Провадження №2/761/1604/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарях Голопич Н.Р., Козак Н.В., Іовенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного банку «БМ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного банку «БМ Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання кредитного договору удаваним, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного банку «БМ Банк», третя особа: ОСОБА_1 про визнання поруки припиненої , -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «БМ Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 10.09.2008 року. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 отримав за кредитним договором № 566/100908 від 10.09.2008 року грошові кошти у розмірі 140 337,00 швейцарських франків та взяв на себе зобов»язання повернути кошти у строк 09.09.2033 р. з відсотками на рівні 8,99% річних. З метою забезпечення виконання зобов»язань за договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки за умовами якого поручитель взяла на себе зобов.2язання відповідати за зобов»язанням позивальника як солідарний боржник. У зв2язку із неналежним виконанням умов кредитного договору у ОСОБА_1. виникла заборгованість, яка станом на 17.08.205 р. складає суму у розмірі 110 248,18 швейцарських франків. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник не виконує належним чином своїх зобов»язань, ігнорує вимоги банку щодо сплати заборгованості та повернення коштів представник позивача просить суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості у розмірі 110 248,18 швейцарських франків та покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із вимогами банку ОСОБА_1 пред»явив зустрічний позов, яким просив визнати кредитний договір удаваним правочином. Зазначив, що фактично правочин укладався у національній валюті України - гривні. Просив суд визнати правочин удаваним та визнати кредитний договір № 566/100908 від 10.09.2008 року, укладеним між ВАТ «БМ Банк» та ОСОБА_1 укладеним в національній валюті України на умовах, визначених у кредитному договорі.

В свою чергу представник ОСОБА_2 пред»явив зустрічний позов відповідно до якого просив визнати поруку припиненою з тих підстав, що відсоткова ставка в період з 12.11.2014 р. по 29.12.2014 р. збільшувалась до 13,99% . Таке збільшення відбулось за відсутності згоди поручителя і є підставою згідно до ст.. 559 ЦК України для визнання поруки за договором поруки від 10.09.2018 р. припиненою з 12.11.2014 р.

В судовому засіданні представник ПАТ «БМ Банк» підтримав вимоги первісного позову, просив задовольнити в повному обсязі. Просив відмовити у задоволенні зустрічних позовів, зважаючи на їх безпідставність.

Представник ОСОБА_1., ОСОБА_2 просили відмовити у задоволенні позову банку та задовольнити зустрічні позови відповідно до підстав з яких їх заявлено.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, в той час як у задоволенні зустрічних позовів необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено і не заперечується учасниками процесу, що 10.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «БМ Банк», правонаступником якого є та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 566/100908 за умовами якого банк взяв на себе зобов»язання надати позичальнику грошові кошти у розмірі 140 337,00 швейцарських франків строком до 09.09.2033 р. для придбання нерухомого майна на первинному ринку.

В свою чергу ОСОБА_1 взяв на себе зобов»язання повертати грошові кошти до відповідно до Графіку погашення кредиту та сплатити відсотки із розрахунку 8,99% річних.

Також н заперечувалась в судовому засіданні представниками сторін та обставина, що протягом дії кредитного договору до нього сторонами укладались додаткові угоди.

Виконання зобов'язань може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням завдатком, відповідно до ст. 546 ЦК України.

Згідно до приписів ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Також не заперечувалось учасниками процесу та обставина, що 10.09.2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 566/100908 за яким поручитель зобов»язався перед банком відповідати за зобов»язаннями позичальника за кредитним договором в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісії, сплату неустойки.

Представник ОСОБА_1. не заперечує укладання кредитного договору, проте зазначає, що грошові кошти отримувались позичальником у національній валюті - гривні, а тому договір є удаваним і до нього мають бути застосовані відповідні наслідки, передбачені ст. 235 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту договору.

Не оспорювалась у судовому засіданні та обставина, що за укладеним сторонами правочину, позивач позичальник взяв на себе зобов»язання повернути грошові кошти отримані в банку та сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі передбачені угодою.

При цьому під час розгляду справи обставин, які б свідчили про укладання сторонами іншого правочину, якому не притаманні ознаки кредитного договору не були встановлені.

За таких обставин підстави для визнання договору удаваним відсутні, а отже відсутні і підстави для задоволення зустрічного позову.

З іншого боку до матеріалів справи представником відповідача долучено докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 належним чином не виконуються умови договору.

Як свідчить наданий представником ПАТ «БМ Банк» розрахунок заборгованості станом на 17 серпня 2015 р. остання становить суму у розмірі 110 248, 18 швейцарських франків і складається з: заборгованості по кредиту у сумі 102 471,86 швейцарських франків, заборгованості по процентам у сумі 6 631,31 швейцарських франків. Також до суми заборгованості включено пеню нараховану за порушення строків сплати процентів - 1109,82 швейцарських франків та пеню за порушення строків сплати кредиту у сумі - 29,28 швейцарських франків, що їх нараховано відповідно до п. 8.1. кредитного договору.

За приписами ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу. Пені).

Як свідчать надані докази пеня за порушення зобов»язань за договором обрахована банком з 2009 р., що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Беручи до уваги порушення позичальником строки повернення кредитних коштів, представник банку просить стягнути заборгованість солідарно з позичальника та поручителя.

Представник ОСОБА_2 просить суд визнати поруку припиненою, зважаючи на те, що за наданим розрахунком заборгованості процентна ставка за кредитним договором в період з 12.11.2014 р. по 29.12.2014 р. збільшувалась до 13,99%.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як пояснив в судовому засіданні представник банку за значений позивачем за зустрічним позовом період процентна ставка нараховувалась відповідно до умов договору, оскільки в порушення умов кредитного договору позичальник після закінчення договору страхування життя 03.09.2014 р. не продовжив термін його дії. Тому на виконання умов кредитного договору банком застосував в цей період передбачене угодою збільшення ставки на 5%.

За умовами кредитного договору, а саме умов кредитування, що є його невід»ємною частиною, передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшити відсоткову ставку у разі порушення позичальником умов страхування на термін протягом якого триває порушення.

Суд погоджується з твердженням представника банку про залишення поза увагою з боку представника ОСОБА_2 обставини ознайомлення поручителя з умовами договору, а отже і погодженням права банку на застосування збільшення процентної ставки в разі наявності порушення.

Зважаючи на такі обставини суд приходить до висновку, що представником позивача за зустрічним позовом не доведено, що в розумінні положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, наявні підстави для визнання поруки припиненою.

Згідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Враховуючи, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження твердження представника позивача щодо неналежного виконання позивальником взятих на себе зобов»язань за кредитним договором, що представником останнього не заперечувалось у судовому засіданні суд вважає за можливе задовольнити вимоги представника ПАТ «БМ Банк» частково та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по кредиту у сумі 102 471,86 швейцарських франків, заборгованість по процентам у розмірі 6 631,31 швейцарських франків, а всього - 109 103,17 швейцарських франків.

В задоволенні вимог в частині стягнення пені суд вважає за можливе відмовити, виходячи з того, що її нарахування не відповідає вимогам чинного законодавства та зважаючи на положення ст. 11 ЦПК України.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215 ЦПК України, ст.ст. 235,258,526,554,559, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» солідарно суму у розмірі 109 103,17 швейцарських франків.

Стягнути зОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» судовий збір у розмірі 1 827 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» судовий збір у розмірі 1 827 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя