Справа № 175/5113/15-ц
Провадження № 2/175/2094/15
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до с/т «Орельський разлив», Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Сторони та їх представники у судове засідання не зявилися, надавши письмові заяви у яких позов підтримали та визнали у повному обсязі і просили справу розглянути без їхньої участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що 14.08.2009 року відкрилася спадщина після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії 1-КИ №306469).

Спадкове майно складається із садового будинку №94, розташованого в с/т «Орельський разлив», Кіровської селищної ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області.

Як встановлено у судовому засіданні, за свого життя спадкодавець заповіту не складав, тому на підставі ст. 1261 ЦК України позивачка спадкоємицею за законом, у звязку з чим, відповідно до ст.ст. 1269, 1270, 1268 ЦК України вона прийняла спадщину в установлений законом строк шляхом подачі заяви до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, після чого їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, серії ВМР №689501, розташованої в с/т «Орельський разлив», №94, Кіровської селищної ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області.

Проте державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка, на спірний садовий будинок, оскільки не підтверджується факт належності померлому даного спадкового майна.

Зокрема, згідно довідки виданої головою правління садового товариства від 25.11.2015 року, спадкодавець ОСОБА_2 з 1986 року по 2009 рік був членом садівничого товариства «Орельський разлив» (Кіровської селищної ради) і власником земельної ділянки №94 (Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП ДН №001415 від 25.11.1994 року, кадастровий номер :01:014:0520) на якій у 1991 році був збудований садовий будинок за власні кошти. Так, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлювальних документів. Відповідно до ч.4 ст. 334 Цивільного Кодексу України, право власності виникає з моменту державної реєстрації права власності у відповідних органах, що здійснюють таку реєстрацію.

Таким чином, вказані обставини справи, підтверджують той факт, що померлий ОСОБА_2 правомірно, на законних підставах набув право володіння, та користувався спірним садовим будинком.

Відповідно до ст. ст. 182, 210 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до рекомендацій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про спадкування (лист №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року) Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно . затверджене наказом Мінюста від 07 лютого 2002 року. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, спору, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України 2004 року. Відповідно до п.3.2 вищезазначеного листа по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі). Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлювальні документи на будинок, навіть якщо споруджено самовільно. За наявності доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст. 25 ЦК України правоздатність особи (здатність мати права та обов'язки) припиняється в момент її смерті.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що до Позивачки перейшли права власності на житловий будинок, проте вона не має можливості оформити законодавчі документи у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів у спадкодавця.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом.

Нормою ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Приписами ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно з абз. 4 п. 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N20/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус для видачі свідоцтва про право на спадщину вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку відповідного органу місцевого самоврядування.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивачки на вищезазначене спадкове майно, а її позовні вимоги не суперечать чинному законодавству і не порушують прав третіх осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 215, 214, ЦПК України, ст.ст. 16, 1216, 1218, 1222, 1261, 1268-1270, 1274 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до с/т «Орельський разлив», Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АК №341292, виданого Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 16.10.1998 року, ІПН: НОМЕР_1), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 14.08.2009 року право власності на садовий будинок №94 розташований в с/т «Орельський разлив» на території Кіровської селищної ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, загальною площею 64,5 кв.м, з яких житлова площа 42,5 кв.м, допоміжна 22,0 кв.м та який складається з наступного:

1 поверху:

1-1 коридор, площею 7,5 кв.м;

1-2 - кімната, площею 18,4 кв.м;

1-3 кімната, площею 5,9 кв.м,

із загальною площею по 1 поверху 31,8 кв.м, з яких житлова площа становить 24,3 кв.м, допоміжна 7,5 кв.м,

2 поверх:

2-4 коридор, площею 14,5 кв.м;

2-5 кімната, площею 9,0 кв.м;

2-6 кімната, площею 9,2 кв.м,

із загальною площею по 2 поверху 32,7 кв.м, з яких житлова площа становить 18,2 кв.м, допоміжна 7,5 кв.м,

а також господарські будівлі і споруди: «під А-1» погріб, площею 6,5 кв.м; «а» ганок, площею 1 кв.м; «Б» - сарай, площею 8,5 кв.м; «В» - вбиральня, площею 1 кв.м, №1-3,І споруди, замощення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Ребров