Єдиний унікальний номер 226/3172/14-ц Номер провадження 22-ц/775/1702/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 листопада 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Будулуци М.С., Курило В.П.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 10 серпня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 10 серпня 2016 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Димитровського міського суду від 10 серпня 2016 року та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги наведено, що суд першої інстанції дійшов помилкової та передвчасної думки про повернення заяви про забезпечення позову.

В судове засідання апеляційного суду стягувач, боржник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить отримання ними телефонограм.

В судове засідання апеляційного суду представник заінтересованої особи не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю стягувача, боржника, заінтересованої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та заяви про забезпечення позову вбачається, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 29 січня 2015 року стягнуто з КП «Красноармійськвугілля» на користь ОСОБА_1 18000,00 грн. відшкодування моральної шкоди (а.с. 40-42). Для виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження №46521563, яке приєднане до зведеного виконавчого провадження №28515035 (а.с. 46).

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив того, що питання, пов'язані з примусовим виконанням рішення суду регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд, перевіряючи апеляційну скаргу на ухвалу суду першої

інстанції, прийшов до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Статтею 152 ЦПК України передбачені різні види забезпечення позову.

Найбільш поширеним видом забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване перш за все проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову у цивільному процесі допускається як до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (частини третя, четверта статті 151 Кодексу).

Згідно ч. 3 ст. 208 ЦПК України, судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, а у випадках, передбачених статтями 3896 та 38911 цього Кодексу, - постановленням ухвали.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 29 січня 2015 року стягнуто з КП «Красноармійськвугілля» на користь ОСОБА_1 18000,00 грн. відшкодування моральної шкоди (а.с. 40-42).

Заява про забезпечення позову надійшла до суду 9 серпня 2016 року, тобто після ухвалення рішення суду (а.с. 46).

Перелік підстав для повернення заяв передбачений ст. 121 ЦПК України. Він розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, у суду не було підстав к поверненню заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно зробив висновок про те, що після закінчення судового розгляду заява про забезпечення позову розгляду не підлягає.

З огляду на наведене вище, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 10 серпня 2016 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Судді: