У х в а л а
іменем україни
28 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Остапчука Д. О., Гончара В. П., Дербенцевої Т. П.,
провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, житлової комісії гарнізону м. Києва, третя особа об`єднана житлова комісія військової частини НОМЕР_1 і підпорядкованих їй військових частин, про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що при проходженні військової служби у м. Львові перебував на квартирному обліку у КЕВ м. Львова з 25 червня 1992 року, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень з 21 лютого 1997 року, згодом був переведений для подальшого проходження військової служби до м. Києва звідки і звільнився. Житловою площею не забезпечувався. На даний час перебуває на квартирному обліку у загальній черзі Київського гарнізону м. Києва з 03 березня 1995 року, а також у списках осіб, які мають право на позачергове отримання житла як інвалід війни, з 14 березня 2012 року. Звернувшись до житлової комісії гарнізону м. Києва з проханням внести зміни щодо дати зарахування на квартирний облік на 25 червня 1992 року, рішенням житлової комісії гарнізону м. Києва від 11 лютого 2015 року № 16 йому було відмовлено.

Посилаючись на зазначені обставини, просив скасувати п. 2.2 рішення житлової комісії гарнізону м. Києва, оформлене протоколом № 16 від 11 лютого 2015 року та зобов`язання відповідачів включити його з членами сім`ї у складі 5 осіб до списку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов у гарнізоні м. Києва, з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку, тобто з 25 червня 1992 року.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Скасовано резолютивну частину, після слів «Постановили», п. 2.2. рішення житлової комісії гарнізону Київ, оформлене протоколом № 16 від 11 лютого 2015 року.

Зобов`язано Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства борони України, житлову комісію гарнізону м. Києва включити ОСОБА_1 зі складом сім`ї із 5 осіб до списку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов в гарнізоні м. Києва, з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку, тобто з 25 червня 1992 року.

У поданій касаційній скарзі Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 до переведення в Київ проходив службу у м. Львові та перебував на квартирному обліку у КЕВ м. Львова з 25 червня 1992 року зі складом сім`ї три особи, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень з 21 лютого 1997 року. Житловою площею не забезпечувався.

Наказом Міністра оборони України від 13 липня 2007 року № 679 у порядку просування по службі ОСОБА_1 був призначений до Об`єднаного оперативного командування Збройних Сил України (гарнізон Києва) старшим офіцером інформаційно-аналітичного виділу управління розвідки ВОС-0903002. У подальшому наказом Міністра оборони України від 19 грудня 2008 року І0117Р/ДСК був призначений до військової частини НОМЕР_2 , звідки 15 листопада 2010 року звільнений з військової служби у запас, за станом здоров`я, вислуга років: календарна 24 роки 03 місяці, пільгова 29 років 07 місяців.

Разом із членами сім`ї житловою комісією ДАМО та ГШ ЗС України був зарахований на квартирний облік на загальних підставах з 03 березня 1995 року, на першочергових з 21 лютого 1997 року.

На даний час ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку складом сім`ї 5 осіб у житловій комісії військової частини НОМЕР_2 у загальній черзі Київського гарнізону з 03 березня 1995 року, а також у списках осіб, які мають право на позачергове отримання житла як інвалід війни з 14 березня 2012 року.

Рішенням житлової комісії гарнізону Київ, оформлене протоколом № 16 від 11 лютого 2015 року, змінено дату перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку з 03 березня 1995 року на 25 червня 1992 рік.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилим приміщенням на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 32 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, черговість надання житла визначається за часом і зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Пунктом 26 вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховується на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із: збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також ж у списках осіб, що користуються і правом першочергового або позачергового одержання житла.
Аналогічні положення містяться і в п. 3.7 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 .
Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди відповідно до приписів ст. ст. 212214, 303 ЦПК України обґрунтовано виходили із доведеності факту порушення житлових прав позивача, оскільки згідно з п. 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено зарахування попереднього часу перебування на обліку у разі переміщення по військовій службі, яке у позивача мало місце у 2007 році.

Доводи касаційної скарги про неналежну оцінку судами наданих доказів, зокрема юридичного висновку Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України та рішенню Міністерства оборони України від 13 квітня 2009 року № 3284/з безпідставні, оскільки обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження у судах і висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Колегія суддів: Д. О. Остапчук
В. П. Гончар
Т. П. Дербенцева