Справа № 203/4951/12
УХВАЛА

Іменем України

08 квітня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Гриценко І.Г.

за участі секретаря: Кіяниця А.О.

Представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2

Представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, з викликом стягувача ОСОБА_3, державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управляння юстиції ОСОБА_5, на дії державного виконавця щодо обчислення розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою з участю заінтересованої сторони - стягувача ОСОБА_3, державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_5 на дії державного виконавця щодо обчислення розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, посилаючись на те, що він є боржником по виконавчому провадженні № 42718699 з виконання виконавчого листва № 203/4951/12 від 07.11.2012 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму. За місцем роботи ОСОБА_1 бухгалтерією підприємства «Газомер» щомісячно проводиться нарахування та утримання аліментів згідно цього виконавчого листа, в звязку з чим заборгованості зі сплати аліментів він не має. Проте, державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_1 було направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по вищезазначеному виконавчому провадженню, який отримано ним 23.02.2015 року. Згідно отриманого розрахунку, за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року ОСОБА_1 було нараховано заборгованість в загальній сумі 27059,56 грн., а саме: за 1-й квартал 2013 року нараховано 51935,00 грн., податок 2596,75 грн., виплачено - 49338,25 грн., 1/4 частина стягнення до сплати 12334,56 грн. як заборгованість; за 3-й квартал 2013 року нараховано 62000,00 грн., податок 3100,00 грн., виплачено 58900,00 грн., 1/4 частина стягнення до сплати 14725,00 грн. як заборгованість. Такі дії державного виконавця заявник вважає неправомірними, тому звернувся до суду з даною скаргою, в якій також просить скасувати зазначений розрахунок, а судові витрати, повязані з розглядом скарги, покласти на Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

Ухвалою суду від 26.06.2015 року зупинено стягнення на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_1 в частині заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню ВП № 42718699 боргу по аліментах за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року в загальній сумі 27059 грн. 56 коп.

В судовому засіданні представник заявника за довіреністю, ОСОБА_2 скаргу підтримала на підставах, викладених в ній. Суду також пояснила, що державним виконавцем включено невірно у суму доходу ОСОБА_1 вартість двох проданих ОСОБА_1 автомобілів, з яких перший взагалі не підлягав обкладенню податком, а по другому ОСОБА_1 ще виплачує кредит. Також отриманні кошти ОСОБА_1 не відносяться до видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, які зазначені в Постанові КМ України від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Також просила стягнути на користь ОСОБА_1 з Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції понесені ним судові витрати.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та її представник за довіреністю, ОСОБА_4 заперечили щодо задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця про обчислення розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, з підстав викладених в письмових запереченнях, що у матеріалах справи, та що згідно вимог Податкового кодексу України ОСОБА_1 нараховано до сплати податок, тому із вказаних сум за продані автомобілі державним виконавцем вірно була нарахована ОСОБА_1 заборгованість по аліментах.

Представник Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції в судовому засіданні вимоги скарги не визнала, на підставах викладених в письмових запереченнях, що у матеріалах справи, та вважає, що виконавчою службою вірно була нарахована заборгованість по аліментах, а саме із сум отриманих ОСОБА_1 від продажу двох автомобілів.

В судове засідання призначене на 08.04.2016 року заявник ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3 не зявились, проте зявились їх представники, а представник Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції не зявилась, судом належним чином повідомлена.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦПК України, якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Оскільки, представник Ленінської ДВС в судовому засідання дала пояснення, то суд вважає що можливо завершити розглядом справу без представника Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 42718699 з виконання виконавчого листа № 203/4951/12 від 07.11.2012 року, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області на підставі рішення суду від 15.10.2012 року по справі № 203/4951/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, за яким з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця, на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 06 вересня 2012 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається зі скарги та не заперечується учасниками процесу, державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_1 було направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по вищезазначеному виконавчому провадженню, який отримано ним 23.02.2015 року.

Згідно вказаного розрахунку за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року, ОСОБА_1 було нараховано заборгованість по аліментах в загальній сумі 27059,56 грн., а саме:

- за 1-й квартал 2013 року: нараховано 51935,00 грн., податок 2596,75 грн., виплачено 49338,25 грн., до сплати (1/4 частина стягнення по виконавчому листу) 12334,56 грн. як заборгованість;

- за 3-й квартал 2013 року: нараховано 62000,00 грн., податок 3100,00 грн., виплачено 58900,00 грн., до сплати (1/4 частина стягнення по виконавчому листу) 14725,00 грн. як заборгованість.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Згідно ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Згідно з ч.7 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі, якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно з ч.3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Частиною 1 статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

ОСОБА_1 має постійне місце роботи і підприємство щомісячно здійснює відрахування аліментів за виконавчим листом № 203/4951/12.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» передбачено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: 1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов'язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачуються штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв'язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров'я, за винятком сум для відшкодування збитків на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними;141) державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства, призначеної відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам»; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об'єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку.

Згідно з ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

З пояснень представника ОСОБА_1, інших учасників процесу та матеріалів справи судом встановлено, що державним виконавцем зроблено нарахування заборгованості по аліментах на утримання дитини ОСОБА_1 з доходів, які він отримав в І кварталі 2013 року від продажу першого автомобіля «Mercedes» і в ІІІ кварталі 2013 року від продажу автомобіля «NISSAN», які були продані через організації - податкових агентів, та що за автомобіль «NISSAN», він ще продовжує виплачувати кредит.

Також вказані обставини підтверджуються відповіддю Вінницької обєднаної державної податкової інспекції від 02.03.2016 року наданої на запит суду (а.с. 90, Т.2)

З урахуванням положень ч.1 ст.195 СК України, ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб»суд прийшов до однозначного висновку, що кошти отримані ОСОБА_1 від продажу двох автомобілів не являються видом доходу, який враховується при визначенні розміру аліментів на дітей, та саме в період в якому проведено нарахування заборгованості ОСОБА_1 державним виконавцем, тому дії державного виконавця по нарахуванню заборгованості по аліментах, являються неправомірними, та зроблений розрахунок заборгованості підлягає скасуванню.

З аналізу досліджених матеріалів справи, в тому числі відповіді Вінницької ОДПІ (а.с.90, Т.2), суд вважає, що заперечення зацікавленої особи ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, та представника Ленінського ВДВС, про те, що суми від продажу автомобілів є доходом ОСОБА_1, з якого правомірно нараховано заборгованість по аліментах, оскільки з вказаних сум податковою інспекцією нараховано податок в прибуток держави, не являються належними доказами для відмови в задоволені скарги ОСОБА_1, оскільки вказані грошові кошти, не є видом доходу перерахованого в п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Відповідно до ст.388 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За таких обставин, з Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції слід стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу 1500 витрати, судового збору за подання апеляційних скарг в сумі 121 грн. 80 коп., та 134 грн. 60 коп. а всього: в сумі 1756 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.195 СК України, постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст. ст., 338, 383-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Визнати дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_5 по обчисленню розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №42718699 за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року - неправомірними.

Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №42718699 за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року.

Стягнути з Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1756 грн. 40 коп., які складаються з витрат по правовій допомозі та судовому збору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: