н/п 2/490/652/2016 Справа № 490/7913/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
29 червня 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Шевельовій Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність ПАТ «Дельта Банк», третя особа ОСОБА_3, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, третьої особи про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність Банку, визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки.
З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 30.06.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого останні передали в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в м. миколаєва, яка належить останнім на праві власності.
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ОСОБА_4 набув право вимоги за вказаним кредитним договором та договором іпотеки.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просив, а саме: в рахунок дострокового погашення заборгованості відповідачів за кредитним договором у розмірі 511634,65 грн., звернути стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка є предметом іпотеки, шляхом передачі цього майна у його власність; визнати за ним право власності на дану квартиру; стягнути на його користь з відповідачки судові витрати.
Представник позивача до судового засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, заперечень проти позову не надали.
Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не з*явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Обставини справи, встановлені судом.
З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 30.06.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 в нотаріальному порядку посвідчено договір іпотеки, відповідно до якого останні передали в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належить їм на праві власності.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
За змістом частини першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Право іпотекодержателя достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов основного зобов'язання передбачено розділом четвертим іпотечного договору.
Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
У підпунктах 2.1.1, 2.1.2 п.2 договору іпотеки сторони визначили, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках, зазначених в п.п. 2.1.1-2.1.2 цього договору; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи; у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.
Згідно п.п. 5.1, 5.2 договору іпотеки у разі настання обставин, зазначених в п.4.1 цього договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. В повідомленні, про яке йдеться в п.5.1, іпотекодержатель зазначає який зі способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», застосовується іпотекодержателем для задоволення свої вимог.
20.04.2015 року року ОСОБА_4 направив ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 повідомлення про необхідність погашення заборгованості у тридцяти денний строк в повному обсязі заборгованості за кредитним договором, попередивши її про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки та звільнення в добровільному порядку житлового приміщення, яке є предметом іпотеки.
Невиконання іпотекодержателем указаної вимоги закону у разі пред'явлення ним до суду позову не є підставою для відмови в позові, оскільки позивачем реалізується не позасудовий, а судовий порядок звернення на заставлене нерухоме майно. Підтвердженням цієї тези є ч. 2 ст. 35 Закону «Про іпотеку», якою передбачено, що положення ч. 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися в будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду в установленому законом порядку.
У пункті 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.
Із матеріалів справи видно, що на підставі постанови Правління НБУ від 02 березня 2015р. № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 51 від 02.03.2015р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк»». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в банку було призначено ОСОБА_5
Проте відповідно до положень цивільно - процесуального права позивачем залишається саме ОСОБА_4, в якому введена тимчасова адміністрація, але представляє його інтереси Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень.
Згідно ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку"; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
ОСОБА_1 належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням майна комунальної власності Миколаївської міської ради 25.01.2000 року. згідно з розпорядженням від 24.01.2000 року №3009-р, зареєстрованого в КП «Миколаївске міжміське бюро технічної інвентаризації» 31.01.2000 року.
ОСОБА_2І належить 1/3 частка вищезгаданої квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням майна комунальної алсності Миколдаївської міської ради 25.01.2000 року, згідно з розпорядженням від 24.01.2000 року №3009-р, зареєстрованого в КП «Миколаївске міжміське бюро технічної інвентаризації» 31.01.2000 року та 1/3 частка на підставі Договору дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 23.08.2002 року за р. №8598, зареєстрованого в КП «Миколаївське міське бюро технічної інвентаризації» 24.01.2003.
Згідно звіту про оцінку станом на 08.12.2015 року ринкова вартість зазначеної квартири відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності становила 503643,00 грн.
Наведені обставити свідчать, що ОСОБА_4 довів належними доказами факт укладання між сторонами кредитного договору та договору іпотеки, який передбачає його право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на нього, та наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 15.07.2015 року у розмірі 511634,65 грн.
У зв'язку з чим вимоги Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі йому у власність предмета іпотеки за початковою ціною у 503643,00 грн., визнання за Банком права власності на предмет іпотеки підлягає задоволенню.
07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.
Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений вказаним Законом, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки.
Крім того, згідно з пунктом 4 Закону протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.
Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону не підлягає виконанню (постанова Верховного Суду України від 30.09.2015 р. №6-1825цс15).

За всіх вище викладених обставин, приймаючи до уваги встановлені факти надіслання позивачем вимог на адресу позичальника, те, що позичальник належним чином на такі вимоги не відреагував, те, що іпотечний договір містить зауваження щодо способу звернення стягнення на предмет іпотеки в межах суми заборгованості за кредитним договором станом на 15.07.2015 року шляхом переходу права власності на такий предмет до стягувача, суд приходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, 15, 16, 509, 510, 525, 526, 530,541, 543, 549, 572, 589, 590, 610, 617, 625, 629, 653, 1046, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 12, 33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 30.06.2006 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_3, розмір якої станом на 15.07.2015 року становить 511643,65 грн., у тому числі заборгованість: за тілом кредиту 452965,83 грн., за відсотками 40095,64 грн., пеня 17310,68 грн., сум за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 275,74 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості про процентам 1004,76 грн., звернути стягнення на підставі договору іпотеки від 30.06.2006 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1, ОСОБА_2, на трикімнату квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 68,00 кв.м, житловою площею 40,4 кв.м, ринковою вартістю 503643,00 грн. шляхом передачі права власності на квартиру АДРЕСА_2, ПАТ «Дельта Банк» як іпотекодержателю на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк».

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Відстрочити виконання рішення в частині передачі права власності на зазначену квартиру, на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі по 3837,26грн. з кожної.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Центрального районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.П. Черенкова