№ 207/699/16-ц
№ 2/207/724/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

судді: Литвинчука В.П.

при секретарі: Єрмаковій Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпродзержинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, придбаного у період шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, придбаного у період шлюбу.

В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказав, що з відповідачкою по справі він шлюб уклав 23 листопада 1996 року. Від шлюбу вони мають двох доньок: Єлизавету, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Ірину, ІНФОРМАЦІЯ_2. 16 січня 2015 року їхній шлюб був розірваний. У теперішній час між ними виникло питання про розподіл майна, придбаного у період шлюбу. Ними 10 липня 2003 року, у період шлюбу, у гр. ОСОБА_3 була придбана частина квартири АДРЕСА_1, а 15 липня 2003 року у гр. ОСОБА_4 також була придбана частина цієї ж квартири: № 4 у будинку № 14 по вулиці Воробйова у м. Дніпродзержинську. Тобто, ними у двох осіб була придбана нині спірна квартира. Квартира складається із трьох кімнат загальною площею 64,0м.кв., а жилою 45,8м.кв. Правовстановлюючі документи на квартиру зареєстровані на ім*я відповідачки. Добровільно розділити квартиру, яка ними була придбана у період шлюбу та за спільні кошти, відповідачка не бажає. Вважає, що йому належить ? частина вказаної квартири. Просить позов задовольнити, визнавши за ним право власності на ? частини квартири, яка ними була придбана у період шлюбу та яка знаходиться у їх спільній сумісній власності. У теперішній час він у квартирі не проживає тому, що відповідачка його з квартири вигнала.

Представник позивача вважає, що позов підлягає задоволенню, що сторонами квартира була придбана у період шлюбу, за спільні кошти, що квартира є спільною сумісною власністю сторін.

Відповідачка пред*явленого позову не визнала та пояснила, що позивач у квартирі не мешкає, що вона його вигнала. Ними дійсно в період шлюбу була придбана нині спірна квартира. Однак, квартира була придбана за кошти її батьків. Батьки позивача у участі у придбанні квартири не приймали. Вони за особисті кошти придбати квартиру не могли із-за невеликої заробітної плати позивача. Після розлучення позивач стосовно неї застосовував фізичне насильство. Вона позивачу віддала 3 000 доларів США та 1 000 Євро. Тобто, компенсувала вартість 1/2 частини квартири. Окрім того, ними у 2013 році був придбаний автомобіль, який позивач їй повернув. Також вони користувались пенсією її батька. Вона оплачує комунальні послуги. Позивач житлом забезпечений. Він у селі має будинок. У задоволенні позову просить відмовити.

Суд, вислухавши сторони, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Так, свідок ОСОБА_5 пояснила, що сторони знає. Стосунки з ними хороші. Вона співмешкає з батьком позивача. Сторонами квартира була придбана у період шлюбу і за їхні спільні кошти. Сторонами у квартирі був проведений ремонт, бо квартира була у занедбаному стані. Позивач постійно працював і має право на 1/2 частину квартири.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що сторони сусіди і стосунки з ними сусідські. Була дружна сім*я. Діти люблять батька. Квартира сторонами була придбана за спільні кошти. Для придбання квартири сторони заощаджували гроші. Квартира сторонами була придбана у період шлюбу. У позивача в селі є батьківський будинок.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що позивач по справі колишній зять. Стосунки між ними паршиві. Пояснила, що квартира сторін була придбана і у квартирі був проведений ремонт за їхні, батьківські гроші. Вони працювали у Нігеріїї і заробили гроші. Окрім того, їм повернули борг у сумі 1 800 доларів США. Після розлучення дочка заощадила 3 500 доларів США і Євро і віддала їх позивачу. Розписок у позивача вони не брали.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що сторони вона знає, але з позивачем не має ніяких стосунків, а з відповідачкою близькі. З відповідачкою вона разом працює. Сторони жили за рахунок батьків відповідачки: придбали квартиру та машину. Відповідачка у її присутності віддала позивачу 3 500 доларів США, 1 000 Євро і 40 000 рублів. На придбання квартири гроші дав батько відповідачки, які заробив в Африці.

Відповідно до ст. 60 ч.1 Сімейного Кодексу України: «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку /доходу/. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя».

У судовому засіданні було встановлено, що шлюб сторони уклали 23 листопада 1996 року.

Згідно договорів купівлі-продажу частин квартири від 10 липня 2003 року та 15 липня 2003 року, укладених у період шлюбу, сторонами була придбана нині спірна квартира АДРЕСА_1.

При таких обставинах придбана сторонами квартира є їх спільною сумісною власністю.

16 січня 2015 року шлюб сторони розірвали та в теперішній час виникла необхідність розподілу майна, придбаного у період шлюбу.

Згідно зі ст. 68 Сімейного Кодексу України: «Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу».

При цьому, відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України: «Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу».

У судовому засіданні було встановлено, що добровільно розділити квартиру, яка є спільною сумісною власністю подружжя та була придбана сторонами у період шлюбу відповідачка не бажає.

Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України: «У разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором».

У судовому засіданні також було встановлено, що між сторонами ніякої домовленості щодо володіння спільним сумісним майном не існувало.

Також у судовому засіданні було встановлено, що сторонами шлюбного договору укладено не було.

Суд не приймає до уваги пояснення свідків по справі: ОСОБА_7 матері відповідачки та ОСОБА_8, яка разом працює з відповідачкою та її подругою з тих підстав, що вони є особами, які зацікавлені у вирішенні справи на користь відповідачки.

Окрім того, відповідачкою не було надано суду доказів, що нею позивачу була сплачено 3 500 доларів США та 1 000 Євро, як вона пояснила, у рахунок вартості 1/2 частини нині спірної квартири, яка ними була придбана у період шлюбу.

Ніякого іншого житла позивач не має.

При таких обставинах суд вважає, що частки сторін у спільному сумісному майні, квартирі, яка була придбана ними у період шлюбу, є рівні, тобто, кожному з них належить ? її частина.

Тому суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.60, 68, 69, 70 Сімейного Кодексу України, ст.ст.6-14, 60, 212-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, придбаного у період шлюбу --- задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 64,0 м.кв. та жилою площею - 45,8 м.кв. спільною віласністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 64,0 м.кв. та жилою площею - 45,8 м.кв.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею - 64,0 м.кв. та жилою площею - 45,8 м.кв.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 826 гривень 81 копійку.

Рішення може бути оскаржене на протязі 10 днів з моменту його оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя: / ОСОБА_9 /