У Х В А Л А

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Гончара В. П., Попович О. В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 22 січня 2008 року б/н, звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача 26 685 грн 78 коп. заборгованості за вказаним договором та судові витрати.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Будь-яких поважних причин пропуску такого строку не навів.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 22 січня 2008 року ОСОБА_3 звернувся до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», із заявою, на підставі якої відповідачу було надано кредит у розмірі 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 7 % від суми заборгованості, відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредит надано відповідно до Умов і правил надання банківських послуг (далі - Умови) та Тарифів банку, з якими ОСОБА_3 був ознайомлений, про що свідчить його підпис у заяві про надання кредиту.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що позичальник зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31 липня 2013 року утворилась загальна заборгованість за кредитом у розмірі 26 685 грн 78 коп., яка складається із: 7 093 грн 98 коп. заборгованості за кредитом, 13 478 грн 11 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 4 366 грн 75 коп. заборгованості з комісії за користування кредитом, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1 246 грн 94 коп. штрафу (процентна складова), яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Зазмістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов᾽язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку чергового платежу.

Пунктом 5.4 Розділу II Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що строк погашення процентів за кредитом здійснюється щомісячно, а строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього місяця, вказаного в платіжній картці.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на підставі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Таким чином, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суди виходили із того, що строк дії картки встановлено до 22 січня 2009 року, а останній платіж відповідачем було здійснено 31 березня 2008 року, то позивач, звернувшись до суду з позовом у вересні 2013 року, пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України.

При цьому долучені позивачем до апеляційної скарги ксерокопії інформації з програмного комплексу про картку/рахунок щодо встановлення строку її дії до грудня 2011 року, апеляційним судом до уваги взяті не були у зв'язку із неналежністю як доказів.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У той же час, вирішуючи спір та встановивши, що відповідачем кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, та відмовляючи в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності за всіма вимогами банку, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди не встановили, до якого часу мали сплачуватись проценти за користування кредитом та комісія та чи підлягають вони стягненню з відповідача у межах строку позовної давності за обставин неповернення відповідачем отриманих у кредит грошей у визначений договором строк.

Крім того, з підстав пропуску строку позовної давності у позові може бути відмовлено лише у випадку доведеності позову. Проте висновок про доведеність позову у судових рішеннях відсутній.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, на порушення приписів ст. 303 ЦПК України на зазначене не звернув уваги і суд апеляційної інстанції.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому постановлена ухвала апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

В.П. Гончар

Д. О. Остапчук

О. В. Попович