Провадження № 22-ц/783/2814/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шандра М.М.

судді: Ванівського О.М., Струс Л.Б.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: представник ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представник ПАТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі покликається на незаконність, необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що при вирішенні справи, судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки того, що право вимоги банку до боржника та поручителя щодо повернення суми заборгованості за кредитним договором виникло 20.03.2015 року. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від настання строку виконання зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Вказує, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами кредитного договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, суд першої інстанції не мав враховувати, що направлення вимоги до поручителя не впливає на строк виконання основного зобовязання, оскільки він починається з моменту неналежного виконання боржником зобовязання за кредитним договором. Із довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 29.09.2015 року, останній платіж на погашення тіла кредиту, а також останній платіж на погашення процентів за користування кредитом позичальником було здійснено 19.02.2015 року. Таким чином, ПАТ «УкрСиббанк» мав право звернутись до ОСОБА_2, як до поручителя, з позовом у строк до 20.09.2015 року, однак позовна заява була подана лише 05.10.2015 року, тобто після спливу шестимісячного терміну, а відповідно порука, яка виникла згідно договору поруки №158791 від 19.11.2007 року припинилася 21.09.2015 року. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як убачається із матеріалів справи,19.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту №№0, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 54000,00 дол. США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтентних платежів в порядку і на умовах, визначених договором.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та банком 19.11.2007 року був укладений договір поруки №158791, згідно п. 1.1 якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_5 усіх її зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 19.11.2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме п.1.2 договору поруки від 19.11.2007 року термін виконання основного зобовязання - 18.11.2017 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобовязання.

Пунктом 1.2.2 кредитного договору встановлено, що позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 17.11.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 договору.

Пунктом 5.5 кредитного договору визначено, що у випадку не сплати позичальником чергового ануїтентного платежу в установлений цим договором день сплати ануїтентного платежу більш ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахування процентів у порядку встановленому розділом 12 цього договору.

У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_5 зобовязань за кредитним договором, 18.05.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» скерувало на адресу ОСОБА_2 вимогу про погашення простроченого зобовязання, яке ним отримане 26.05.2015 року.

Згідно п. 12.1 кредитного договору, відповідно до ст.ст. 525,611 Цивільного кодексу України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку.

Таким чином, банк відповідно до положень статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобовязання.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за основним договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За умовами предявлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобовязання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобовязання порука припиняється, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобовязання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №6-106цс14 від 24.09.2014 року.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Залізничного районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості 05.10.2015 року, тобто до спливу шестимісячного строку від зміненої дати виконання основного зобовязання.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що банком строк предявлення вимог до поручителя не пропущено, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 до задоволення не підлягають.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 лютого 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: О.М. Ванівський

ОСОБА_6