Номер провадження: 22-ц/785/4606/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання Лопотана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення межових знаків, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.04.2016 року,

встановила:

05.02.2016 року ОСОБА_2 звернулася з вказаним позовом та просила суд відновити межові знаки між ділянками ОСОБА_2, розташованої за адресою: Одеська обл., м.Роздільна, вул. Гоголя, буд. 84 та ОСОБА_3, розташованої за адресою: Одеська обл., м.Роздільна, вул. Гоголя, буд. 84-а; зобовязати відповідачку перемістити і закріпити межові стовпики та металеву сітку на ширину 0,86 м, довжиною 13,62 м, згідно встановленої технічної документації. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.06.2015 року належить земельна ділянка, площею 0,0816 га, яка виділена в натурі продавцям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за згодою із сусідами. Відповідач ОСОБА_3 із своїми синами самовільно зняла сітку і самовільно зайняла земельну ділянку розміром 0,86 м х 13,62 м = 11,7132 м2, перемістивши межові знаки в глибину двору на 0,86 м, чим зробила неможливим вїзд у двір позивача. Комісія Роздільнянської міської ради зафіксувала вищевказане порушення добросусідства та був складений акт обстеження прибудинкової території, а також рекомендовано позивачу звернутися до суду.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.04.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просять рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представник обґрунтовують тим, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо недоведеності позовних вимог, адже договір купівлі-продажу спірної ділянки чітко встановлює її межові знаки та вже після придбання цієї ділянки позивачем, відповідач самовільно зняла сітку, металеві стовпи та захопила частину ділянки, що підтверджується ОСОБА_1 комісії Роздільнянської міської ради від 08.12.2015 року. Межі земельної ділянки визначені технічною документацією, підписані суміжниками, в тому числі і відповідачем.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

ОСОБА_7 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 19.06.2015 року придбала у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельну ділянку (кадастровий номер :02:011:0083), що знаходиться за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, вулиця Гоголя,84, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0816 га, в тому числі за земельними угіддями, гектарів: рілля 0,0298 га, капітальна 0,0051 га, капітальна 0,0027 га, капітальна 0,0031 га, прибудинкова територія 0,0409 га. На вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який належить продавцям на праві спільної часткової власності та продається покупцю одночасно з земельною ділянкою на підставі окремого договору. Вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за №1433. Як вбачається з ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 39402684 від 19.06.2015 року, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано на позивача ОСОБА_2 (а.с.7-9). Відповідач ОСОБА_3 користується суміжною земельною ділянкою розміром 15,0х40,0 м., яка не приватизована та перебуває у власності Роздільнянської міської ради (а.с.26-29).

08.12.2015 року комісією Роздільнянської міської ради складено ОСОБА_7 обстеження прибудинкової території за адресою: м.Роздільна, вул.Гоголя,84. В ОСОБА_7 зазначено, що спеціалістами виконавчого комітету було проведено заміри та виявлено розбіжність у фактичних розмірах земельної ділянки ОСОБА_2 та розмірах вказаних у матеріалах технічної інвентаризації. Розбіжність у фактичних розмірах земельної ділянки по вулиці Гоголя,84 та розмірах вказаних у матеріалах технічної інвентаризації житлового будинку виникла в результаті самовільного переміщення сусідкою гр. ОСОБА_3 в сторону вул. Гоголя,84-а, чотирьох металевих стовпів. З посиланням на ст.104 ЗК України, комісія рекомендувала власнику земельної ділянки вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали невиразними. В разі невиконання сусідкою ОСОБА_3 дій, щодо відновлення межових стовпів у відповідності з правовстановлюючими документами, рекомендовано ОСОБА_2 звернутися до суду (а.с.16).

ОСОБА_7 прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 18.02.2014 року вбачається, що межі земельної ділянки за кадастровим №:002:011:0083, яка знаходиться за адресою: м.Роздільна, вул. Гоголя,84 на території Роздільнянської міської ради Роздільнянського району Одеської області, загальною площею: 0,0816 га, в тому числі ріллі 0,0298 га, під одно та двоповерховою житловою забудовою 0,0518 га (з них: під капітальною забудовою 0,0109 га, під прибудинковою територією 0,0409 га), наданої власнику земельної ділянки ОСОБА_9, ОСОБА_5, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в натурі (на місцевості) співпадають з штучними лінійними спорудами і рубежами (зовнішні стінки будівлі, огорожа). На бажання замовника згідно з п.3.8 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Державного комітету України з земельних ресурсів 18.05.2010 року №376, зареєстрованої в міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686 (далі Інструкція), межовими знаками встановленого зразка не закріплювались (а.с.55).

Відповідач спростовує факт підписання цього акту та встановлення межових знаків в натурі. Позивачу, як покупцю земельної ділянки, вказані межові знаки колишніми власниками земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не передавалися та про їх існування їй нічого не відомо.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.3 вказаної Інструкції межі земельних ділянок, що виділяються власникам земельних ділянок в натурі, закріплюються межовими знаками кожна окремо. ОСОБА_2 земельна ділянка за згодою колишніх власників межовими знаками встановленого зразка не закріплювалась, що не перешкоджає їй, як власниці земельної ділянки, звернутися із заявою до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів із заявою про відновлення меж належної їй земельної ділянки, а тому дійшов висновку, що вимога ОСОБА_2 про відновлення межових знаків заявлена нею передчасно.

Вказані висновки зроблені за неправильного застосування норм матеріального права та неврахування норм процесуального права.

Положення ст.158 ЗК України щодо можливості розгляду земельних спорів окрім судів і іншими уповноваженими на те органами державної влади та місцевого самоврядування слід розглядати у взаємозвязку з вимогами ст.124 Конституції України, якою передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Земельний кодекс України містить вичерпний перелік органів, які мають виключне право вирішувати окремі питання у сфері земельних правовідносин.

ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 39402684 від 19.06.2015 року право власності на земельну ділянку зареєстровано на позивача ОСОБА_2 (а.с.7-9).

Відповідно до п.2.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 18.05.2010 року за №376, межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Крайні поворотні точки кожної межі закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, крім випадків збігу вказаних поворотних точок меж з твердими точками на місцевості.

ОСОБА_8 до п.2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах N 43 від 04.05.99 із змінами від 16.03.2009 роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності:

-підготовчі роботи;

-встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки;

-складання кадастрового плану земельної ділянки;

-заповнення бланка державного акта.

За п. 2.3. цієї Інструкції, межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Крайні поворотні точки кожної межі закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, крім випадків збігу вказаних поворотних точок меж з твердими точками на місцевості.

Тобто, вимоги однієї та іншої Інструкції передбачають, що межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами та відповідають вимогам Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками щодо порядку винесення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), у п.п.4.2, 4.3 якої зазначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою.

Разом з тим, позов ОСОБА_2 не може бути задоволений з інших підстав.

Так, не дивлячись на порушення своїх прав, свої вимоги в частині відновлення межових знаків позивач сформулювала таким чином, що в разі ухвалення рішення про їх задоволення (відновити межові знаки між земельними ділянками), буде носити лише декларативний характер, а тому не відновить порушених прав.

Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями уточняти позовні вимоги.

Тоді як вимоги про зобовязання перемістити і закріпити межові стовпи та металеву сітку на ширину 0,86 , довжиною 13,62 м, хоча містять вимоги зобовязального характеру, однак в цій частині не доведені належними доказами (висновками експерта, тощо), а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає за можливим розяснити позивачеві, право подання позову із вимога зобовязального характеру які б могли реально відновити її права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, зроблені з порушення норм матеріального та процесуального права, та оскільки апеляційний суд не наділений повноваженнями щодо уточнення позову, на підставі п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.04.2016 року змінити в частині обґрунтування відмови у позові.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: В.П.Фальчук

ОСОБА_10