Справа № 750/3157/16-ц
Провадження № 2/750/1333/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

29 березня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому просить достроково стягнути кошти за кредитним договором у сумі 16464,89 доларів США.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 35-1/128К-06, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 20000 доларів США зі сплатою 12,9% річних за користування ним з кінцевим строком повернення до 10 вересня 2026 року (а/с 5-8).

25 вересня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, за умовами якої сторони погодили нові умови повернення кредитних коштів, а саме: відповідно до п. 1.1. позивач зобовязався надавати кредитні послуги в рамках ліміту встановленого в базовій валюті, що дорівнює 20000 доларів США; відповідно до п. 1.2.1 строк повернення кредитних коштів встановлювався до 01 вересня 2026 року (а/с 13-20).

Також, у подальшому між позивачем та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 2 та додаткову угоду № 3 до Кредитного договору № 35-1/128К-06 від 11 вересня 2006 року (а/с 22-28, 31).

Крім того, 26 травня 2014 року між сторонами в забезпечення виконання кредитного договору було укладено договір поруки № 35-1/128П-06, за яким ОСОБА_4 взяв на себе зобовязання нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з ОСОБА_3 за кредитним договором (а/с 33-39).

Як зазначає позивач, ОСОБА_3 свої зобовязання по кредитному договору та додаткових угодах належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 02 березня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 16464,89 доларів США, з якої 174,58 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 15763,16 доларів США сума дострокового стягнення по кредиту, 523,62 доларів США заборгованість по сплаті відсотків, 3,53 доларів США заборгованість по сплаті підвищених відсотків, що підтверджується розрахунком (а/с 44-47).

Проте, з доводами позивача суд не може погодитися, виходячи з наступного.

Як зазначено в п. 1.3.1 додаткової угоди № 2 до кредитного договору, Позичальник зобов'язаний повернути строкову заборгованість за кредитом у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1.

При цьому, сторони погодили, що терміном погашення кожного щомісячного ануїтетного платежу за графіком погашення кредиту вважається останній робочий день, що передує 01 числу кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов'язаний сплатити ануїтетний платіж.

Першим днем прострочення сплати суми щомісячного ануїтетного платежу вважається 01 число кожного поточного календарного місяця строку кредитування згідно графіку погашення кредиту в разі непогашення позичальником повної суми відповідного ануїтетеного платежу останнього робочого дня, що передує 01 числу такого календарного місяця строку кредитування.

З позовної заяви, доданого до неї розрахунку заборгованості за кредитним договором № 35-1/128К-06, виконаного станом на 02.03.2016 pоку та графіку погашення кредиту, що є додатком № 1 до додаткової угоди № 2, вбачається, що вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту заявлено позивачем, у зв'язку із несплатою :

- заборгованості по тілу кредиту в загальному розмірі 174,58 доларів США, яка складається з заборгованості в сумі 53,75 доларів США, нарахованої за період з 01.12.2015 по 31.12.2015, яка мала бути сплачена до 31.12.2015, в сумі 54,35 доларів США, нарахованої за період з 01.01.2016 по 31.01.2016, яка мала бути сплачена до 29.01.2016 та заборгованості в сумі 66,30 доларів США, нарахованої за період з 01.02.2016 по 29.02.2016, яка мала бути сплачена до 29.02.2016;

- заборгованості по відсотках в загальному розмірі 523,62 доларів США, яка складається з заборгованості в сумі 177,04 доларів США, нарахованої за період з 01.12.2015 по 31.12.2015, яка мала бути сплачена до 31.12.2015, в сумі 176,44 доларів США, нарахованої за період з 01.01.2016 по 31.01.2016, яка мала бути сплачена до 29.01.2016, заборгованості в сумі 164,49 доларів США, нарахованої за період з 01.02.2016 по 29.02.2016, яка мала бути сплачена до 29.02.2016 та заборгованості в сумі 5,65 доларів США, нарахованої за 01.03.2016, яка мала бути сплачена до 31.03.2016 року.

Позовну заяву позивачем предявлено до суду 29.03.2016 року.

Однак, станом на час предявлення позову до суду заборгованість, що виникла за період з 01.12.2015 по 29.02.2016 відповідачем фактично було погашено, а саме: 5,58 доларів США сплачено 18.03.2016 в рахунок погашення підвищених відсотків; 108,18 доларів США сплачено 18.03.2016 в рахунок погашення кредиту; 356,24 доларів США сплачено 18.03.2016 в рахунок погашення відсотків; 0,19 доларів США сплачено 18.03.2016 в рахунок погашення підвищених відсотків; 66,25 доларів США сплачено 22.03.2016 в рахунок погашення кредиту; 161,73 доларів США сплачено 22.03.2016 в рахунок погашення відсотків (а.с.139-140)

Крім того, відповідачем ОСОБА_3 погашено заборгованість, нараховану за кредитним договором за період з 01.03.2016 по 31.03.2016, у тому числі: 0,72 доларів США сплачено 19.04.2016 в рахунок погашення підвищених відсотків; 55,69 доларів США сплачено 19.04.2016 в рахунок погашення кредиту: 175,10 доларів США сплачено 19.04.2016 в рахунок погашення відсотків; 0,43 доларів США сплачено 26.04.2016 в рахунок погашення кредиту (а.с.140-141)

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, чого не заперечувала представник позивача, погашення усіх належних з ОСОБА_3 платежів за кредитним договором відбувається в запропонованому позивачем порядку, а саме, ОСОБА_3 сплачує позивачу грошові кошти в гривнях, а позивач купує за ці кошти долари США, які самостійно списує з її рахунку на погашення платежів за кредитним договором.

Так, з метою сплати ануїтетного платежу за період з 01.04.2016 по 30.04.2016 в сумі 230,79 доларів США (у тому числі погашення кредиту в сумі 61,93 долари США та сплати відсотків в сумі 168,86 доларів США) зі строком сплати до 29.04.2016 ОСОБА_3 було внесено позивачу 4530,00 грн., що підтверджується заявою ОСОБА_3 про купівлю іноземної валюти №7 від 28.04.2016, квитанціями від 29.04.2016 № 036В21 на суму 4410,00 грн. та від 29.04.2016 № 036В22 на суму 120,00 грн. (а.с.143-145)

Куплені за рахунок цих гривень долари США позивач спрямував наступним чином: 0,41 доларів США сплачено 04.05.2016 в рахунок погашення відсотків; 61,93 доларів США сплачено 04.05.2016 в рахунок погашення кредиту; 168,45 доларів США сплачено 04.05.2016 в рахунок погашення відсотків; 0,41 доларів США сплачено 01.06.2016 в рахунок погашення відсотків, що підтверджується випискою по особовому рахунку № 3522 USD, відкритому ОСОБА_3 в ПАТ «Універсал Банк», за період з 01.01.2014 по 09.06.2016 (а.с.147-148)

Крім того, з метою сплати ануїтетного платежу за період з 01.05.2016 по 31.05.2016 в сумі 230,79 доларів США (у тому числі погашення кредиту в сумі 56,99 доларів США та сплати відсотків в сумі 173,80 доларів США) зі строком сплати до 31.05.2016 ОСОБА_3 внесено позивачу 10416,50 грн., що підтверджується чеками ПАТ «Універсал Банк» від 03.06.2016 №№ 535, 536, 537 (а.с.149)

Враховуючи здійснені позивачем платежі, на час розгляду справи у відповідача ОСОБА_3 відсутня прострочена заборгованість по кредитному договору, що визнала у судовому засіданні представник позивача.

Щодо права банку достроково стягнути кредитні кошти, суд враховує, що згідно заяви ОСОБА_3 на отримання кредиту від 22.08.2006, кредит надавався для купівлі квартири, а тому кошти, отримані відповідачем за кредитним договором № 35-1/128К-06 від 11.09.2006 є споживчим кредитом, бо за домовленістю сторін кошти надавалися на купівлю квартири (а.с.40)

Про те, що кредит є споживчим, чітко зазначено у підписаному позивачем та ОСОБА_3 розрахунку орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (а.с.151-152)

Крім того, 13.09.2006 між ВАТ «Банк Універсальний», як іпотекодержателем, та ОСОБА_3, як іпотекодавцем було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого з метою забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 35-1/128К-06 від 11.09.2006 відповідач ОСОБА_3 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.153-154)

За таких обставин, споживчий кредит, вимогу про дострокове стягнення якого заявляє позивач, по-перше, надавався для придбання житла, а по-друге, є забезпеченим іпотекою.

Згідно п. 1 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці.

Як зазначено в п. 30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено - право звернення стягнення на предмет застави/іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках, наприклад при передачі заставодавцем/іпотекодавцем предмета застави/іпотеки іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання такої згоди було необхідним (частина друга статті 586, пункт 2 частини другої статті 592 ЦК); порушення обов'язків, установлених іпотечним договором (частина перша статті 12 Закону України "Про іпотеку"); порушення споживачем умов договору про надання споживчого кредиту (частина десята статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів").

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчим кредитом є кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Продукцією є будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку № 3522 USD, відкритому ОСОБА_3 в ПАТ «Універсал Банк», за період з 01.01.2014 по 27.04.2016 стосовно сплати вказаних у позовній заяві сум заборгованості, затримки сплати частин кредиту та/або відсотків на три і більше місяців з боку ОСОБА_3 допущено не було.

Таким чином, передбачені ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» правові підстави для заявлення позивачем вимоги про повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, відсутні.

Як зазначено в п. 6.1 кредитного договору № 35-1/128К-06 від 11.09.2006 в редакції додаткової угоди № 1 від 25.09.2009, банк, керуючись чинним законодавством України, зокрема ст. 611 Цивільного кодексу України, має право відмовити Позичальнику в наданні кредиту (частково або в повному обсязі) та/або вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, у разі порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за цим Договором.

Дострокове погашення кредиту та плати за кредит відбувається в наступному порядку, а саме: про встановлення терміну виконання зобов'язання Позичальник повідомляється шляхом направлення йому Банком поштою відповідного рекомендованого листа за адресою Позичальника, що вказана у цьому Договорі, або за іншою адресою, яку Позичальник письмово повідомив Банку при зміні адреси.

У цьому випадку Позичальник зобов'язується достроково виконати зобов'язання по поверненню заборгованості за цим Договором у встановлений заново термін в повному обсязі.

Як зазначено в ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Зі змісту п. 6.1 кредитного договору № 35-1/128К-06 від 11.09.2006 в редакції додаткової угоди № 1 від 25.09.2009 вбачається, що у вимозі про дострокове погашення кредиту має бути вказано новий термін виконання зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Не зважаючи на це, у вимозі позивача від 29.09.2015 конкретної календарної дати виконання зобов'язання не вказано (а.с.69,71)

Крім того, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимогу ПАТ «Універсал Банк» від 29.09.2015 відповідач ОСОБА_3 належним чином виконала.

Згідно доданого до позовної заяви повідомлення про вручення поштового відправлення вимогу банку було отримано ОСОБА_3 03.10.2015 (а.с.72), а вже 26.10.2015, тобто менше, ніж через 30 днів, вказану у ній заборгованість відповідач погасила (а.с.138-139), у зв'язку із чим ця вимога в силу приписів ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» на момент звернення позивача до суду втратила свою чинність.

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази відсутності у відповідача заборгованості за кредитним договором, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя