У Х В А Л А

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Луганської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 24 лютого 2015 року він передав належний йому на праві власності автомобіль марки «Ауді 80», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_4 для проведення зварювальних ремонтних робіт. У результаті порушення відповідачем правил пожежної безпеки у приміщенні гаражу по АДРЕСА_1 де здійснювався ремонт зазначеного автомобіля, сталася пожежа у результаті якої його автомобіль повністю згорів, а йому завдано моральної шкоди.

Посилаючись на те, що у результаті винних дій відповідача було знищено його майно, позивач просив стягнути з нього матеріальну шкоду в розмірі 69 608 грн. 17 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 15 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 66 818 грн. 17 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн. Розподілено судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 08 грудня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення районного суду в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166 ЦК України, виходив із того, що ОСОБА_4 не дотримався правил безпеки при виконанні зварювальних ремонтних робіт автомобіля позивача, у результаті чого відбулось загоряння цього транспортного засобу та його фізичне знищення.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що згідно з актом про пожежу її причиною є необережне поводження з вогнем при зварювальних роботах, проте даних про те, що це сталося саме з вини ОСОБА_4 позивач не довів.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 24 лютого 2015 року в автомобілі марки «Ауді 80», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, сталася пожежа.

Відповідно до акту про причини виникнення пожежі, складеного 24 лютого 2015 року комісією Старобільського МРВ ГУ ДСНС України у Луганській області, встановлено, що найбільш ймовірною причиною пожежі, яка виникла у автомобілі, розташованому по АДРЕСА_1 могло бути необережне поводження з вогнем при проведенні зварювальних робіт.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що займання автомобіля відбулось із вини ОСОБА_4, якому він передав автомобіль для проведення зварювальних ремонтних робіт.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

При цьому у п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об'єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.

Апеляційний суд у порушення наведених норм права не звернув уваги на те, що у деліктних правовідносинах діє презумпція завдавача шкоди, згідно з якою вина відповідача презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в заподіянні шкоди позивачу.

Пославшись на недоведеність позивачем вини відповідача, апеляційний суд порушив вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України та поклав обов'язок доведення вини відповідача на позивача, що є порушенням вимог закону.

Суд апеляційної інстанції не перевірив тверджень позивача про те, що проведення зварювальних робіт створює підвищену ймовірність завдання шкоди через неможливість повного контролю людиною роботи зварювального апарату, а якщо ця діяльність пов'язана із джерелом підвищеної небезпеки, то відповідальність наступає без вини (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 08 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська