Ухвала

іменем україни

30 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., КолодійчукаВ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства комерційного банку «Даніель» про визнання недійсним додаткового договору до іпотечного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства комерційного банку «Даніель» (далі - ПАТ КБ «Даніель») про визнання недійсним додаткового договору до іпотечного договору.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 25 лютого 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю комерційним банком «Даніель» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № Т-141/5-КЗН, відповідно до якого останній надано кредит у сумі 750 000 грн, строком до 24 лютого 2023 року зі сплатою 16,9 % річних за користування кредитними коштами. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, згідно з яким вона передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0722 га, розташоване на ній домоволодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та двоповерховий будинок під магазин продовольчих товарів, кафетерій, офісне приміщення та житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2. 29 грудня 2008 року було укладено додаткові угоди до договорів кредиту, поруки та іпотечного договору. 29 грудня 2008 року ОСОБА_5 було повернуто всю суму боргу за кредитним договором від 25 лютого 2008 року №Т-141/5-КЗН. Вважав, що оскільки зобов'язання за основним договором позичальником були виконані в повному об'ємі, тому і іпотечний договір від 25 лютого 2008 року, укладений між банком та ОСОБА_5 є припиненим в силу закону. Додатковий договір від 29 грудня 2008 року до кредитного договору від 25 лютого 2008 року №Т-141/5-КЗН, укладений між банком та ОСОБА_5. по суті є новим кредитним договором зі споживчого кредитування в іноземній валюті, тому на укладення нового договору іпотеки необхідна його згода, як співвласника іпотечного майна. Оскільки такої згоди отримано не було, тому додатковий договір до іпотечного договору від 29 грудня 2008 року є недійсним.

Враховуючи наведене, просив визнати недійсним додатковий договір до іпотечного договору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 02 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки додатковий договір до договору іпотеки, укладений 29 грудня 2008 року між банком та ОСОБА_5 не є новим договором, який регулює питання розпорядження спільним з позивачем майном, а є способом забезпечення виконання зобов'язання, тому не створює для ОСОБА_4 жодних обов'язків.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

В.М.Колодійчук

Т.О.Писана