Провадження № 2/235/1549/16
Справа № 235/3202/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 серпня 2016 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 25 грудня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1098/аг-12-07-Кс (далі - Договір), згідно з умовами якого ОСОБА_4 надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 51435,00 грн., з розрахунку в розмірі 13,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 25 грудня 2007 року по 24 грудня 2014 року.

ОСОБА_5 свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ - ОСОБА_6», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ОСОБА_6 передає (відступає) ОСОБА_5 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_4 замінює ОСОБА_6 як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ОСОБА_6 ОСОБА_5 прав вимоги до боржників, ОСОБА_5 переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_6) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 1098/аг-12-07-Кс від 25 грудня 2007 року.

Відповідно до п. 2.4 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно -частинами в розмірі не менш як 612,32 по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Дозволяється дострокове повне або часткове повернення Кредиту. У випадку внесення Позичальником коштів на повернення заборгованості за кредитом у сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу по Кредиту, надлишкова сума коштів, після виконання п.2.9 та п.4.2.2 цього Договору, зараховується в рахунок повернення Кредиту. Розмір останнього платежу по остаточному погашенню Кредиту дорівнює залишку заборгованості по Кредиту на дату остаточного погашення та може відрізнятись від розміру щомісячного платежу по Кредиту, зазначеного у п.2.4. У випадку внесення платежу по Кредиту та/або процентах, комісіях в післяопераційний час днем погашення заборгованості вважається наступний за днем внесення платежу робочий день.

Відповідно п.2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника (його поручителів, гарантів та інших осіб у відповідності до п.2.16 цього Договору), та/або шляхом внесення готівкових коштів у касу.

Згідно п.1.5, 2.6, 2,7 Кредитного договору, проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування Кредитом використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення Кредиту. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 (двадцяте) число включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника.

Згідно п.1.7, 2.10 Кредитного договору комісія за управління кредитом складає 0,15 % від суми кредитної операції щомісячно. Нарахування комісії за управління кредитом здійснюється щомісячно валюті кредиту (для кредитів в національній валюті) або у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день нарахування (для кредитів в іноземній валюті). Нарахована комісія сплачується Позичальником у національній валюті по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за місяцем її нарахування та одночасно з остаточним поверненням Кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу ОСОБА_5 або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника.

Виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки № 1098/аг-12-07-Кс/Р від 25.12.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий ОСОБА_4» та ОСОБА_3 (Поручитель), ОСОБА_2 (Боржник) згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором №1098/аг-12-07-Кс від 25.12.2007 року. Відповідальність Поручителя зростає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобовязань за Договором. Поручитель і Боржник несе перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель заповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник.

Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконував, у звязку з чим, станом на 08.04.2016 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 132771,04 гри, з яких;

тіло кредиту - 42648,92 грн.; відсотки - 44301,89 грн.; сума заборгованості за комісіями- 5849,23 грн.; пеня- 39971,00 грн.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом, зокрема, ст. 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1 на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.

Позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» (МФО 321024, , р/р 1) заборгованість за кредитним договором в сумі: 132771,04 грн. з яких: тіло кредиту - 42648,92 грн.; відсотки - 44301,89 грн.; сума заборгованості за комісіями- 5849,23 грн.; пеня- 39971,00 грн. Стягнути судовий збір в сумі 1991,57 гривень.

Представник позивача в судове засідання до судового засідання не зявився, надали суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, надали заперечення на позов та просили врахувати дані заперечення при прийнятті рішення. В запереченнях зазначили, що проти позову заперечують в повному обсязі на підставі наступного.

Відносини за основним зобовязанням врегульовані кредитним договором № 1098/аг-12-07-Кс, від 25 грудня 2007 року. За його умовами ОСОБА_4 надав Позичальнику строковий кредит у сумі 51435 грн. на строк 84 місяця.

Вона як позичальник зі свого боку зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за умовами договору, згідно з яким п.2.4. повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менше 612,32 грн. по «20» число кожного місяця.

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина 1 статті 530 ЦК).

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною 3 статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відтак за кредитним договором № 1098/аг-12-07-Кс його сторони визначили як порядок так і строки виконання зобов язань із щомісячним погашенням платежів.

За відміткою на позовній заяві позивача ОСОБА_5 звернувся до суду з цим позовом після 27.04.2016 року.

Між тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законодавцем встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частиною 2 статті 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Щодо застосування цієї норми Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ своєю постановою від 30.03.2012року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» дав наступні розяснення: «...у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність».

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша та пята статті 261 ЦК).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусвому порядку через суд.

Стосовно спірних правовідносин за кредитним договором, в якому визначено строк виконання зобовязань періодичними щомісячними платежами, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобовязання мало бути виконане і обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Саме така правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13, а також у листі від 01.02.2014року «Висновки ВСУ, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1ч.1.ст.35 5ЦПК, за II півріччя 2013р.» у розділі «Спори, що виникають із договорів позики, кредитних договорів».

Частиною 1 статті 360-7 ЦПК України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх судів України. Суди зобов язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

З приводу спірних правовідносин зазначає, що син як позичальник за договором № 1098/аг-12-07-Кс почав не виконувати взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту щомісячними платежами з 27.06.2010 року, але ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про захист порушеного права лише після 24 квітня 2016 року, тобто з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку.

ОСОБА_3, та її син ОСОБА_7, співвідповідач по справі ніяких договірних правовідносин з позивачем ПАТ «Дельта Банк» ніколи не мали.

Кредитний договір №1098/аг-12-07-Кс був укладений сином з ТОВ «Український промисловий банк». Вона в свою чергу уклала трьохсторонній договір поруки з ТОВ «Український промисловий банк», згідно з умовами якого виступила поручителем свого сина.

До червня 2010 року син ОСОБА_7 виконував свої зобовязання за договором, сплачуючи щомісячні платежі, та відсотки за користування кредитом.

27.06.2010 року син після притягнення до кримінальної відповідальності втратив роботу, та в подальшому не міг сплачувати заборгованість за кредитом.

В цей же час їм стало відомо, що ТОВ «Український промисловий банк» припинив своє існування як кредитна установа, та не приймав платежі в погашення кредитних боргів.

Через деякий час до сина звернувся ПАТ «Дельта Банк» з повідомленням, що він нібито став правонаступником ТОВ «Український промисловий банк», тому борги за кредитом треба сплачувати саме йому.

В підтвердження правонаступництва їм було надано копію Договору від 30.06.2010 року про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк».

За умовами цього договору дійсно до позивача переходило права вимоги за кредитними та Забезпечувальними договорами. Але в самому договорі нема посилання на те, що саме по договору №1098/аг-12-07-Кс позивач став правонаступником.

П.1.7 відсилає до переліку таких договорів, який наведено в Додатку №2 до Договору.

До теперішнього часу позивач не надав належного підтвердження свого правонаступництва за вказаним договором.

Боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Вона, як солідарний відповідач за договором, та її син боржник в зобовязанні за Кредитним договором №1098/аг-12-07-Кс, зацікавлені в належному виконанні зобовязань саме належній особі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Позивач, аргументуючи свої вимоги, посилається на те, що він є належним правонаступником ТОВ «Український промисловий банк», але при цьому до позову не надав належних доказів того, що саме за договором №1098/аг-12-07-Кс йому перейшло право вимоги до боржника.

На підставі ст.559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У звязку з тим, що син ОСОБА_7 по вказаним вище обставинам з червня 2010 року порушував умови договору, 15.04.2011 року йому надходила вимога №3554 про повернення кредиту. На підставі цього, кредитор повинен був предявити вимоги до поручителя, тобто до неї не пізніше 15.10.2011 року, чого належним чином виконано не було.

З такими обставинами п.24 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» повязує припинення поруки.

Тобто, на день предявлення позивачем ПАТ «Дельта Банк» позову до відповідачки та її сина, датованого 27.04.2016 року, вона вже не є поручителем за кредитним договором № 1098/аг-12-07-Кс.

Відповідачка та її представник просять суд при прийняті рішення застосувати позовну давність до спірних правовідносин. Відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

25 грудня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 1098/аг-12-07-Кс (далі - Договір), згідно з умовами якого ОСОБА_4 надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 51435,00 грн., строк кредитування 84 місяці, дата повернення кредиту 24.12.2014р., проценти за користування кредиту 13,5 річних (а.с.7-12).

Відповідно до п. 2.4 договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 612,32 гривні по 20 число включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту.

Відповідно до п. 4.2 договору позичальник зобовязується здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим договором у передбачені цим договором строки.

Відповідно до п. 6.2 договору ОСОБА_4 має право вимагати дострокового повного повернення Кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим Договором, а також відшкодування збитків, завданих ОСОБА_5 внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або його поручителями (заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов цього Договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобовязань за цим Договором, а Позичальник зобовязаний протягом ЗО (тридцяти) календарних днів з дати отримання Позичальником відповідної вимоги від ОСОБА_5 (а у випадку передбаченому п. 4.2.5. - не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані ОСОБА_5, у разі настання будь- якого із наступних випадків:

а) порушення Позичальником строків платежів, що встановлені цим Договором;

б) невиконання Позичальником передбачених даним Договором зобовязань по цільовому використанню Кредиту;

в) інформація та документи, що підлягають поданню Позичальником ОСОБА_5 у відповідності або в звязку з даним Договором, представлені Позичальником несвоєчасно, в неповному обсязі, або якщо така інформація та документи або їх частина не відповідає дійсності;

г) при виникненні обставин, які викликають загрозу своєчасному виконанню Позичальником зобовязань за цим Договором (у тому числі погіршення матеріального стану Позичальника);

д) Позичальником та/або іншими особами, що є поручителями (заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) Позичальника не виконуються обовязки за укладеними договорами забезпечення виконання Позичальником зобовязань за цим Договором (договорами страхування предмету (-ів) застави за цими договорами), у тому числі, у разі виникнення загрози втрати або зменшення вартості будь-якого з предметів застави;

е) порушення Позичальником інших умов даного Договору;

ж) обмеження з ініціативи Позичальника та/або інших осіб, у тому числі тих, що є поручителями (заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) Позичальника, прав ОСОБА_5 щодо повернення заборгованості за цим Договором.

Зазначені в цьому пункті випадки є істотними порушеннями Позичальником умов цього Договору.

В свою чергу банк, при настанні випадків зазначених у пункті 6.2 договору, має право призупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів за фактичний період користування ним комісій та штрафних санкцій (за наявності) та інших платежів позичальника за цим договором. У випадку невиконання позичальником вимоги банку про дострокове виконання зобовязань за цим договором, у встановлений цим договором строк, банк має право стягнути примусово всю заборгованість за цим договором.

Згідно з додатком № 1 до кредитного договору перший платіж позичальник повинен був здійснити 01.01.2008 року (а.с.13-14).

25.12.2007 року укладено договір поруки №1098/аг-12-07-Кс/Р з ОСОБА_3 (а.с.16).

Відповідно до п. 2 договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязань за кредитним договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитом солідарну відповідальність (п.3 договору поруки).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту №1098/аг-12-07-Кс в період з 01.07.2010 року ані позичальником ані поручителем заборгованість не сплачувалась (а.с.24-26).

Між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Український промисловий банк» 30.06.2010 року укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 (а.с.27-31).

За змістом статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором, як це встановлено статтею 1049 ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до 24.12.2014 року (пункт 1.3 договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - до 20 число включно кожного місяця (пункт 2.4 договору), частинами в розмірі не менш як 612,32 гривні.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності суд виходить із такого.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за кредитним договором, яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Оскільки позивачем до суду надано розрахунок заборгованості починаючи з 01.07.2010 року, тому у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення сум за кредитом з 21 серпня 2010 року. Таким чином строк позовної давності у три роки сплив у серпні 2013 року. Позовна заява надійшла до суду 13 травня 2016 року, тобто за межами строку позовної давності.

Позивач не скористався правом бути присутнім у судовому засіданні, не ставить питання про поновлення строків позовної давності.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Верховний суд України у постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-20цс14, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність застосовується судом у зв'язку з наявністю відповідної заяви сторони у спорі зробленою до ухвалення судом рішення.

Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою про застосування строку позовної давності, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Керуючись статтями 256, 257, 260, 261, 267 ЦК України, статтями 10, 11 60, 209, 213, 218, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

В судовому засіданні 4 серпня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено 9 серпня 2016р..

Суддя