Справа № 462/2447/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання (ВО «Укрдержліспроект») до ОСОБА_1 (третя особа: Львівська державна лісовпорядна експедиція) про стягнення шкоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, який збільшував та уточнював /а.с.96,97/, та в якому просить стягнути з відповідача на користь Львівської державної лісовпорядної експедиції шкоду в розмірі 134038,43 грн. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з наказом тимчасово виконуючого обовязки начальника Львівської державної лісовпорядної експедиції ОСОБА_1 від 21.02.2013 року № 13-7ос «Про особовий склад» ОСОБА_2 провідного інженера-таксатора Львівської державної лісовпорядної експедиції було звільнено з 22.02.2013 року, в звязку зі скороченням штатів, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2014 року наказ Львівської державної лісовпорядної експедиції №13-7ос від 21 лютого 2013 року був скасований, а ОСОБА_2 був поновлений на роботі. Загальна сума витрат зазначеної експедиції на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2014 року склала 134038,43 грн. Таким чином, відповідач наніс лісовпорядній експедиції шкоду у розмірі 134038,43 грн., яка має бути відшкодована ним на підставі п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України. В зв'язку з вказаним, просить позов задовольнити.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який подав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав, а справу просить розглядати без його участі /а.с.228,229/, крім того, у попередніх судових засіданнях представник позивача брав участь, надавав усні пояснення та подав усі докази, які необхідні для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні відповідач проти позову заперечив, дав пояснення про те, що ніякого умислу на незаконне звільнення ОСОБА_2 в нього не було, крім того, з нього не повинна бути стягнута сума, яка була сплачена як Єдиний соціальний внесок у розмірі 36128,69 грн., просить у позові відмовити.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника третьої особи, який без поважних причин у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, письмових заперечень на позов суду не надав, однак матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що його незаконно було звільнено з посади провідного інженера-таксатора наказом тимчасово виконуючого обовязки начальника Львівської державної лісовпорядної експедиції ОСОБА_1 від 21.02.2013 року № 13-7ос, за час вимушеного прогулу йому було виплачено 134038,43 грн.

Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, свідка, дослідивши матеріли справи, оглянувши матеріали цивільної справи № № 461/3088/13-ц, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 року № 14 було розяснено, що Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Судом встановлено, що відповідно до Статуту Львівської державної лісовпорядної експедиції зазначена експедиція входить до складу Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання (ВО «Укрдержліспроект») /а.34,35/.

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 12.02.2013 року № 159-к на головного інженера Львівської державної лісовпорядної експедиції ОСОБА_1 з 13.02.2013 року було покладено тимчасове виконання обовязків начальника вказаної експедиції /а.с.62/.

Згідно з наказом тимчасово виконуючого обовязки начальника Львівської державної лісовпорядної експедиції ОСОБА_1 від 21.02.2013 року № 13-7ос «Про особовий склад» ОСОБА_2 провідного інженера-таксатора Львівської державної лісовпорядної експедиції було звільнено з 22.02.2013 року, в звязку зі скороченням штатів, п. 1 ст. 40 КЗпП України /а.с.55/.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2014 року /а.с.42-47/ в справі № 461/3088/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Львівської державної лісовпорядної експедиції (треті особи: ОСОБА_1, Профспілковий комітет Львівської державної лісовпорядної експедиції) про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди було ухвалено:

-позов задоволити частково;

-скасувати наказ Львівської державної лісовпорядної експедиції №13-7ос від 21 лютого 2013 року про особовий склад;

-поновити ОСОБА_2 на посаді провідного інженера-таксатора Львівської державної лісовпорядної експедиції з часу незаконного звільнення з роботи;

-стягнути із Львівської державної лісовпорядної експедиції на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 97909,74 грн.

-в задоволенні решти позовних вимог відмовити;

-стягнути із Львівської державної лісовпорядної експедиції на користь держави судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Таким чином, наказом від 21.02.2013 року № 13-7ос ОСОБА_1, який на той час був тимчасово виконуючим обовязки начальника Львівської державної лісовпорядної експедиції, було незаконно звільнено провідного інженера-таксатора ОСОБА_2 Зазначені обставини встановленні рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2014 року, а відтак в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до довідки Львівської державної лісовпорядної експедиції № 233 від 21.05.2015 року загальна сума витрат зазначеної експедиції на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2014 року склала 134038,43 грн. (97909,74 грн. + 36128,69 грн. (сплачено Єдиний соціальний внесок) = 134038,43 грн.) /а.с.104/.

У пункті 8 Узагальнення про практику застосування судами законодавства, відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавця, затвердженого постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року № 12, було розяснено, що згідно з п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП суб'єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу. Судам слід пам'ятати, що у такому випадку прямою дійсною шкодою є грошові суми, виплачені звільненому чи переведеному працівникові за період вимушеного прогулу чи виконання нижчеоплачуваної роботи (якщо суд поновив звільненого з роботи працівника або ж визнав переведення неправомірним).

За таких обставин, розмір прямої дійсної шкоди, яка була заподіяна відповідачем третій особі, складає 134038,43 грн. (грошова сума виплаченої ОСОБА_2 компенсації за період вимушеного прогулу), і тому саме ця сума підлягає до стягненню з відповідача.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку про підставність позовних вимог, і тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10,11,60-62,88,209,212-215,218 ЦПК України суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської державної лісовпорядної експедиції 134038 (сто тридцять чотири тисячі тридцять вісім) гривень 43 коп. шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання (ВО «Укрдержліспроект») 1340 гривень 39 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

Оригінал рішення.