АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г., Чупікової В.В.

секретар Окармус О.М.

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» про захист прав споживачів шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 травня 2016 року,

встановила:

В грудні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» про захист прав споживачів шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Посилалися на те, що 26 жовтня 2014 року ОСОБА_1, користуючись на підставі довіреності автомобілем марки BMW 7401, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3, о 3 год. 51 хв. скористався послугами приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» автозаправочної станції № ІФ22, що знаходиться по вул. Чернівецькій, 3 у с. Остриця Новоселицього району Чернівецької області, та заправив автомобіль пальним марки «А-95 пульс» на суму 1 231 грн. з бензоколонки № 2 указаної АЗС.

Після заправки, проїхавши 500 метрів, двигун автомобіля раптово припинив свою роботу й запуск двигуна та подальший рух автомобіля стали неможливими, оскільки працівники АЗС у бензобак автомобіля замість бензину указаної марки заправили дизельне пальне марки «Євро5-ВО ТМ Pulls».

Вказує, що під час обслуговування на АЗС в паливний бак вищевказаного транспортного засобу замість бензину, заправку яким передбачено технічною документацією на автомобіль, працівниками АЗС залито повний бак дизельного пального, що призвело до пошкодження транспортного засобу й відповідно

________________________________________________________________

22ц-900/2016 р. Головуючий у 1нстанції ОСОБА_4

Категорія 57 доповідач Савчук М.В.

завдання матеріальної та моральної шкоди.

ОСОБА_1 просив у рахунок відшкодування матеріальних збитків стягнути з відповідача 12 019 грн, з яких: 700 грн - витрат, понесених на послуги евакуатора, 10 920,85 грн - вартість відновлювального ремонту та запасних частин та 399 грн - вартість пального марки А-95 Євро на АЗС ПАТ «Укрнафта» №24/025, яким було заправлено автомобіль з метою перевірки паливної системи.

Крім того, вказує на те, що ОСОБА_3, як власнику пошкодженого транспортного засобу, було спричинено моральну шкоду внаслідок душевних хвилювань у звязку з неможливістю користування автомобілем.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_3 просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вважають, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки ним доведено належними доказами обґрунтованість позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПП «ОККО-Нафтопродукт» просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3 та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується в висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що ПП «ОККО-Нафтопродукт» здійснює діяльність з реалізації в роздріб нафтопродуктів на автозаправочних станціях, у тому числі й на АЗС маг. №ІФ22 ПП «ОККО-Нафтопродукт», що знаходиться за адресою вул. Чернівецька, 23 в с. Остриця Новоселицького району Чернівецької області.

Транспортний засіб марки BMW 7401, загальний легковий седан-В, 2000 року випуску, номерний знак АА19260Н належить на праві власності ОСОБА_3 ОСОБА_1 користується ним на підставі довіреності (з правом продавати, здавати в оренду, позичати, передавати в іпотеку) від 02.12.2014 року (а/с 44, 47).

26 жовтня 2014 року ОСОБА_1 о 3 годині 51 хв скористався послугами ПП «ОККО-Нафтопродукт», що знаходиться по вул. Чернівецькій, 3 у с. Остриця Новоселицького району Чернівецької області, та здійснив придбання пального ДП-Л-Євро5ВО ТМ Pulls на суму 1 231 грн з бензоколонки №2 указаної АЗС, що підтверджується копією фіскального чеку АЗС маг. №ІФ22 ПП «ОККО-Нафтопродукт» (а/с 37).

Вказаний фіскальний чек АЗС маг. №ІФ22 ПП «ОККО-Нафтопродукт» спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 замовив та придбав пальне марки «А-95 пульс».

В подальшому, як зазначено позивачем ОСОБА_1, після заправки автомоблія, проїхавши 500 метрів від заправки в бік м. Чернівці, двигун автомобіля раптово припинив свою роботу й запуск двигуна та подальший рух автомобіля стали неможливими.

Автомобіль марки BMW 7401 номерний знак АА19260Н був доставлений евакуатором на станцію технічного обслуговування й за послуги евакуатора ОСОБА_1 було сплачено 700 грн.

За наслідками обстеження автомобіля на СТО встановлено, що причиною виниклої неполадки стало потрапляння до його паливної системи дизельного пального й відповідно в результаті цього вийшла з ладу паливна система автомобіля, а також деякі конструктивні механізми паливної системи (фільтр та форсунки), які потребували заміни.

При цьому, як убачається з наданих позивачем ОСОБА_1 копій рахунків від 27 жовтня 2010 року, від 1 грудня 2014 року, акту про надання послуг від 27 жовтня 2014 року, виданих ПП «ОСОБА_5В.» та довідки ПП «ОСОБА_5В.», позивачем за результатами проведеного технічного обслуговування автомобіля (з урахуванням вартості проведених робіт та вартості замінених запчастин паливної системи) було сплачено кошти в сумі 10 920,85 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

З огляду на вказане, доведенню підлягають і обставини спричинення шкоди, якими саме неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю спричинена ця шкода майну чи майновим правам особи, вина особи та причинний зв'язок між такими діями і завданою шкодою.

Порядок проведення роздрібної торгівлі бензином, дизельним пальним, гасом, маслами, мастилами визначено Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року, №1442.

Відповідно до п. 2 Правил, роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Крім того, у п. 11 Правил визначено, що шкода, завдана життю, здоров'ю споживача або його майну внаслідок використання нафтопродуктів неналежної якості, підлягає відшкодуванню суб'єктом господарювання в повному обсязі та в порядку, установленому законодавством.

Згідно пп. 34, 35 вищевказаних Правил заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки. Дозволяється також відпускати нафтопродукти (крім скрапленого вуглеводневого газу) в тару споживача (металеві каністри). Відпуск бензину в тару з полімерних матеріалів і в скляну тару забороняється. Заправка автотранспортних засобів провадиться за допомогою оператора АЗС або водієм самостійно під наглядом оператора.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що чеком на придбання пального не підтверджуються доводи позивача в тій частині, що він при придбанні на АЗС відповідача замовляв саме бензин марки А-95 пульс, а не дизельне пальне, а також те, що придбане у відповідача паливо було залито саме в паливний бак автомобіля марки BMW 7401 номерний знак АА19260Н, яким користувався позивач.

Позивачем не доведено, що він при придбанні палива замовив саме бензин, а не дизельне пальне, яке в подальшому було злито на СТО.

Будь-якого висновку експертизи на підтвердження того, що в баку автомобіля було дизельне пальне придбане саме на АЗС відповідача матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду про те, що позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями працівників відповідача, які виявилися у вчиненні помилки щодо відпуску певного виду паливу та шкодою, завданою позивачу ОСОБА_1, а саме виходом з цих причин з ладу паливної системи та вини в цьому відповідача.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в результаті дій відповідача.

Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

Пунктом 2 ст. 16 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що на споживача покладається обовязок довести: наявність шкоди, наявність дефекту в продукції і наявність причинно-наслідкового звязку між такими шкодою та дефектом.

Споживачем в силу Закону України "Про захист прав споживачів" є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Отже, потерпілим може бути як фізична, так і юридична особа, незалежно від того, чи вона придбала продукцію для власного споживання, чи для якоїсь іншої, в тому числі комерційної діяльності.

Враховуючи вищевказані положення законодавства про захист прав споживачів та заявлені вимоги в частині обґрунтування наявності правових підстав для відшкодування завданої матеріальної шкоди ПП «ОККО-Нафтопродукт», а саме відшкодування завданої внаслідок допущеної працівниками АЗС помилки в частині заправки автомобіля дизельним паливом замість бензину, що призвело до виходу з ладу паливної системи автомобіля, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку до спірних правовідносин сторін норми Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовується, оскільки позивачем не оспорюється належна якість придбаного товару - дизельного пального на АЗС, а дії працівників АЗС з приводу помилкового залиття у бак автомобіля іншого пального, що призвело до виходу з ладу паливної системи автомобіля.

Судом першої інстанції зроблено правильний висновок про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 внаслідок пошкодження його майна, оскільки ним не доведено, що саме з вини ПП «ОККО-Нафтопродукт» відбулося вказане пошкодження, що призвело до спричинення моральних страждань.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Наявність вини є необхідною складовою для розгляду питання щодо відшкодування моральної шкоди.

Необгрунтованими є посилання в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не прокоментував результатів оцінки показань трьох свідків, які вказували на порушення, допущені працівниками відповідача, оскільки не зазначено прізвища вказаних свідків та їх покази, які, на думку заявників, впливають на рішення суду.

________Не заслуговують на увагу посилання заявника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не врахував, що функції касира-продавця за фіскальним апаратом виконував охоронець, оскільки вказана обставина не впливає на висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та вірно застосував норми матеріального та процесуального права до даних правовідносин.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: