АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Болотова Є.В.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в м. Києві, державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, треті особи: Печерське районне управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування арешту майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ГТУЮ в м. Києві, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, треті особи: Печерське РУ ГУ МВС України у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування арешту майна.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Позивач, зокрема, посилається на ту обставину, що суд помилково вважав, що законодавство про захист права власності не може бути застосовано до спірних правовідносин. Також зазначає, що суд невірно застосував норму матеріального права, помилково послався на кримінальну справу № 56-1725, яка порушена відповідно до норм КПК 1960 року, в рамках якої і був накладений арешт слідчим Печерського РВ ГУ МВС України в м. Києві.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі та їх представники належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

_____________________________________________________

Справа № 757/34613/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/4688/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 18 вересня 2007 року прокуратурою Печерського району міста Києві була порушена кримінальна справа № 56-1725 за по факту вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 358 КК України.

Постановою слідчого Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві від 3 жовтня 2007 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку із пред'явленням по кримінальній справі № 56-1725 цивільного позову та з метою відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином.

Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою у групі, маючи умисел на незаконне володіння шляхом обману, половиною квартири АДРЕСА_1, яка перебувала на балансі благодійного фонду «Зоресвіт» і якою, відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Києва від 31 березня 1995 року, на законних підставах користувалася громадянка ОСОБА_3, без відома та згоди останньої, шляхом підроблення підписів від її імені у документах, які були необхідні для здійснення приватизації зазначеної квартири, а також внесення в такі документи завідомо неправдивих відомостей про те, що членом сім'ї ОСОБА_3 (сестрою) нібито є громадянка ОСОБА_7, в травні 1999 року оформили через благодійний фонд «Зоресвіт» право спільної сумісної власності на вказану квартиру у рівних долях на ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в подальшому, 28 грудня 2004 року ОСОБА_7 подарувала, незаконно оформлену на неї, частину вказаної квартири громадянину ОСОБА_2, чим спричинила шкоду в особливо великих розмірах громадянці ОСОБА_3, яка є єдиний законний користувач даною квартирою, мала право на її одноособову приватизацію та подальше розпорядження нею.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що триває досудове розслідування кримінального провадження, порушеного за фактом шахрайських дій невстановлених осіб, направлених на заволодіння половиною спірної квартири, яку просить позивач звільнити з-під арешту, а тому законодавство про захист права власності не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 126 КПК України у редакції 1960 року накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Як вбачається з заперечень третьої особи Печерського РУ ГУ МВС України у м. Києві, вірно встановлено судом першої інстанції, 7 травня 2015 року було закрито кримінальне провадження справи № 56-1725 по факту вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 358 КК України.

8 травня 2015 року було прийнято рішення про відновлення кримінального провадження у справі № 56-1725 по факту вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 358 КК України та на даний час тривають слідчі дії.

Отже, після набрання КПК України в редакції 2012 року чинності досудове розслідування на теперішній час у зазначеному кримінальному провадженні триває.

Відповідно до п. 9 розділу XІ «Перехідні положення» КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Тобто, відповідно до п. 9 розділу XІ «Перехідні положення» КПК України запобіжні заходи, арешт застосований в порядку, визначеному КПК України 1960 року, може бути скасовано в порядку, визначеному КПК України 1960 року.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що арешт на спірну частину квартиру було накладено слідчим в рамках розслідування ним кримінальної справи та в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України, тому і його скасування передбачене за правилами, встановленими КПК України, а законодавство про захист права власності застосуванню до спірних правовідносин не підлягає.

Доводи ОСОБА_2 з приводу того, що його право власності підлягає захисту в порядку цивільного законодавства, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки спірна Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, є предметом кримінального правопорушення, яке розслідується правоохоронним органом.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Є.В. Болотов

Л.Д.Поливач