина України.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області - ОСОБА_4 вимоги заяви не визнала і просила відмовити в задоволенні цієї заяви, вказуючи на відсутність законних підстав для встановлення такого факту.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи, які суд вважав встановленими, та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення юридичного факту - постійного проживання на території України з 25.10.1991р. по теперішній час, суд виходив з недоведеності цих обставин.

Згідно ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Сформульований у цій статті перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним. Згідно ч.2 даної статті встановлено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичної особи , якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Підставами виникнення, порядок набуття і припинення громадянства України врегульовані Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями).

Статтею 1 Закону «Про громадянство України» визначено, що проживання на території України на законних підставах, це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Належність та набуття громадянства України згідно цього закону пов'язується із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України або особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Судовим розглядом встановлено, що згідно наданої ксерокопії картки Ф-А про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1, останній був зареєстрований 10.06.1992року на підставі паспорту зразка СРСР, серії НОМЕР_1, виданого 01.10.1979р. Насиминським ВВС м. Баку, за адресою: АДРЕСА_2. У подальшому, 05.02.1994р. його знято з реєстрації за вказаною адресою. У період з 05.10.1994р. по 22.11.2002р. ОСОБА_1 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3, але починаючи з 23.11.2002р. дані про реєстрацію заявника в м. Харкові відсутні.

Згідно довідки відділу у справах національностей та міграції Харківської обласної державної адміністрації №13/101 від 20.02.2002р., ОСОБА_1,1959р.н., його мати - ОСОБА_5,1925р.н., його дружина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3., та донька - ОСОБА_7,1989р.н. р., були зареєстровані - 09.02.1993р. в Управлінні по праці, соціальному розвитку і захисту населення Харківської обласної державної адміністрації як особи, які прибули з м. Степанаван Вірменської РСР у зв'язку з міжнаціональним конфліктом.

Судом також з'ясовано, що в 2002 році заявник втратив паспорт громадянина СРСР, строк дії якого було продовжено до - 01.01.2005р. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2004р. №1740 «Про внесення змін до постанови від 28.10.2004р. №1429». Тобто, з цієї дати паспортні документи, видані з використанням бланків зразка СРСР 1974 року, на території України вважаються недійсними.

Питання подання заяви та інших документів для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України врегульовані Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та прийнятих рішень, в редакції затвердженій Указом Президента України від 30 травня 2012 року №367/2012 (далі - Порядок).

Відповідно до положень цього Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом ІІ цього Порядку. Заяви про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, оформляється на ім'я начальника головного управління (управління) міграційної служби за місцем проживання особи.

Порядок провадження за заявами про встановлення або оформлення належності до громадянства України визначено ст.ст. 89, 90 цього Порядку.

Представник Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області стверджував, що до теперішнього часу заявник не звертався до відповідних органів для оформлення документів, що посвідчують його особу. На теперішній час реєстрації в м. Харкові заявник не має і згідно даних з 1997р. не працює, що підтверджується записами наданої ним ксерокопії трудової книжки.

Особа, яка відповідно до законодавства країни громадянської належності є її громадянином, а в Україні вважається іноземцем, повинна мати національний паспортний документ.

Громадянин ОСОБА_1 проживає без документів, що дають право на проживання іноземців в Україні та без реєстрації, що є порушенням статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців в Україні та осіб без громадянства», яка визначає підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Інформація щодо звернення до посольства громадянина ОСОБА_1 для оформлення національного паспорта в матеріалах справи також відсутня.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -