Справа №487/1637/15-ц 02.07.2016 02.07.2016
Провадження №22-ц/784/1305/16
Провадження № 22ц/784/1305/16 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Шагаєм О.С.,

за участі позивача ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, експерта ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Домінанта» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

26 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Домінанта» (далі ТДВ СК «Домінанта») про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 17 грудня 2014 року ОСОБА_6, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21104», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Кірова у м. Миколаєві здійснив дорожньо-транспортну пригоду, в якій було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль марки «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП.

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальність ОСОБА_6 була застрахована у ТДВ СК «Домінанта».

На його звернення щодо відшкодування страхового платежу в розмірі 50 000 грн. відповіді від ТДВ СК «Домінанта» не надходило. Відповідно до Звіту № 54-15 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, проведеної експертом автотовароведом ОСОБА_7 23 лютого 2015 року, вартість матеріальної шкоди, завданої належному йому автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 113 276 грн. 99 коп.

Посилаючись на вищезазначене та вимоги ст. ст. 1166, 1172, 1188, 1194 ЦК України, позивач просив стягнути з ТДВ СК «Домінанта» на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., а з ОСОБА_6 - 63 276 грн. 99 коп., що є різницею між вартістю завданих матеріальних збитків та сумою страхового відшкодування, та 1 500 грн., сплачених за проведення автотоварознавчого дослідження.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ТДВ СК «Домінанта» на користь ОСОБА_3 у відшкодування завданих матеріальних збитків 49 000 грн., а з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 - 68 778 грн. 15 коп. Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат: стягнуто з кожного з відповідачів на користь позивача 3 202 грн. 62 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду в частині стягнення з нього матеріальних збитків та понесених судових витрат скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 матеріальних збитків у розмірі 3 618 грн. 70 коп. На його думку, судом неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, не надано належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, рішення суду в цій частині є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, представників сторін, судового експерта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 грудня 2014 року близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_6, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21104», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вулиці Кірова в м. Миколаєві, не врахував дорожньої обстановки, змінюючи напрямок руху ліворуч, не впевнився в безпеці цього маневру, чим порушив вимоги пунктів 2.3-б, 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та допустив зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_2, належний ОСОБА_8, що рухався у зустрічному напрямку, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, яке призвело до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, та накладено адміністративне стягнення.

В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК, п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшення немайнового блага (життя, здоров'я тощо). До складу шкоди включається як реальна шкода, так й упущена вигода доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Як встановлено судом, винним у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 17 грудня 2014 року і внаслідок якої автотранспортні засоби, якими керували сторони, отримали ушкодження, є відповідач ОСОБА_6

Власником автомобілю «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_2 є позивач.

Згідно положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

19 листопада 2014 року між ТДВ СК «Домінанта» та ОСОБА_9 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №А1/4215162), яким забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 21104» реєстраційний номер НОМЕР_1. Ліміт відповідальності страховика - 50 000 грн., франшиза 1 000 грн.

Відповідач ОСОБА_6 керував транспортним засобом «ВАЗ 21104» на законних підставах , що учасники процесу не оспорювали.

Відповідно до статті 979 ЦК, статті 16 Закону «Про страхування» №85/96 від 7 березня 1996 року ( далі Закон №85/96) за договором страхування страховик зобовязується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові грошову суму ( страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 991 ЦК та статтею 26 Закону №85/96 передбачені умови, за яких страховик має право відмовитись від здійснення страхової виплати, а також зазначено, що підстави такої відмови передбачаються умовами договору страхування.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-ІV (Далі Закон від 1 липня 2004 року № 1961-ІV) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

18 грудня 2014 року позивач повідомив ТДВ СК «Домінанта» про настання страхового випадку за участю застрахованого транспортного засобу, та про пошкодження транспортного засобу позивача, про що подав відповідну заяву встановленого зразка (а.с. 50-54).

В силу ст. 29 Закону від 1 липня 2004 року № 1961-ІV у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Установлено, що між відповідачами виникли договірні правовідносини на підставі договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу.

17 грудня 2014 року стався страховий випадок: внаслідок винних дій ОСОБА_6 було пошкоджено автомобіль позивача.

Статтею 34 Закону від 1 липня 2004 року № 1961-ІV передбачено, що страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страхових випадок), зобовязаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не зявився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобовязаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи.

31 грудня 2014 року за заявкою ТДВ СК «Домінанта» на проведення оцінки субєктом оціночної діяльності ОСОБА_10 визначена вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, згідно звіту № 10342 (далі Звіт № 10342 від 31 грудня 2014 року) вартість матеріального збитку складає з урахуванням зносу 35 267 грн. 19 коп. (без урахування ПДВ 29 389 грн. 32 коп.).

В силу ч. 1 ст. 36, ч. 2 ст.36 Закону від 1 липня 2004 року № 1961-ІV після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування, про яке протягом трьох робочих днів письмово повідомляє заявника.

Відповідач ТДВ СК «Домінанта», незважаючи на отримання усіх необхідних для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування документів такого рішення не прийняв, виплату страхового відшкодування не здійснив. При цьому настання страхового випадку не оспорює.

Згідно з вимогами ст. 37 Закону від 1 липня 2004 року № 1961-ІV виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Договір є обовязковим для виконання сторонами, як зазначено у статті 629 ЦК України.

Особа, яка порушила зобовязання, відповідно до частини першої статті 614 ЦК України, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором.

Таким чином, суд обґрунтовано, з урахуванням викладених вимог закону та обставин справи прийшов до висновку про наявність підстав для покладення на страховика - ТДВ СК «Домінанта» відшкодування суми страхового відшкодування в межах визначених договором страхування лімітів відповідальності у відшкодування заподіяної майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вирішуючи спір, суд виходив з розміру матеріальних збитків, завданих позивачеві пошкодженням автомобілю, визначеному у висновку судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу від 19 серпня 2015 року за № 499 станом на грудень 2014 року з урахуванням уточнених позовних вимог.

З таким висновком суду можна погодитись, враховуючи наступне.

Так, наданий ТДВ СК «Домінанта» Звіт № 10342 від 31 грудня 2014 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, складає з урахуванням зносу 35 267 грн. 19 коп., не може бути взятий до уваги, оскільки оцінщиком помилково розраховано матеріальні збитки з урахуванням зносу автомобіля позивача, тоді як таке суперечить положенням пунктів 7.37, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрована Міністерством юстиції України від 24 листопада 2003 року № 1074/8395, оскільки автомобіль марки «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, тобто строк його експлуатації на час дорожньо-транспортної пригоди не перевищував 7 років і відсутні докази наявності інших умов, передбачених вказаною методикою, для розрахунку коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.

Крім того зазначена у Звіті № 10342 від 31 грудня 2014 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача суттєво відрізняється від висновку експертизи та наданих позивачем документів щодо проведення відновлювального ремонту.

Відповідно до висновку № 499 судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу від 19 серпня 2015 року автомобіль «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_2 на час здійснення огляду експертом відновлений (зі слів власника у лютому 2015 року), механічних ушкоджень не виявлено. Вартість відновлювального ремонту автомобіля складає: на грудень 2014 року 119 591 грн. 60 коп., на лютий 2015 року 156 881 грн. 57 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_2, на грудень 2014 року становить 118 778 грн. 15 коп., на лютий 2015 року 156 068 грн. 12 коп. Зниження вартості автомобіля лежить в межах 10% від вартості автомобіля, та складає на момент ДТП 17 692 грн. 18 коп.

Як пояснив в суді експерт ОСОБА_5, при зовнішньому візуальному огляді автомобіля марки «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_2, ним було встановлено, що проведено відновлювальні роботи, автомобіль здатний до руху, тобто його стан суттєво відрізняється від стану, який за документами, які є в матеріалах даної справи, автомобіль мав після дорожньо-транспортної пригоди, у звязку з чим ретельний огляд автомобілю на предмет визначення обсягу проведеного ремонту ним не проводився, висновок про розмір заподіяної власникові шкоди зроблений за обсягом механічних пошкоджень, перелік яких встановлено ним на підставі порівняльного аналізу актів огляду транспортного засобу та його фотографій після пошкодження.

Згідно доданих до позовної заяви квитанцій від 14 січня 2015 року та від 23 січня 2015 року (а.с. 11,12), наданих ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції рахунків-фактур (а.с. 196, 197, 202), накладних (а.с. 199), акту виконаних робіт від 30 грудня 2015 року (а.с. 194), квитанції до прибуткового касового ордеру від 19 лютого 2015 року про проведення оплати за ремонт автомобілю субєкту підприємницької діяльності - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_11 в розмірі 46 525 грн. (а.с. 195) на час вирішення судом спору позивачем на проведення відновлювального ремонту витрачено 97 153 грн. 90 коп.

Перелік виконаних для відновлення автомобіля позивача робіт та придбаних запасних частин згідно перелічених документів відповідає визначеному у висновку № 499 судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу від 19 серпня 2015 року обсягу робіт та необхідних для цього матеріалів (запасних частин).

Згідно листа фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 (а.с. 196) ремонт автомобіля позивача проведений не в повному обсязі: не було відновлено модуль подушки безпеки пасажира, пасок безпеки водія та пасажира, автомобільна шина (передня ліва, диск колісний (передній лівий). Вартість такого відновлення становить згідно рахунку-фактурі 32 178 грн. 78 коп. (а.с. 200).

Так, заперечуючи проти рішення суду, відповідач ОСОБА_6 в апеляційній скарзі вказував на те, що погоджується з розміром витрат, які фактично понесені позивачем і належним чином документально підтверджені частково, а саме на суму 53 618 грн. 70 коп.

Між тим, таке твердження суперечить висновку експертизи, наданим позивачем як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції доказам щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля.

При цьому колегія суддів з урахуванням положень ч. 2 ст. 303 ЦПК України вважала за необхідне дослідити нові, надані ОСОБА_3 докази фактично здійснених на ремонт автомобіля витрат, оскільки в порушення положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не розяснив позивачеві його право надати усі докази щодо проведення ремонтних робіт і наслідки невчинення таких дій, тоді як останній посилався на ці обставини.

За такого доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для визначення суми відшкодування в розмірі 53 618 грн. 70 коп. суперечать як наявним у справі доказам, так і вимогам закону.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки визначена договором страхування сума страхового відшкодування є недостатньою для повного відшкодування шкоди, суд вірно прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_6 різниці фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Між тим, з висновками суду в частині розподілу судових витрат погодитись не можна.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат і їх стягнення на користь ОСОБА_3 суд вважав, що їх розмір становить 6 405 грн. 24 коп. (1 115 грн. сплаченого судового збору та 4 000 грн. вартість послуг адвоката). Однак, такий висновок суду є помилковим.

Крім того, суд в порушення положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнув судові витрати порівну з кожного відповідача без врахування того, що з кожного з них стягнуто на користь позивача різні суми.

В силу ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, зокрема, відносяться витрати на правову допомогу та проведенням судових експертиз.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як розяснено в п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно матеріалів справи, на підставі договору про надання правової допомоги від 12 лютого 2015 р. інтереси позивача в суді представляв адвокат ОСОБА_12, якому ОСОБА_3 було сплачено 4 000 грн. (а.с. 143).

Згідно журналів судових засідань ОСОБА_12 приймав участь у судових засіданнях, які тривали: 30 березня 2015 року 8 хвилин, 21 жовтня 2015 року 25 хвилин, 26 січня 2016 року 1год. 05 хвилин, 02 березня 2016 року 1год 16 хвилин.

За такого граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за його участь у судових засіданнях з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, яка становила до вересня 2015 року 1 218 грн., а з вересня 2015 року 1 378 грн., становить 1 590 грн. 50 коп. ((8 хвилин х 1 218 грн. : 100% х 40 % : 60 хвилин) + (166 хвилин х 1 378 грн. : 100% х 40 % : 60 хвилин)).

В матеріалах справи відсутній розрахунок участі адвоката ОСОБА_12 в будь-яких інших процесуальних діях.

За такого розмір понесених позивачем судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачів становить 3 995 грн. 74 коп., з яких: 1 115 грн. - судовий збір, 1 590 грн. 50 коп. - вартість надання адвокатом правової допомоги, 1 290 грн. 24 коп. - витрати, повязані з проведенням судової експертизи).

Вказані витрати підлягають стягненню з відповідачів пропорційно задоволених вимог до кожного.

Так, з ТДВ СК «Домінанта» стягнуто 49 000 грн., що становить 42% (49 000 грн. : 117 778 грн. 15 коп. х 100%), а з ОСОБА_6 - 68 778 грн. 15 коп., що відповідно становить 58%. Тому в порядку розподілу судових витрат з ТДВ СК «Домінанта» слід стягнути на користь ОСОБА_3 1 678 грн. 20 коп., з ОСОБА_6 - 2 317 грн. 54 коп.

З урахуванням викладеного та положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду необхідно змінити в частині судових витрат, залишивши без змін в іншій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2016 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Домінанта» на користь ОСОБА_3 1 678 (тисячу шістсот сімдесят вісім) грн. 20 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 2 317 (дві тисячі триста сімнадцять) грн. 54 коп. судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

ОСОБА_13