АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №428/4411/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1276/К/16 суддя Коваля А.М.
Категорія - 48 (I) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар Маслова К.В.,

за участю: заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2012 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна таким, що було набуто під час спільного проживання та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2012 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна таким, що було набуто під час спільного проживання та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10.12.2012 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.02.2013 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_4, встановлено факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 01.01.2004 р. по день реєстрації шлюбу 26.05.2006 р., визнано квартиру №9 в житловому будинку №32 по вул. Г.Тикви в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області та житловий будинок №12 по вул. Свердлова в с. Капулівка Нікопольського району Дніпропетровської області обєктами права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири №9 в житловому будинку №32 по вул. Г.Тикви в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області та на 1/2 частину житлового будинку №12 по вул. Свердлова в с. Капулівка Нікопольського району Дніпропетровської області.

Заявник ОСОБА_2 вказує, що спірне майно, що було розподілено між сторонами, придбано за кошти від реалізації його власних квартир в м. Одеса та м. Павлоград Дніпропетровської області, договори про продаж яких він надавав під час розгляду справи Орджонікідзевським міським судом, однак вони відсутні в матеріалах справи.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив суд переглянути рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, які передбачені п.п. 1,2 ч.2 ст.361 ЦПК України та зазначене рішення суду скасувати в частині розподілу майна, а саме пункти 2,3,4,5 резолютивної частини і направити справу на новий розгляд.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2012 року - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та задоволення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2012 року.

Зокрема, на думку заявника, згідно ст.21 ЦПК України суддя Коваль А.М. не мав права розглядати справу, так як він уже залишав його заяву без розгляду та ухвала була скасована судом апеляційної інстанції. Крім того, апелянт вважає, що на упередженість судді вказує той факт, що у розгляді справи брав участь представник ОСОБА_3 ОСОБА_5, хоча довіреність, на підставі якої він діє в інтересах ОСОБА_3, є недійсною, бо не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат».

Також, ОСОБА_2 посилається на те, що суть його заяви полягала у крадіжці договорів зі справи, що є, на його думку, підставою для перегляду рішення суду від 10.12.2012 року.

Апелянт зазначає, що під час постановлення оскаржуваної ухвали, судом не враховано розяснення, викладені у п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року.

Крім того, апелянт вказує, що у випадку, коли б він знав про зникнення договорів перед дебатами 10.12.2012 року, він би надав їх копії.

На думку заявника, справа за його заявою належним чином не розглядалась, оскільки суд відмовив йому у прослуховуванні звукозапису судового засідання від 10.12.2012 року та не виконав вимоги, зазначені у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року.

Крім того, апелянт вказує, що він звертався до прокуратури з приводу факту крадіжки договорів, однак прокурор м. Орджонікідзе відмовився розглядати його заяву.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що ухвала суду, на її думку, законна та обґрунтована, тому просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10.12.2012 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_4: встановлено факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 01.01.2004 року по день реєстрації шлюбу 26.05.2006 року, визнано квартиру №9 в житловому будинку №32 по вул. Г.Тикви в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області та житловий будинок №12 по вул. Свердлова в с. Капулівка Нікопольського району Дніпропетровської області обєктами права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири №9 в житловому будинку №32 по вул. Г.Тикви в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області та на 1/2 частину житлового будинку №12 по вул. Свердлова в с. Капулівка Нікопольського району Дніпропетровської області. (том 1, а.с.50-52)

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2013 року, вказане рішення суду залишено без змін. (том 1, а.с.81-82)

Звертаючись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10.12.2012 року, ОСОБА_2 посилався на те, що спірне майно, що було розподілено між сторонами, придбано за кошти від реалізації його власних квартир в м. Одеса та м. Павлоград Дніпропетровської області, а договори про продаж, які він надавав під час розгляду справи Орджонікідзевським міським судом, відсутні в матеріалах справи.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що факти, на які посилається заявник, вже були предметом судового розгляду та досліджувалися під час розгляду справи, а тому дані обставини не можна визнавати нововиявленими і вони не можуть бути підставою для перегляду рішення суду.

Колегія судів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

У пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» розяснено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Обґрунтовуючи свою заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_2 посилався на те, що спірне майно, що було розподілено між сторонами, придбано за кошти від реалізації його власних квартир в м. Одеса та м. Павлоград, Дніпропетровської області, договори про продаж яких він надавав під час розгляду справи Орджонікідзевським міським судом, однак вони відсутні в матеріалах справи,

Однак, як убачається з тексту апеляційної скарги на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2012 року (том 1, а.с.61-64), відповідач ОСОБА_2 із вищевказаних підстав оскаржував зазначене рішення суду та на підтвердження доводів апеляційної скарги надавав суду копії договорів купівлі-продажу від 16 серпня 2005 року та від 22 липня 2003 року (том 1, а.с.67,68).

Таким чином дані доводи заявника були предметом перегляду справи в суді апеляційної інстанції і за результатами їх розгляду була постановлена ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2013 року про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін. (том 1, а.с.81-82)

За таких обставини, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги щодо крадіжки договорів зі справи, що на думку ОСОБА_2, є підставою для перегляду рішення суду від 10.12.2012 року за нововиявленими обставинами, оскільки копії вищевказаних договорів купівлі-продажу були додані заявником до апеляційної скарги на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2012 року та були предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, дійшов правильного висновку про необґрунтованість доводів заявника, оскільки зазначені ним обставини були предметом судового розгляду та в силу положень ч.2 ст.361 ЦПК України не можуть бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що у випадку, коли б він знав про зникнення вищевказаних договорів перед дебатами 10.12.2012 року, він би надав їх копії, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Крім того, колегією суддів враховується, що копії вищевказаних договорів купівлі-продажу були додані заявником до апеляційної скарги на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2012 року та досліджувались судом апеляційної інстанції.

Згідно розяснень, викладених у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

Однак, посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що під час постановлення оскаржуваної ухвали, судом не враховано розяснення, викладені у п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки обставини, на які посилався заявник були йому відомі під час розгляду справи, так як він вказував на них в своїй апеляційній скарзі на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2012 року, та вони були розглянуті та відхилені судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неналежного розгляду судом першої інстанції його заяви, у звязку з відмовою йому у прослуховуванні звукозапису судового засідання від 10.12.2012 року та не виконанням вимог зазначених у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року, відхиляються колегією суддів, так як вони не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для перегляду вказаного рішення суду за нововиявленими обставинами.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що суддя Коваль А.М. не мав права розглядати справу, так як він уже залишав його заяву без розгляду та ухвала суду була скасована судом апеляційної інстанції, колегія суддів не може взяти до уваги з наступних підстав.

Положеннями ст.23 ЦПК України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. На підставах, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а так само у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Коваля А.М. від 05 лютого 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду залишено без розгляду. (том 2, а.с.17-18) Вказана ухвала суду була скасована ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року (том 1, а.с.65-66), а заяву ОСОБА_2 направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Разом з тим, скасування ухвали судді про залишення заяви без розгляду, відповідно до ч.1 ст.21 ЦПК України, не є підставою для відводу судді Коваля А.М. та не перешкоджає його участі у розгляді заяви ОСОБА_2

Посилання ОСОБА_2 про те, що на упередженість судді вказує той факт, що у розгляді справи брав участь представник ОСОБА_3 ОСОБА_5, хоча довіреність, на підставі якої він діє в інтересах ОСОБА_3, є недійсною, бо не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони є безпідставними та не свідчать необєктивність і упередженість судді, що розглядав заяву ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він звертався до прокуратури з приводу факту крадіжки договорів, однак прокурор м. Орджонікідзе відмовився розглядати його заяву, відхиляються колегією суддів, оскільки вони не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали суду відсутні, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду на підставі п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є.Ляховська

ОСОБА_6