Справа № 333/328/16-ц
Пр. № 2/333/821/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.03.2016р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Сєроштановій Д.С, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
У січні 2016р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 11.09.2012р. між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір позики, за яким позивач надав, а відповідач ОСОБА_2 отримала гроші у розмірі 4950 доларів США, що в гривнєвому еквіваленті за курсом НБУ на час подання позову (25 грн. за 1 дол. США) складає 123 750 грн. та зобовязалася повернути отриману позику до 11.09.2013р., на підтвердження чого надала позивачу розписку. Оскільки до теперішнього часу відповідач боргу не повернула, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 123 750 грн., три проценти річних від простроченої суми 8686 грн. 23 коп. та судові витрати.
До судового засідання позивач не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій просив суд задовольнити позов, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.
Керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільнюється від відповідальності за неможливость виконання ним грошового зобовязання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено:
11.09.2012р. між сторонами укладений договір позики, за яким позивач ОСОБА_1 надав, а відповідач ОСОБА_2 отримала гроші у розмірі 4950 доларів США, що в гривнєвому еквіваленті за курсом НБУ на час подання позову 25 грн. за 1 дол. США, складає 123 750 грн., та зобовязалася повернути отриману позику до 11.09.2013р., на підтвердження чого надала позивачу розписку.
Як вбачається з оглянутої судом боргової розписки відповідачки, остання отримала від позивача 11.09.2012р. грошові кошти лише у сумі 3500 дол. США, які зобовязалася повернути у визначений у розписці строк 11.09.2013р. При цьому, у розписці відповідачем зазначено, що вона зобовязується повернути позивачу у визначеній у розписці строк повернення боргу 11.09.2013 р. суму 4950 дол. США.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачка зазначила у розписці, що отримала від позивача в борг 3500 дол. США, а зобовязалася повернути у визначений в розписці строк 4950 дол. США, то різниця між сумою позики та розміром суми, яку відповідачка зобовязалась повернути позивачу, а саме сума 1450 дол. США, є процентами за користування грошовими коштами, отриманими в борг, тобто, в укладеному сторонами договорі позики, визначені проценти за користування грошовими коштами, а тому, відповідно положень ст. 625 ЦК України, сума у 3% річних, яку позивач визначив у розмірі 8686 грн. 23 коп., не підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача як безпідставна.
Оскільки відповідачка своєчасно не повернула грошові кошти за борговою розпискою, укладеною між сторонами, суд, приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 порушив договір позики, а тому вимоги позивача про стягнення з неї суми боргу є обґрунтованими та стягненню з останньої на користь позивача підлягає боргу у сумі 123 750 грн., що еквівалентна сумі 4950 дол. США.
Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають документально понесені ним судові витрати у розмірі 1237 грн. 75 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1046,1047,1049, 625 ЦК України, ст.ст. 88, 212-214, 224 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 123 750 грн., судові витрати у сумі 1237 грн. 75 коп, а усього у сумі 124987 грн. 75 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання заяви до Комунарського районного суду м. Запоріжжя про його апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення з подальшим поданням апеляції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення.
Суддя А.І. Боровікова