У х в а л а

іменем україни

07 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на житловий будинок та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 серпня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 36 825 доларів США зі сплатою 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення20 серпня 2027 року. Додатковою угодою від 08 жовтня 2012 року встановлено новий розмір відсоткової ставки - 11,6 %. В якості забезпечення виконання умов кредитного договору 22 серпня 2007 року між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку житловий будинок по АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_6 належним чином не виконав умови кредитного договору, у нього утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 17 вересня 2014 року складає 26 622,76 доларів США. Враховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило позов задовольнити.

Заперечуючи проти вказаних вимог, у грудні 2014 року ОСОБА_6 подав до суду зустрічний позов, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що банк включив несправедливі умови до кредитного договору, не надав йому як споживачу фінансових послуг у галузі споживчого кредитування у письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору. В указаному договорі та додатках до нього не міститься: детальний розпис загальної вартості кредиту, вказівка про річну відсоткову ставку, а також графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартість всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань за кожним платіжним періодом.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 16 березня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано недійсним (нікчемним) положення п. 7.1. кредитного договору від 22 серпня 2007 року в редакції додаткової угоди від 08 жовтня 2012 року в частині встановлення обов'язкової до сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати. У задоволенні решти зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено. Застосовано на підставі ст. 216 ЦК України наслідки недійсного (нікчемного) положення п.7.1. кредитного договору від 22 серпня 2007 року в редакції додаткової угоди від 08 жовтня 2012 року та стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 4 888,62 доларів США.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким указані вимоги задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 серпня 2007 року в розмірі 26 622,67 доларів США, яка складається з наступного: 24 080,70 доларів США - заборгованість за кредитом, 1 143,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 86,10 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 26,13 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 1 266,84 доларів США - штраф(процентна складова), 19,11 доларів США - штраф (фіксована частина). Звернуто стягнення на житловий будинок ОСОБА_6, загальною площею 92,83 кв. м, житловою площею 59,93 кв. м, який розташований по АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки від 22 серпня 2007 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселено ОСОБА_6 з житлового будинку (предмету іпотеки) по АДРЕСА_1. В іншій частині вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. Роз'яснено, що рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ. Виключено з резолютивної частини рішення вказівку про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 888,62 доларів США.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 18 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову та в цій частині справу передати на новий апеляційний розгляд, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви н відхилення.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає наведеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Судами встановлено, що 22 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 36 825 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20 серпня 2027 року. У подальшому сторони уклали додаткову угоду від 08 жовтня 2012 року до кредитного договору, якою встановили новий розмір відсоткової ставки - 11,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк»та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки від 22 серпня 2007 року, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку житловий будинок, загальною площею 92,83 кв. м, житловою площею 59,93 кв. м, який розташований по АДРЕСА_1.

ОСОБА_6допустив прострочення погашення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 17 вересня 2014 року становить 26 622,76 доларів США та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 24 080,70 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитом - 1 143,88 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 86,10 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 26,13 доларів США, штрафу(фіксованої частини) - 19,11 доларів США, штрафу(процентної складової) - 1 266,84 доларів США.

Додатковою угодою від 08 жовтня 2012 року до кредитного договору №VICWGK00001582 встановлено новий розмір відсоткової ставки - 11,6% на рік на суму залишку.

Відповідно до п. 5 додаткової угоди до кредитного договору від 08 жовтня 2012 року банк обумовлює, що на період неналежного виконання позичальником зобов'язань по сплаті плати за цим кредитом, що включає в собі відсотки за користування кредитом та винагород, передбачених договором, здійснюється зменшення розміру плати за користування кредитом до суми фактично сплаченої позичальником.

Згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в графіку погашення кредиту, за цим договором понад 1460 днів, щодо зобов'язань строк яких не настав. Сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення зобов'язань за кредитом. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається простроченою.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з урахуванням п. 5 додаткової угоди до кредитного договору від 08 жовтня 2012 року, якою встановлено відкладальну умову та дати несплати чергового платежу, якою є 20 червня 2014 року, ПАТ КБ «Приватбанк» на момент звернення до суду з позовом і на час ухвалення рішення, не набув права вимоги на стягнення всієї суми заборгованості, що відповідно свідчить про відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того слід зазначити, що згідно з анкетою-заявою від 17 червня 2007 року ОСОБА_6 був письмово поінформований про мету, для якої кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Отже, ОСОБА_6 був обізнаний щодо суми кредиту та цілі його отримання, детального розпису загальної вартості кредиту, річної відсотком ставки за кредитом та щодо інших умов надання кредиту, про що ним було поставлено підписи під відповідними документами.

За таких обставин відсутні підстави, передбачені ст. 215 ЦК України для визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд з дотриманням положень ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними правовими висновками, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скаргапідлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 березня 2016 року

залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак