Справа № 211/4803/15-ц
Провадження № 2/211/318/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Мариненко Е.П.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Виноградова Д.В.

за відсутності: відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду 31 липня 2015 року з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів вказавши, що 12 серпня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4.

Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з 2012 року, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2013 року шлюб між ними розірвано.

Відповідач не цікавиться дитиною, не виховує її, ухиляючись від виконання покладених на нього батьківських обов'язків, не приймає ніякої участі у житті дитини, не турбується про неї та не проявляє батьківського піклування, дитина повністю знаходиться на її утриманні та вихованні.

Тому позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні малолітнього сина ОСОБА_4 та стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1200 грн. у місяць.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, наполягала на задоволенні своїх вимог та доповнила, що в телефонній розмові відповідач сказав, що платити аліменти не буде. Коли вони жили разом стосунки у нього з дитиною були нормальні, але згодом сказав, що вважає що дитина не його. Його родичі до розлучення допомагали. Спілкувався в останнє рік тому по телефону та у соціальних мережах. У січні місяці жив у Тбілісі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату слухання був повідомлений своєчасно та належним чином - шляхом оголошення в газеті "Вісті Придніпров'я", про причини неявки судові не повідомив ( а.с. 33- газета).

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради Виноградов Д.В. вважає, що враховуючи наявні матеріали недоцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у зв'язку з неможливістю встановлення його фактичного місця перебування та неможливістю встановити істотні обставини справи.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що позивач є її мама. До 2010 року мама жила з ОСОБА_3, все було добре, згодом він став вживати спиртні напої. З часом пив все більше і більше, не працював, на підставі цього постійно були сварки, крики. Згодом уїхав до Молдавії, потім до Києва. Вона зателефонувала йому та сказала, що необхідно допомагати в утриманні дитини, він відповів, що дитина не його і допомагати він не буде. Згодом з'явився коли дитині було чотири роки, але сказав що дитина не його і вона його не цікавить.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що позивач її кума. Відповідач матеріально та морально не допомагає. Вона до нього телефонувала, казала, що необхідно допомагати в утриманні дитині, він відповів, що це його не цікавить і він відмовляється від дитини.

Вислухавши позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12 серпня 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с. 5 - копія свідоцтва про одруження), який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2013 року розірвано (а.с. 7 - копія рішення).

В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження).

Малолітня дитина зареєстрована за адресою проживання матері по АДРЕСА_1 (а.с. 8 - довідка).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 не займається вихованням сина, не забезпечує його матеріально, не виявляє щодо нього батьківського піклування, не турбується про його духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

В своєму висновку від 30.10.2015 р. виконком Довгинцівської районної у місті ради вказав, що вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку з відсутністю відомостей про його фактичне місця перебування та неможливістю встановити істотні обставини справи ( а.с. 34-35 - висновок).

Суд не погоджується з даним висновком, так як він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини, яка позбавлена батьківського піклування зі сторони відповідача, позбавлена за своє життя батьківської любові та турботи в зв'язку з абсолютною байдужістю до неї відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав.

Частиною 2 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Тому суд вважає, що вимоги щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання дитини підлягають задоволенню, оскільки на відповідача покладено законом обов'язок по утриманню дитини до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного кодексу України розмір аліментів на утримання однієї дитини визначається судом.

Позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.184 СК України аліменти в твердій грошовій сумі стягуються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі.

Судом не встановлено, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, тому ліменти повинні бути стягненні в частині від заробітку (доходу) відповідача.

З урахуванням обставин справи, судом розмір аліментів визначається в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини, як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.

Керуючись ст.ст.164,166 СК України, ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Тбілісі Республіка Грузія, батьківських прав щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути аліменти з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.Тбілісі Республіка Грузія, не працюючого, на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з 08 листопада 2012 року.

В іншій частині в позові відмовити.

Відповідно до п.1 частини 1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати - судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 60 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О. С. Бардін