Справа № 188/262/16-ц
Провадження № 2/188/241/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Брагін А.А.,

за участю позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження строку прийняття спадщини за законом,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2016 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідачка) про продовження строку прийняття спадщини.

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що вона є спадкоємцем за законом після матері ОСОБА_3, яка померла 11 жовтня 2000 року. Факт родинних відносин позивачки з спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження. Після одруження вона змінила прізвище на «Сніжковська», що підтверджується свідоцтвом про одруження.

Позивачка стверджує, що після померлої матері ОСОБА_3 залишилася спадщина, що складається з земельної ділянки та житлового будинку за адресою: вул. Станційна буд. 68 в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, яку відповідачка за домовленістю з позивачкою успадкувала за законом. На той період часу позивачка не оформляла свої спадкові права на спадщину у зв'язку з її хворобою та тяжкою хворобою її сина, ОСОБА_4, який помер 21 листопада 2006 року. Позивачка є інвалідом П групи, на той час була в тяжкій депресії, в скрутному матеріальному становищі, знаходилася на обліку в Першотравенському управлінні праці та соціального захисту населення та доглядала за інвалідом І групи ОСОБА_4

Позивачка вказує, що відповідачка запевнила її, що їй не потрібно звертатися до нотаріальної контори для оформлення права власності на земельний пай, бо вона буде ділитися отриманими доходами від земельної ділянки (паю), але цього не зробила, ввела її в оману, і на сьогоднішній день відмовилася ділитися з позивачкою доходами, які отримує з земельної ділянки, спадщини після померлої матері. Позивачка була вимушена звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини.

На підставі ст. 550 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), чинного на час відкриття спадщини, позивачка просить суд продовжити їй строк для прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 11 жовтня 2000 року.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що позивачка знала про те, що відкрилася спадщина, вони домовилися про те, що ОСОБА_2 прийме спадщину одна та оформить право власності на земельну ділянку на себе. Ніхто позивачку не обмежував у праві подачі заяви на прийняття спадщини, але вона цього сама не зробила.

Заслухавши пояснення сторін та вивчивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до розяснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року за № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

11 жовтня 2000 року померла ОСОБА_3, яка була матірю позивачки та відповідачки, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 648063, виданим 05.01.2016 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району (а.с. 10), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та житлового будинку, розташованого за адресою вул. Станційна, 68, с. Дмитрівка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги є донька ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2

Родинний зв'язок між позивачкою та померлою ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження серії УГ № 634013, виданим 19.06.1945 року Кіровською сільською радою Близнюківського району Харківської області (а.с. 8).

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч. 1), або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ч. 2). Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 3).

Стаття 550 ЦК УРСР передбачає, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

З дня відкриття спадщини після смерті спадкодавці пройшло більше ніж 15 років, і лише 17.02.2016 року позивачка звернулася до Петропавлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском нею строку на звернення для отримання свідоцтва на прийняття спадщини. Також додатково повідомила позивачці, що 04.05.2001 року спадщину прийняла за законом донька померлої ОСОБА_5, що підтверджується листом нотаріуса позивачці від 17.02.2016 року за вихідним № /02-31 (а.с. 12).

Посилання позивачки на усні домовленості між нею та відповідачкою стосовно прийняття спадщини та інші обставини догляд за хворим сином до 2006 року (а.с.6,7,9), наявність у позивачки з 2009 року інвалідності (а.с.6), як на причини пропуску строку, судом до уваги не приймаються, оскільки ці обставини не є поважними причинами, які б пояснювали неподання позивачкою заяви до нотаріальної контори протягом настільки тривалого часу.

Враховуючи те, що в судовому засіданні не встановлено поважних причин пропуску позивачкою після смерті своєї матері встановленого ст. 249 ЦК УРСР шестимісячного строку для прийняття спадщини, позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст. 550 ЦК УРСР, керуючись статтями 10,11, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження строку прийняття спадщини за законом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні, в той же строк з дня отримання його копії, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_6