У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Хромець Н.С., Кузюри Л.В.,
при секретарі:Шевченко М.О.,
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6 та його представників ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2016 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, стягнуто з відповідача на користь позивача 51309 грн. 92 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 650 грн. у відшкодування витрат на проведення експертизи та 513 грн. 10 коп. у відшкодування сплаченого судового збору, а всього 52473 грн. 02 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю за безпідставністю позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в основному зводяться до викладу обставин справи.

Апелянт також вважає, що матеріали справи не містять необхідного обсягу належних доказів розміру збитку, заявленого позивачем до стягнення з відповідача та вказує, що висновок автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 28 серпня 2015 року не може бути доказом заподіяного позивачу збитку, оскільки містить ознаки фальсифікації (містить неправдиву і неточну інформацію). Зокрема, в порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, під час дослідження транспортного засобу не дотримані деякі вимоги: 31 липня 2015 року відповідача не запрошено на огляд автомобіля, а відтак без його участі складено акт додаткового технічного огляду колісного транспортного засобу та безпідставно включено до калькуляції вартість запчастин та матеріалів, які є в додатковому акті, зокрема рами, та ще чотирьох агрегатів, які підлягають заміні. Зазначає, що лише ціна рами встановлена товарознавцем в сумі 75000 грн., однак позивачем не підтверджено її заміну.

Також, апелянт зазначає, що судом не надано правової оцінки висновку ПАТ «НАСК «Оранта», та що матеріальний збиток, завданий позивачу, становить 34994 грн. 25 коп., що значно менше ліміту відповідальності страховика за Договором страхування, укладеного між ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_6 і вказана сума позивачу страховиком відшкодована.

Крім того, на думку апелянта, судом не враховано, що в будь-якому разі товарознавцем може бути визначено лише прогнозовану, а не дійсну вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження майна. Дійсна вартість матеріального збитку може бути підтверджена виключно доказами витрат на придбання запасних частин і агрегатів під час проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, зокрема, актом виконаних робіт, однак таких документів позивачем не надано.

Апелянт також зауважує, що завдані автомобілю позивача внаслідок ДТП механічні пошкодження були б значно меншими, якби, керуючи своїм транспортним засобом, позивач не рухався б з шаленою швидкістю через перехрестя вулиць Героїв Чорнобиля - Алексеєва, оскільки це перехрестя в напрямку його руху позначене дорожніми знаками 1.39, 5.30, як особливо небезпечна ділянка, де швидкість транспортних засобів обмежена до 40 км/год. Про порушення даного швидкісного режиму водієм ОСОБА_5 свідчать руйнівні пошкодження на його позашляховику міцних базових деталей і агрегатів таких як деформація рами, тощо.

Крім того, не зазначено судом і можливість передачі відповідачу деталей, які були замінені позивачем в автомобілі, в разі відшкодування шкоди ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 28 серпня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля Great Wall-Hover, внаслідок пошкодження у ДТП 17 липня 2015 року, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості в сумі 0,0 грн., станом на час проведення дослідження - 28 серпня 2015 року, складає 86304 грн. 17 коп. Враховуючи суму 34994 грн. 25 коп. сплачену позивачу ПАТ «НАСК «Оранта», суд, застосувавши положення ст. 1194 ЦК України, стягнув різницю між сумою спричиненої матеріальної шкоди та сумою виплаченого страхового відшкодування у розмірі 51 309 грн. 92 коп.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом, не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Положеннями ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до роз'яснень, наведених у п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження в апеляційному суді, що 17 липня 2015 року о 16 год. 50 хв. ОСОБА_6, керуючи автомобілем «Джилі», державний реєстраці¬йний номер НОМЕР_2, на перехресті вулиць Героїв Чорнобиля та Алексєєва у місті Чернігові, під час виїзду з другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з автомобілем Great Wall-Hover, державний реєстраці¬йний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5, чим порушив п.16.11 ПДР України, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 серпня 2015 року ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.28).

Відповідно до ст.61 ч.4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач 01 вересня 2015 року звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта», у якій застрахована цивільно-правова відповідальність автомобіля відповідача, щодо здійснення страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням його транспортного засобу (а.с.83) та 09 жовтня 2015 року стра¬ховиком виплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 34994 грн. 25 коп.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 28 серпня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля Great Wall-Hover, державний реєстраці¬йний номер НОМЕР_1, внаслідок пошкодження у ДТП 17 липня 2015 року, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості в сумі 0,0 грн. та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на час проведення дослідження - 28 серпня 2015 року, складає 86304 грн. 17 коп.

Різниця між сумою майнової шкоди 86304 грн. 17 коп. та виплаченою страховою компанією сумою (34994 грн. 25 коп.), склала 51 309 грн. 92 коп., яка і була стягнена судом першої інстанції з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст.1194 ЦК України.

За клопотанням сторони відповідача, апеляційним судом, для встановлення розміру дійсної майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля в результаті ДТП, було призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Висновком експерта за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 1495/1496/16-24 від 26.05.2016 року, вартість матеріального збитку (шкоди), завданого ОСОБА_5 в результаті пошкодження належного йому автомобіля під час ДТП, що сталася 17.07.2015 року, станом на момент проведення експертизи складає 93 155,64 грн. Вартість визначена експертом з урахуванням фізичного зносу, без розрахунку втрати товарної вартості, за матеріалами справи, оскільки автомобіль позивачем частково відремонтований.

Різниця між розміром завданої позивачу майнової шкоди та виплаченим страховою компанією відшкодуванням (93 155, 17 - 34994,25 = 58160, 92) складає 58160 грн. 92 коп. яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.1194 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до положень ст.11 ЦПК України стягненню підлягає сума відшкодування в межах заявлених позовних вимог, а саме визначена позивачем - 51 309 грн. 92 коп., оскільки суд не вправі, в даному випадку, вийти за їх межі.

На підставі вище наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу на підставі наданих сторонами доказів, дійшов правильного висновку про те, що відповідач, як винна особа у скоєнні ДТП, має відшкодувати позивачу різницю між майновою шкодою та виплаченою страховою компенсацією.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що проведена експертиза транспортного пошкодженого засобу ОСОБА_5 не відповідає дійсності, оскільки проводилась за відсутності ОСОБА_6 та має завищену оціночну вартість пошкодженого автомобіля з метою отримання позивачем вигоди спростовуються матеріалами справи, та відповідачем належним чином не доведені. Крім того, колегія суддів приймає до уваги той факт, що актом огляду пошкодженого автомобіля, який проводився 21.07.2015 року у присутності ОСОБА_5, представника ПАТ «НАСК «Оранта» та самого ОСОБА_6 (а.с.15), зафіксовано у присутності відповідача як пошкодження рами, так і необхідність додаткової її перевірки для визначення типу ремонтної операції (ремонту чи заміни), в зв'язку з чим було призначено та проведено додатковий огляд 31.07.2015 року. Про вказану обставину відповідач суду не повідомив, зазначивши однак, що не був присутній при огляді автомобіля 31.07.2015 року, без зазначення причин.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що сума яка сплачена позивачу страховою компанією і є вартістю пошкодженого автомобіля колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1495/1496/16-24 від 26.05.2016 року розмір саме майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля Great Wall-Hover, державний реєстраці¬йний номер НОМЕР_1, яка підлягає відшкодуванню, складає 93 155 грн. 64 коп., а ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодовано страхову суму 34994 грн. 25 коп.

Крім того, не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги відповідача про те, що з урахуванням стягнення з відповідача різниці матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_5, суд не вирішив питання про необхідність передачі позивачем відповідачу запчастин автомобіля.

Так, вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, слід керуватися положеннями ст.ст. 1166, 1192 ЦК України, згідно з якими особа, яка завдала шкоди майну, повинна відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки саме у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз'ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, визначено ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (із відповідними змінами).

В даному випадку, ОСОБА_6 не вірно зрозумів норму закону, оскільки пошкоджений автомобіль позивача може бути відновлений та вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості взагалі не перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, а отже автомобіль може використовуватись надалі, а питання відшкодування витрат на ремонт позивачем не заявлялось.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: