Справа №521/4221/16-ц
Провадження №2/521/2522/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерім-Сервіс» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерім-Сервіс» про поновлення на роботі на посаді заступника директора з основної діяльності і маркетингу ТОВ «Інтерім-Сервіс» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 18.04.1016 року стороною позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що в ТОВ «Інтерім-Сервіс» працював на посаді заступника директора з основної діяльності і маркетингу. Наказом № 7-ок від 08.02.2016 року був звільнений з вказаної посади на підставі п.2. ч.1 ст.41 КЗпП України з 25.01.2016 у зв'язку із втратою довір'я. Позивач зі звільненням не погоджується і вважає, що воно є незаконним та безпідставним, таким, що відбулося з грубим порушенням трудового законодавства, тому що посада, яку він займав не передбачає безпосереднє обслуговування грошових цінностей, крім цього при його звільнені допущені і інші порушення закону. Як зазначає Позивач, з наказу № 7-0к від 08 лютого 2016 року вбачається, що вказаний документ підписаний ОСОБА_2, який як свідчать відомості є Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців не є ні керівником, ні засновником ТОВ «Інтерім-Сервіс», тобто наказ про його звільнення був від імені Товариства створений та підписаний особою, яка не має відповідних повноважень. За таких обставин відповідачем оспорювальний документ було прийнято всупереч вимогам передбачених ч.ч. 2, 4 ст.62 Закону України «Про господарські товариства» і тому є незаконним. Окрім цього, позивач вважає підстави його звільнення незаконними з інших причин з огляду на наступне. Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗ пП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. На підставі акту інвентаризації від 21.12.2015 року було зафіксовано недостачу бензину А-92 18252 т, бензину А-95-40159 т. Однак в акті інвентаризації від 21.12.2015 року не зазначено яким чином та на підставі яких документів встановлена недостача бензину А-92 18252 т, А-95 40159 т. Цього не вбачається і з наказу про звільнення ОСОБА_1. На підставі вищевикладеного позивач вважає, що наказ № 7-ок від 08 лютого 2016 року є незаконним, підлягає скасуванню, а позивач відповідно поновленню на роботі.

Будучи присутнім в судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Крім того, надав додаткові пояснення, згідно з якими зазначив, що працював на вказаній посаді з 2012 року, а у ТОВ «Інтерім-Сервіс» на протязі 18 років, особисто знайом з директором ТОВ ОСОБА_3, з якою мав довірливі, робочі стосунки. ОСОБА_1 розповів, що з липня 2014 року особисто займався питаннями перевірки течі у резервуарах, на протязі цього періоду були проведені роботи по заміні трубопроводів, що привело до фінансових витрат та втратам нафтових продуктів із-за великих випарювань при продувці компресоров трубопроводів та резервуарного парку. Із-за великого обєму роботи компресор став потребувати ремонту, всі роботи виконувалися робочими бази без притягнення стороннього персоналу. На проведення робіт повязаних з перевіркою герметичності резервуару витратилося багато часу, в результаті чого резервуарний парк знаходиться у задовільному стані. Позивач розповів суду, що особисто не міг контролювати ситуацію по руху продуктів із-за того, що кладовщик не повідомляв йому бухгалтерські залишки, а коли і повідомляла, то її відомості не завжди відповідали дійсності (не виключалися залишки ТОВ «Інерім-ервіс»). З тих даних якими він володів, динаміку по руху продуктів скласти було неможливо. Нафтопродукти то зявлялися то зникали. До персоналу бази він не мав ніяких претензій, люди знаходилися під контролем, ніхто з працівників не був помічений у розкраданні нафтопродуктів, розливу нафтопродуктів не допускали, чому виникла така недостача і хто у цьому винний позивач пояснити не міг. ОСОБА_1 вважає, що керівництво підприємства намагалося за його рахунок погасити недостачу, як це вже відбулося одного разу, однак він не погодився добровільно знову платити за когось свої гроші, тому і був звільнений за втрату довіри. Просив позов задовольнити без присудження до стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву та додаткові пояснення що подавалися до позову. Окрім цього звернув увагу суду, що відповідно до вимог ч.2 ст.97 ЦК України, органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст.62 Закону України «Про господарські товариства» законодавцем в імперативному порядку визначено, що у ТОВ створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний диктор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Однак з п.8.2. Статуту ТОВ «Інтерім-Сервіс» вбачається, що директор Товариства є виконавчим органом Товариства, який і здійснює управління його поточною діяльністю. Статут ТОВ «Інтерім-Сервіс» не передбачає такої посадової особи як генеральний директор, тому ОСОБА_2 згідно Статуту Товариства з обмеженою від повільністю на мав повноважень на підписання наказу № 7-ок від 08 лютого 2016 року. Іншою підставою для визнання наказу про звільнення позивача незаконним адвокат ОСОБА_4 вважав, той факт, що на час видання наказу не було встановлено факту неналежного виконання ОСОБА_1 своїх трудових обовязків. До складу трудових функцій посади, яку займав позивач, а саме: заступника директора з основної діяльності і маркетингу ТОВ «Інтерім-Сервіс» не входить обовязок щодо перевірки відповідності фактичних даних залишок нафтопродуктів звітним так і не входить обовязок щодо контролю за виконанням своїх трудових функцій старшого економіста. Адвокат ОСОБА_4 звернув особливу увагу, що згідно абзацу першого п.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, визначено, що ця Інструкція встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, повязаних з виконанням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів. Згідно абзацу другого п.13.19 Інструкції визначено, що у разі наявності на підприємстві нафти і нафтопродуктів, що перебувають за договорами комісії та договорами зберігання, робочими інвентаризаційними комісіями підприємства, що зберігає нафту або нафтопродукти, на підставі акта інвентаризації за формою № 24-НП складаються акти інвентаризації в розрізі видів договорів комісії або відповідального зберігання за формою № 30-НП (додаток 33). Тобто належним доказами, що можуть підтверджувати наявність або відсутність нестачі, згідно наказу Держспоживстандарту України від 20.05.2008 року № 281/171/578/155 є виключно акти інвентаризації нафтопродуктів за формою № 24 НП та за Формою № 30-НП, які стороною відповідача суду представлені не були. Інвентаризаційний опис від 21.12.2015 року на який посилається відповідач як на підставу встановлення виникнення нестачі нафтопродуктів згідно вимог наказу Мінпаливоенерго України, Мінтрансзвязку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 року № 281/171/578/155 не є належним документом, тому не може встановлювати обставини нестачі. На підставі вищевикладеного вважає, що ОСОБА_1 звільнено без законної підстави, у звязку з чим наказ від 08.02.2016 року за № 7-ок є не законним. Представник позивача також звернув увагу суду, що ОСОБА_1 не може бути субєктом звільнення на підставі п.2 ст.41 КЗпП України, оскільки він безпосередньо не обслуговував матеріальні цінності, що пояснюється наступним. Верховний суд України за наслідками розгляду справи про скасування наказу про звільнення у звязку з втратою довіри в своїй постанові по справі № 6-100цс16 зазначив, що застосування п.2 ст.41 КЗпП України можливо тільки до матеріально відповідальних осіб осіб, що безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності. В цій же постанові Верховний Суд України дійшов правового висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності це особи, які одержують їх під звіт. Згідно Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпустку та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, що затверджена Наказом Мінпалив енерго України, Мінтранс звязку України, Мін економіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 року № 281/171/578/155 визначено, що акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП є підставою для оприбуткування нафти і нафтопродуктів у складському обліку та відображення на відповідних рахунках бухгалтерського обліку в підзвіт матеріально відповідальних осіб. На підставі абзацу четвертого п. 5.2.7 Інструкції закріплено, що уся кількість нафти або нафтопродуктів, що надійшла на підприємство в залізничних цистернах, зазначається в журналі обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою № 6-ПН. Записи в журналі робляться на підставі відвантажувальних документів і актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП. Таким чином, Інструкцією визначено всього один документ, що встановлює факт прийняття робітником під звіт матеріальних цінностей, яким є журнал обліку надходження і нафтопродуктів за формою № 6-НП. Однак ОСОБА_1 не приймав безпосередньо участь у прийнятті, зберіганні та відпуску нафтопродуктів, за час виконання своїх трудових обовязків на посаді заступника директора з основної діяльності та маркетингу не підписував та не заповнював журналів обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою № 6-НП і журналів вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою № 7-НП, а також не підписував ТТН на відпуск нафтопродуктів зі складу ППМ. ТОВ «Інтерім-Сервіс» передачу нафтопродуктів безпосередньо під звіт ОСОБА_1 не здійснювало, договір про повну матеріальну відповідальність з ОСОБА_1 як з заступником директора з основної діяльності та маркетингу не укладало. Трудові функції ОСОБА_1 на посаді заступника директора з основної діяльності та маркетингу стосувалися контрольно-ревізійний, здійснення яких не підпадає під поняття безпосереднього обслуговування матеріальних цінностей. Крім цього представник позивача зазначив, що підстави та доводи з якими відповідач повязує втрату довіри до ОСОБА_1, зокрема за надання до бухгалтерії ОСОБА_1 інформації про фактичні залишки нафтопродуктів на складі ПММ такими, що не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. Зазначені обставини мають бути враховані судом, а позов задоволено.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, які підтримав у судових засіданнях. По суті позову пояснив, що підставою для звільнення була проведена 21.12.2015 року позапланова інвентаризація, за наслідками якої було встановлено нестачу нафтопродуктів у загальні кількості 58,411 тон. До цього, 19 грудня 2015 року, від ОСОБА_1 директору підприємства ОСОБА_3 стало відомо, що на складі ПММ відсутні нафтопродукти для видачі клієнтам у приблизній кількості 60 тон. З цього приводу створили інвентаризаційну комісію, стали проводити перевірку всіх документів, що були наявними на підприємстві, щоб виявити куди поділося паливо, де є помилка. В ході проведення перевірки були опитані працівники, які мали відношення до приймання, видачі, обліку нафтопродуктів, у тому числі і сам ОСОБА_1, ОСОБА_5 економіст Товариства і саме з їх пояснень стало відомо, що недостовірні дані щодо фактичних залишків нафтопродуктів подавалися керівництву підприємства ще з 2014 року. Коли стали проводити перевірку наявності первинних документів, а саме перепусток на вивезення автотранспортом нафтопродуктів, то документів не знайшлося. Згідно з діючим законодавством строк зберігання вказаних документів складає три роки з дати їх оформлення, однак ОСОБА_1 не було надано інвентаризаційній комісії перепустки за період з 21.12.2012 року по 31.07.2015 року. 23 грудня 2015 року директором підприємства оголошено догану заступнику директора по виробництву та маркетингу ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни, а саме за надання недостовірних даних про фактичні залишки нафтопродуктів. З цих же підстав догану оголошено і старшому економісту ОСОБА_6 04 грудня 2016 року заступнику директора по виробництву та маркетингу ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме за порушення строків зберігання пропусків на вивіз автомобільним транспортом товарно-матеріальних цінностей зі складу ПММ. Представник відповідача наголошував, що саме надання недостовірних даних та не збереження первинних документів стали підставами для втрати довіри до ОСОБА_1 Стосовно правової позиції позивача, що наказ про його звільнення приймався особою, яка не має не це повноважень пояснив, що ОСОБА_2 з 03.01.1998 року займає посаду генерального директора ТОВ «Інтерім-Сервіс», а згідно ч.5 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» генеральний директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства. Позивач працював у ТОВ «Інтерім-Сервіс» більше 18 років та як заступник директора добре знає організаційну структуру та штатний розклад підприємства. Наказ про звільнення та запис у трудовій книжці були здійсненні саме генеральним директором ОСОБА_2, а не директором ОСОБА_3, у звязку з надзвичайною вартістю недостачі. Крім цього представник відповідача звернув увагу суду, що з позивачем був укладений письмовий Договір про повну індивідуальну відповідальність № 40 від 04.01.2005 року. Згідно посадової інструкції позивача в його посадові обовязки входить поточний контроль за роботою ПЗКАеропорт, до складу якого входить склад ПММ, участь в прийманні та відпуску нафтопродуктів; участь в проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей; здійснення контролю за належним виконання працівниками посадових обовязків, правил внутрішнього трудового розпорядку; контроль за станом обладнання та забезпечення його своєчасного ремонту. В посадовій Інструкції також зазначено, що ОСОБА_1 є матеріально відповідальною особою. Представник ТОВ «Інтерім-Сервіс» також зазначив, що щомісячно на складі ПММ на кожне перше число здійснювалася інвентаризація, складались порівняльні відомості. На початку грудня 2015 року до бухгалтерії підприємства було надані порівняльні відомості за результатами інвентаризації складу станом на 01.12.2015 року (по клієнтам підприємства та безпосередньо по підприємству). Згідно з вказаними відомостями фактична наявність нафтопродуктів практично відповідала бухгалтерським даним. Однак, і повідомлення ОСОБА_1 про відсутність нафтопродуктів для видачі клієнтам приблизно на 60 тон, і результати позапланової інвентаризації свідчили про те, що ОСОБА_1 подавалися недостовірні дані у порівняльних відомостях, не зберігалися у встановлений законодавством строк первинні документи, що стало підставою для втрати довіри до ОСОБА_1. З таких умов ОСОБА_1 було звільнено з дотриманням трудового законодавства. За викладених обставин, сторона відповідача вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Позивач згідно з наказом №1/ок від 03.01.1998 був переведений на посаду менеджера до ТОВ «Інтерім-Сервіс». Наказом від 30.04.2002 року № 5-ок був переведений на посаду заступника директора по виробництву та маркетингу. Відповідно до наказу № 65-ок від 29.12.2012 року переведений на посаду заступника директора за основною діяльністю та маркетингу. Як вбачається з наказу № 65-ок від 29.12.2012 року «Про переведення на іншу посаду», у пункті 2 вказаного документу зазначено, що істотні умови праці ОСОБА_1 (заробітна плата, робоче місце, робочий графік, посадові обовязки, повноваження та т.д.) залишаються попередніми. Пунктом 3 Наказу № 65 визначено, що посадові права та обовязки заступника директора з основної діяльності та маркетингу повністю ідентичні посадовим правам та обовязкам заступника директора по виробництву та маркетингу.

Як вбачається з посадової Інструкції заступника директора по виробництву та маркетингу, затвердженої директором ТОВ «Інтерім-Сервіс» ОСОБА_3 25.06.2012 року Заступник директора по виробництву та маркетингу являється матеріально відповідальною особою у відношенні ввіреного йому майна. Згідно з частиною 2 Посадової Інструкції до функціональних обовязків заступника директора відноситься: здійснення поточного контролю за роботою ТЗК-Аеропорт; здійснення контролю за станом приміщень, обладнання, інвентарю на складі ПММ та забезпечення їх своєчасного ремонту; здійснення контролю за виконанням розпоряджень директора підприємства; участь у прийнятті та відпуску нафтопродуктів; участь у проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей; забезпечення дотримання працівниками виробничої та трудової дисципліни, внесення пропозицій про накладення дисциплінарних стягнень на порушників; здійснення контролю за належним виконанням робітниками посадових обовязків, правил внутрішнього трудового розпорядку; здійснення пошуку клієнтів ТЗК-Аеропорт, ведення з ними переговорів з приводу встановлення взаємовигідного співробітництва. Відповідно до 2.9. заступник директора по виробництву та маркетингу, ТОВ «Інтерім-Сервіс» повинен знати умови приймання, зберігання, відпуску, обліку нафтопродуктів. Частиною 4 Посадової Інструкції передбачено відповідальність заступника директора, а саме: Заступник директора притягається до відповідальності за не належне виконання або за невиконання свої посадових обовязків, передбачених цією посадовою Інструкцією в порядку встановленому діючим адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України; за завдання шкоди в порядку, встановленому діючим трудовим законодавством України. З Посадовою Інструкцією ознайомлений ОСОБА_1, про що свідчить його особистий підпис. В судовому засіданні ні сам ОСОБА_1, ні його представник справжність підписі на зазначеному документі не оспорювали.

04 січня 2005 року між адміністрацією ТОВ «Інтерім-Сервіс» в особі її директора ОСОБА_3 з одного боку та робітником ділянки ПММ-Одеський Аеропорт ОСОБА_1, що іменується далі «Робітник» з іншого боку уклала наступний договір: 1. Працівник, що займає посаду заступника директора по виробництву та маркетингу, безпосередньо повязану зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), переданих йому цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, у звязку з викладеним зобовязується: а) бережливо відноситися до переданих йому на збереження чи для інших цілей матеріальних цінностей підприємства, вживати заходи для попередження шкоди; б) своєчасно повідомляти адміністрації підприємства про всі обставини, загрожуючи забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; в) вести облік, складати та надавати у встановленому законом порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та залишках ввірених йому матеріальних цінностей; г) приймати участь в інвентаризації матеріальних цінностей ввірених йому. Згідно з частиною 3 Договору у випадку незабезпечення з вини Працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, завданого підприємству, установі, організації і його відшкодування проводиться у відповідності до діючого законодавства України. Відповідно до частини 4 Договору робітник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода завдана не з його вини. Згідно з пунктом 5 Договору дія наступного Договору розповсюджується на весь час роботи з майном та іншими ввіреними робітнику матеріальними цінностями підприємства, установи, організації. Договір підписано представником адміністрації ТОВ «Інтерім-Сервіс» та ОСОБА_1 особисто.

Таким чином, проаналізувавши посадову інструкцію ОСОБА_1 як заступника директора ТОВ «Інтерім-Сервіс», суд приходить до висновку, що відповідно до посадової інструкції та Договору про матеріальну відповідальність позивач здійснював безпосереднє керівництво й контроль у прийнятті та відпуску нафтопродуктів; участь у проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, відповідав за організацію ефективної системи їх обліку і звітності; вживав заходів для наведення порядку в зберіганні,обліку і видачі паливно-мастильних матеріалів, організовував та контролював зняття залишків пального у резервуарах, головував у комісії зі зняття залишків пального у резервуарах та ніс персональну від повільність за ці дії.

Як вбачається з Інвентаризаційної описи матеріальних цінностей на 21 грудня 2015 року, комісією у складі голови: директора ОСОБА_3, заступника директора ОСОБА_1, старшого економіста ОСОБА_6, зливником налавником ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 встановлено недостачу дизельного палива 0,224 т, бензину А-92 у розмірі 18,252 т, бензину А-95 у розмірі 40,159 т. З вказаного документу вбачається, що перед початком проведення інвентаризації ОСОБА_1 дав підписку в тому, що всі документи, що відносяться до приходу та розходу цінностей ним здані до бухгалтерії, що ніяких неоподаткованих або списаних у розхід цінностей в нього не має. Окрім підписів усіх членів інвентаризаційної комісії, у інвентаризаційній описи під записом про те, що всі цінності поіменовані в наступній інвентаризаційній відомості, комісією перевірені в його присутності та внесені в опис, у звязку з чим претензії до інвентаризаційної комісії не має, цінності перелічені в опису знаходяться на його відповідальному зберіганні, стоїть особиста підпис ОСОБА_1.

29 грудня 2015 року за ініціативою заступника директора ОСОБА_1 для розгляду питань повязаних з встановленими інвентаризаційною комісією 21.12.2015 року недостачею нафтопродуктів на складі ПММ, зібрані збори матеріально-відповідальних працівників складу ПММ ТОВ «Інтерім-Сервіс». Як вбачається з протоколу №4 зборів вказаних працівників, Слухали: ОСОБА_1 який повідомив, що на складі ПММ по результатах інвентаризації, проведеної 21.12.2015 року, була встановлена недостача нафтопродуктів у наступній кількості: дизельні пальне 0,224 т, бензин А-92 18,252 т, бензин А-95 40,159 т. Присутні на зборах повідомили, що їхньої вини у виникненні недостач не має, причини виникнення недостачі пояснити не могли. Пояснили, що не мали доступу до бухгалтерських даних для їхнього порівняння з фактичними залишками.

На погашення недостачі за рахунок заробітної плати не згодні. Слухали: ОСОБА_10, який повідомив присутнім, що усім клієнтам підприємства 22.12.2015 року були відправлені письмові повідомлення про те, що автоцистерни для перевезення нафтопродуктів, що мають не приварені планки визначення рівня наповнення автоцистерни на склад ПММ для отримання нафтопродуктів запускатися не будуть. Як слідство автотранспортною компанією «Новатіс» в період з 27 по 29 грудня були приварені планки на трьох машинах та проведена їх повторна кали бровка. Таким чином, проаналізувавши вказані документи, Інвентаризаційну опис матеріальних цінностей на 21 грудня 2015 року, протокол зборів матеріально-відповідальних працівників складу ПММ ТОВ «Інтерім-Сервіс» зібраних за ініціативою заступника директора ОСОБА_1 для розгляду питань повязаних з встановленими інвентаризаційною комісією 21.12.2015 року недостачею нафтопродуктів на складі ПММ, суд приходить до висновку, що позивач особисто приймав участь у проведенні позапланової інвентаризації, надавав комісії усі наявні в нього як у матеріально відповідальної особи документи необхідні для проведення інвентаризації, підписав висновки Інвентаризації погодившись з виявленою недостачею вказаною у Інвентаризаційній описі і будучи присутнім в судовому засіданні ці обставини не спростовував, а навпаки його особисті пояснення узгоджувалися з поясненнями свідків допитаних судом за клопотанням сторони відповідача. З цих підстав суд не погоджується з правовою позицією представника позивача адвоката ОСОБА_4, стосовно того, що інвентаризаційний опис від 21.12.2015 року на який посилається відповідач як на підставу встановлення виникнення нестачі нафтопродуктів згідно вимог наказу Мінпаливенерго України, Мінтрансзвязку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 року № 281/171/578/155 не є належним документом і не може встановлювати обставини нестачі, тому що саме нестача нафтопродуктів визнається особисто ОСОБА_1В, про що він повідомив як в ході судового засідання, так і особисто підписавши документи, проаналізовані судом у мотивувальній частині рішення.

Як вбачається з протоколу № 25 загальних зборів учасників ТОВ «Інтерім-Сервіс» від 30 грудня 2015 року, на порядок денний винесено два питання: 1. Про недостачу паливно-мастильних матеріалів на складу ПММ; 2. Про призначення уповноваженої особи. Голова зборів ОСОБА_11 повідомила, що за результатами інвентаризації яка була проведена 21.12.2015 року було виявлено недостачу нафтопродуктів, розмір якої значно перевищує норми природних втрат при прийманні,зберіганні та видачі нафтопродуктів, а саме: Бензин А-92 18,252 т; Бензин А-95 40,159 т. Від усіх працівників складу ПММ були відібрані пояснення з приводу причин виникнення нестачі. Працівники складу ПММ до проведення інвентаризації знали про нестачу нафтопродуктів. ОСОБА_1 та ОСОБА_12 надали до бухгалтерії підприємства недостовірні дані щодо фактичної кількості нафтопродуктів на складі ПММ станом на 01 грудня 2016 року (фактичні залишки згідно наданої ними інформації відповідали бухгалтерським). Недостовірні дані подавалися і в попередніх місяцях. ОСОБА_11 запропонувала здійснити комплексну детальну перевірку всіх первинних документів з метою встановлення причин виникнення нестачі. Вирішили: Для перевірки фактів, викладених у поясненнях ОСОБА_1, здійснити комплексну перевірку всієї первинної документації з приймання, зберігання та видачі нафтопродуктів на складі ПММ з метою встановлення причин виникнення нестачі (помилок у первинних документах, помилок у веденні товарного обліку, винних дій посадових осіб). Для проведення перевірки залучити всіх фахівців підприємства. Слухали: ОСОБА_3, яка запропонувала призначити уповноваженою особою для ведення переговорів від імені підприємства з потенційним клієнтами, у тому числі за кордоном, генерального директора ОСОБА_2. ОСОБА_3 також запропонувала уповноважити генерального директора ОСОБА_2 здійснювати приймання та звільнення працівників підприємства для чого надати йому право підписувати накази про прийняття на роботу, про переведення, про заохочення, про накладення стягнення, про надання відпусток, про звільнення, здійснювати відповідні записи у трудовій книжках працівників, засвідчувати достовірність копій документів. Вирішили: Призначити уповноваженою особою для ведення переговорів від імені підприємства з потенційним клієнтами, у тому числі за кордоном, генерального директора ОСОБА_2. Уповноважити генерального директора ОСОБА_2 здійснювати приймання та звільнення працівників підприємства для чого надати йому право підписувати накази про прийняття на роботу, про переведення, про заохочення, про накладення стягнення, про надання відпусток, про звільнення, здійснювати відповідні записи у трудовій книжках працівників, засвідчувати достовірність копій документів.

Як вбачається з протоколу зборів працівників ТОВ «Інтерім-Сервіс» від 31 грудня 2015 року на повістку дня винесено питання погашення шкоди, завданої підприємству за фактом нестачі матеріальних цінностей Бензину А-92 18,252 т, Бензину А-95 40,159 т. Голова зборів ОСОБА_2 генеральний директор, Секретар Швець А.В. головний юрисконсульт. Постановили: рекомендувати керівництву підприємства: 1. Оголосити догану заступнику директора ОСОБА_1 та ст. економісту ОСОБА_6 за порушення трудової дисципліни та в січні зняти з них доплати; звернутися до правоохоронних органів з питань виявлення винних осіб та відшкодування шкоди завданої підприємству.

Наказом № 42-к від 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 заступнику директора по виробництву та маркетингу оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: за надання недостовірних даних про фактичні залишки нафтопродуктів.

Наказом за № 44 від 04 січня 2016 року ОСОБА_1 заступнику директора по виробництву та маркетингу оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: за порушення строків зберігання пропусків на вивіз автомобільним транспортом товарно-матеріальних цінностей зі складу ПММ. Накази про оголошення доган оскаржуються стороною позивача в іншому судовому процесі.

На підставі наказу № 7-0к від 08 лютого 2016 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади з 08.02.2016 за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, у зв'язку із втратою довір'я.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Згідно п. а ч. 2 ст. 9 Конвенції МОП 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікована Постановою ВРУ № 3933-XII від 04.02.1994 тягар доведення наявності законної підстав для звільнення лежить на роботодавцеві.

В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача допитані свідки, покази яких представник ТОВ «Інтерім-Сервіс» вважав доказами, що мають довести суду наявність законних підстав для звільнення позивача.

Свідок ОСОБА_5 розповіла суду, що до звільнення позивача працювала старшим економістом та відповідно до посадових обовязків її робота тісно повязана з роботою ОСОБА_1, який був головним на складі паливно-мастильних матеріалів, займаючи посаду заступника директора з основної діяльності та маркетингу. Свідок пояснила, що знала про недостачу на складі, тому за результатами замірів заповнювала інвентаризаційні відомості. В самих замірах участі не приймала, тому що це не входить до її обовязків. Свідок розповіла суду, що неодноразово казала ОСОБА_1 щоб той довів до керівництва підприємства про нестачу на складі, однак заступник директора відповідав, що на базі він всі питання вирішує сам. ОСОБА_5 вказувала, що не могла не знати про нестачу нафтопродуктів, тому що порівнювала первинні документи на товар з залишками нафтопродуктів, що зберігаються у резервуарах і бачила явну невідповідність. З цих причин просила ОСОБА_1 перевірити технічний стан резервуарного парку та посилити контроль за відпуском нафтопродуктів. На питання представника відповідача свідок пояснила, що знала, про машини «чорного списку», які при завантаженні перебирали пальне, про що неодноразово нагадувалося ОСОБА_1, однак той знов давав розпорядження на завантаження таких машин, начебто для того, щоб перевірити скільки ці машини перебирають. На запитання представника позивача свідок ОСОБА_5 пояснила, що після проведеної інвентаризації 21 грудня 2015 року, коли було виявлено нестачу нафтопродуктів у загальному розмірі приблизно 60 т, всі документи на підприємстві були перероблені у відповідності до Інструкції № 281/171/578/155 від 20.05.2008 року.

Свідок ОСОБА_2 допитаний судом за клопотанням представника позивача, розповів суду, що працює на посаді генерального директора ТОВ «Інтерім- Сервіс» з 03 січня 1998 року. Директором підприємства є ОСОБА_3, яка у грудні 2015 року повідомила йому що на складі ПММ ТОВ «Інтерім-Сервіс» виявлено нестачу нафтопродуктів на 60 т. ОСОБА_3 особисто за участю інших працівників перевірила всі первинні документи, що збереглися на складі, порівняла з фактичними залишками, які відображалися в журналі передачі змін та встановила, що працівники Товариства а саме ОСОБА_1 заступник директора, економіст ОСОБА_5, коли щомісячно складали порівняльну відомість по залишках нафтопродуктів, відображали в ній недостовірні відомості, що до фактичних залишків. Це було встановлено в ході перевірки у звязку з чим зібрали загальні збори учасників ТОВ «Інтерім-Сервіс», на яких його і уповноважили підписувати накази в тому числі про звільнення та накладення адміністративних стягнень. Свідок ОСОБА_2 підтвердив, що особисто підписав наказ про звільнення ОСОБА_1, який вважає законним, а він є особою яка уповноважена законом приймати рішення про звільнення працівників, в тому числі у звязку з втратою довіри.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_11, яка пояснила суду, що працює заступником директора ТОВ «Інтерім-Сервіс», ОСОБА_1 працював заступником Директора ТОВ «Інтерім-Сервіс» з основної діяльності та маркетингу. Свідок пояснила що не знайома з посадовими обовязками ОСОБА_1 про те коли зясувалося, що на складі ПММ виявлено недостачу нафтопродуктів, комісією, яку очолювала директор ОСОБА_3 перевірялися всі первинні документи та журнали, що відображають залишки нафтопродуктів у цистернах. Вона також входила до складу комісії, приймала участь у проведенні перевірки вже після виявлення нестачі, в результаті якої були складені порівняльні дані по залишкам нафтопродуктів на складі ПММ ВАТ «Інтерім-Сервіс». Порівняльні дані були складені за періоди, які передували виявленню нестачі та не відповідали тим даним, які за ці ю період надавалися комісією під головування ОСОБА_1 як заступника директора, ОСОБА_5 ст. економістом та оператором. Перевірка мала мету визначити причину нестачі, однак її не вдалося встановити. ОСОБА_1 в ході проведення перевірки не заперечував проти того, що нестача має місце, не заперечував її розмірі. Всі ці обставини стали причиною для прийняття рішення адміністрацією ТОВ для звільнення ОСОБА_1І у звязку з втратою довіри, тому що достовірно підтвердилося, що він не міг не знати про нестачу, щомісячно підписував порівняльні відомості, які не відображали інформацію про нестачу.

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що працює директором ТОВ «Інтерім-Сервіс», яке було створено відповідно до Законів України ще у 1997році. З самого початку вона була одним з засновників Товариства, приблизно з того ж часу знає з ОСОБА_1. ОСОБА_1 у 1998 році працював менеджером, потім у 2002 році переведений на посаду заступника директора по виробництву та маркетингу, з 01.01.2013 року переведений на посаду заступника директора, мав посадові обовязки та був особою матеріально відповідальною за товарно-матеріальні цінності, які зберігали на склад ПММ Товариства. З січня 2013 року ОСОБА_1 повністю відповідав перед керівництвом підприємства за склад паливно-мастильних матеріалів, а керівництво зі свого боку йому довіряло. Приблизно 16 грудня 2015 року їй зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що на складі ПММ не вистачає приблизно 60 тонн бензину, який належить ПІІ « АМІК Україна», знаходився на зберіганні на складі, власник палива хоче отримати свій товар, а видати нічого. Ситуація була критичною, однак вона вжила заходи, щоб не підприємство не мало проблем і не ця ситуація не нашкодила репутації Товариства. ОСОБА_3 пояснила суду, що з початку довіряючи всім працівникам складу, а особливо ОСОБА_1, прийняла рішення про проведення інвентаризації, до якої був залучений ОСОБА_1, який погодився з актом інвентаризації від 21.12.2015 року, про що свідчить його особистий підпис. Потім вона прийняла рішення встановити причину нестачі, а тому спочатку відібрала від усіх працівників складу пояснення, в тому числі і від позивача. Потім стали перевіряти первинні документи на товарно-матеріальні цінності за період з 2013 року по 2015 рік, в ході перевірки зясувалося, що деякі документи не збереглися, а саме перепустки на вивіз пального, хоча терміни їх зберігання три роки. Крім цього нею перевірялися товарно-транспортні накладні на паливо за вказаний період, журнали передачі змін операторами, в яких відображені залишки нафтопродуктів, і були складені порівняльні дані по залишкам нафтопродуктів на складі ПММ ТОВ «Інтерім-Сервіс» станом на кожний місяць починаючи з 2013 року. В результаті проведення перевірки було встановлено, що відомості в документах складених комісією під її головування, значно відрізняються від відомостей викладених у порівняльних відомостях складених та підписаних ОСОБА_1 як головою комісії за той же самий період, з врахуванням тих же самих документів (товарно-транспортних накладних та журналів з відображенням залишків пального). Після цього, вислухавши і ОСОБА_5 яка підтвердила, що підписувала порівняльні відомості в яких вказувалися неправдиві відомості по залишках, вона прийшла до висновку що ОСОБА_1 як її заступник приховував від неї, що насправді на складі має місце недостача чужого пального, причому на протязі тривалого часу. ОСОБА_1 не пояснив причину виникнення цієї проблеми, писав пояснення. Свідок ОСОБА_3 вважає, що всі зазначені вище обставини є обєктивними причинами для втрати до нього довіри як працівника з боку керівництва Товариства. Спочатку ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було оголошені догани, а потім винесено наказ про звільнення ОСОБА_1 у звязку з втратою довіри, який підписаний генеральним директором ТОВ «Інтерім-Сервіс» ОСОБА_2 у відповідності до діючого законодавства України.

Як вказано у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.1992, звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

У пункті 35 правових позицій Верховного Суду України «Правові позиції, висловлені судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в звязку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році» від 01.12.1997 року, викладено аналогічну правову позицію. Так Верховний Суд України вказав: за п.2 ст.41 КЗпП (322-08) трудовий договір може бути розірвано тільки з працівниками, які безпосередньо обслуговують грошові кошти або товарні цінності, тобто з такими, з якими може бути укладено договір про повну індивідуальну чи колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, або які, незалежно від можливості укладення такого договору зайняті прийманням, зберіганням, транспортуванням, відпуском або розподілом матеріальних цінностей (наприклад головний бухгалтер). Приводом для звільнення може бути вчинення таким працівником навмисних або необережних дій, що давали роботодавцю підстави для втрати до нього довіря. Зокрема, це може бути порушення працівником правил проведення операцій з матеріальними цінностями.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року № 6-104 цс14, викладена Правова позиція згідно з якою при розгляді справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України, суду крім іншого необхідно зясувати: чи становить виконання операцій, що повязані з безпосереднім обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обовязків позивача, чи носить виконання ним указаних дій від повільний, підзвітний характер з наявності обліку, контролю та рухом і зберіганням цінностей.

Згідно законодавства, що регулює правовідносини між працівником та власником або уповноваженим ним органом, працівник набуває статусу особи, що безпосередньо обслуговує грошові та товарні цінності тільки після отримання нею особисто матеріальних цінностей під звіт. Згідно абзацу першого п.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпусту та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, що затверджена Наказом Мінпаливенерго України, Мінтранс звязку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008року № 281/171/578/155, визначено, що акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП є підставою для оприбуткування нафти і нафтопродуктів у складському обліку та відображення на відповідних рахунках бухгалтерського обліку в підзвіт матеріально відповідальних осіб. На підставі абзацу четвертого п.5.2.7 Інструкції закріплено, що уся кількість нафти або нафтопродуктів, що надійшла на підприємство в залізничних цистернах, зазначається в журналі обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою № 6- НП. Записи в журналі робляться на підставі відвантажувальних документів і актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5- НП. В судовому засіданні представник позивача не заперечував проти того, що у ТОВ «Інтерім-Сервіс», у відповідності до вказаної Інструкції заповнювалися акти приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП. Судом досліджувалися вказані документи та ніким з учасників процесу не заперечувалося, що вони підписані ОСОБА_1 як головою комісії з боку ТОВ «Інтерім-Сервіс», акти замірів вагоно-цистерн підписані з боку ТОВ «Інтерім-Сервіс» підписані тільки ОСОБА_1, що свідчить про отримання товарно-матеріальних цінностей вказаних у даних документах, саме позивачем під звіт.

З цих підстав, суд приходить до висновку, що відсутність журналу обліку надходження нафти та нафтопродуктів за формою № 6-НП і журналу вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою № 7-НП, порушення строків зберігання пропусків на вивіз автомобільним транспортом товарно-матеріальних цінностей зі складу ПММ, надання недостовірних даних про фактичні залишки продуктів, які відображені у щомісячних порівняльних відомостях підписаних ОСОБА_1, свідчить про недодержання порядку проведення операцій з матеріальними цінностями, а саме на відсутність з боку ОСОБА_1 як посадової особи належного обліку, контролю за рухом і зберіганням паливно-мастильних матеріалів. Суд критично ставиться до тверджень сторони Позивача, що його посада не відноситься до посад, які безпосередньо обслуговують матеріальні цінності, і позиції, що матеріальні цінності він не отримував під звіт, тому що ці твердження також спростовуються наявними в матеріалах справи іншими документами, а саме: товарно-транспортними накладними які є товаросупровідними документами, що оформлюються в основному при вантажоперевезенні наземним транспортом, служать для ведення обліку руху товарно-матеріальних цінностей при їх перевезеннях і доставці вантажоодержувачу; актами замірів вагоно-цистерн, актами про приймання нафти або нафтопродуктів, наданими суду стороною відповідача за ухвалою суду за період з липня по грудень 2015 року. У досліджених судом накладних, зокрема накладній (аркуш справи 186, том № 1) вантажоодержувачем вказано ОСОБА_1 за довіреністю №27 від 01.07.2015 року, що свідчить проймання ним вантажу 27.07.2015 року з боку ТОВ «Інтерім-Сервіс».

Зважаючи на все вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач мав підстави для втрати довіри.

Стосовно правової позиції сторони позивача, що оспорювальний наказ про звільнення позивача створено та підписано особою, яка не мала на це повноважень суд дійшов наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерім-Сервіс» створено відповідно до законів України «Про господарські товариства», «Про підприємництво» на підставі Установчого договору про створення Товариства від 29 травня 1997 року. Статут Товариства затверджено Установчими зборами та зареєстровано Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради народних депутатів 5 червня 1997 року, реєстраційний номер 481. Першими Засновниками Товариства були: - компанія «INTERIM (OVERSEAS) LIMITED», в особі представника компанії ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності від 25 червня 1996 року (№ легалізації 12810), та громадянка України ОСОБА_3.

Згідно до наказу № 1 ОК Найду ОСОБА_13 прийнято на роботу з 03 січня 1998 року на посаду генерального директора ТОВ «Інтерім-Сервіс» з окладом згідно штатного розкладу.

13 червня 2012 року зареєстровано нову редакцію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерім-Сервіс», затверджено загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерім-Сервіс» протокол № 22 від 13 червня 2012 року. Згідно до розділів 8.1.1, Статуту Вищим органом Товариства є загальні збори учасників. Загальні збори мають право приймати рішення з будь-яких питань діяльності Товариства, внесених до порядку денного зборів, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Відповідно до п.8.2., 8.4.5. Статуту директор Товариства є виконавчим органом Товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю; прийняття на роботу та звільнення персоналу Товариства. 30 грудня 2015 року відбулися загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерім-Сервіс», на яких прийнято рішення про призначення уповноваженою особою для ведення переговорів від імені підприємства з потенційними клієнтами в тому числі і за кордоном, генерального директора ОСОБА_2. Уповноважено генерального директора ОСОБА_2 здійснювати приймання та звільнення працівників підприємства. Для цього ОСОБА_2 має право підписувати накази про прийняття на роботу, про переведення, про заохочення, про накладення стягнення, про надання відпусток, звільнення, здійснювати відповідні записи в трудових книжках працівників, засвідчувати достовірність копій документів. 30 грудня 2015 року ТОВ «Інтерім-Сервіс» в особі директора ОСОБА_3, на виконання рішення загальних зборів учасників ТОВ «Інтерім-Сервіс», оформленого протоколом № 25 від 30.12.2015 року, цією довіреністю уповноважує генерального директора ОСОБА_2 вести від імені та інтересах ТОВ «Інтерім-Сервіс» переговори з потенційними клієнтами, утому числі і за кордоном; - здійснювати приймання та звільнення працівників підприємства. Для цього ОСОБА_2 має підписувати накази про прийняття на роботу, про переведення, про заохочення, про накладення стягнення, про надання відпусток, про звільнення, здійснювати відповідні записи у трудових книжках працівників, засвідчувати достовірність копій документів.

Таким чином з підстав викладених вище, суд вважає, що наказ про звільнення ОСОБА_1, підписаний ОСОБА_2, у відповідності до вимог чинного законодавства України, не суперечить Статуту підприємства, а доводи сторони позивача про створення та підписання оскаржувального наказу особою, що немала на цей повноважень, є формальними та такими, що не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи та встановлені судом обставини в достатній мірі містять в собі належні докази та відповідну інформацію, які дають підстави вважати, що Позивач за характером своїх обов'язків відноситься до осіб, на яких поширюються положення п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що посадові обов'язки позивача безпосередньо пов'язані з обслуговуванням грошових цінностей, невиконання яких дають підстави з боку керівництва Товариства для втрати до нього довір'я, що тягне за собою звільнення за п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність звільнення позивача з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а тому вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі не підлягають до задоволенню.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України, та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерім-Сервіс» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: