У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Калинівської міської ради Вінницької області, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державне підприємство «Вінницький облавтодор» ПАТ «ДАК Автомобільні дороги України», про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 5 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 2008 року вона є власником земельної ділянки площею 0,0602 га по АДРЕСА_1 прохід до якої здійснюється з вулиці Нова, яка є магістральною. Без узгодження з нею зі сторони вулиці та вкрай узбіччя дорогии ОСОБА_4 веде будівництво малої архітектурної споруди, що порушує її права як власника земельної ділянки, оскільки перешкоджає вільному доступу до земельної ділянки. З огляду на зазначене, просила зобов'язати Калинівську міську раду Вінницької області та ОСОБА_4 усунути перешкоди у володінні та користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою шляхом визнання незаконним рішення Калинівської міської ради Вінницької області від 18 вересня 2014 року про затвердження ОСОБА_4 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі під будівництво малої архітектурної споруди та зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати за власний рахунок фундамент архітектурної споруди та архітектурну споруду для забезпечення проїзду до її земельної ділянки по АДРЕСА_1

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 5 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 просять скасувати рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 5 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку отримала проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,008 га для розміщення тимчасової споруди для комерційного використання по АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів щодо порушення її прав як власника земельної ділянки по АДРЕСА_1

Проте повністю з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна.

Судами встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 2008 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0602 га по АДРЕСА_1 і 19 січня 2009 року отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, цільовим призначенням якої є ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Калинівської міської ради Вінницької області № 43 від 26 січня 2009 року позивачеві наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для зміни її цільового призначення на будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішенням Калинівської міської ради Вінницької області № 198 від 25 червня 2010 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0080 га на умовах короткострокової оренди для встановлення двох зблокованих малих стаціонарних архітектурних споруд у смузі відводу автодороги «Житомир-Могилів-Подільський» по вул. Шевченка у м. Калинівка Вінницької області та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для представлення його на розгляд міської ради.

Відповідно до рішення Калинівської міської ради Вінницької області № 126 від 15 травня 2014 року внесено зміни до п. 1 рішення від 25 червня 2010 року і замість слів «проект землеустрою щодо відведення» вказано «технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», а також замість слів «малих стаціонарних архітектурних форм» вказано «тимчасових споруд» та замість «вул. Шевченка» - «вул. Нова».

Рішенням Калинівської міської ради Вінницької області № 347 від 18 вересня 2014 року ОСОБА_4 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для укладення договору особистого строкового сервітуту для комерційного використання (розміщення тимчасових споруд) площею 0,008 га по АДРЕСА_1.

Цим же рішенням надано ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,008 га із земель житлової та громадської забудови Калинівської міської ради в тимчасове користування терміном на 5 років з дня прийняття даного рішення для комерційного використання (розміщення тимчасових споруд) по АДРЕСА_1.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 на вказаній земельній ділянці збудувала фундамент під тимчасову споруду та будує тимчасову споруду.

Зі схематичного плану розміщення земельних ділянок сторін та встановлення можливості проїзду з автодороги «Житомир-Могилів-Подільський», складеного землевпорядником і архітектором міста, судами встановлено, що виділена ОСОБА_4 земельна ділянка для зведення тимчасових споруд знаходиться у межах земель Калинівської міської ради Вінницької області та не межує із земельною ділянкою ОСОБА_3, зведені ОСОБА_4 споруди не перешкоджають доступу ОСОБА_3 до належної їй земельної ділянки, яка, крім того, має можливість встановити проїзд до належної земельної ділянки з вул. Нова шириною 3,75 м через землі Калинівської міської ради Вінницької області.

Проте такі висновки судів є передчасними.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (ст. 212 ЦПК України).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_3 заявила клопотання про призначення судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої запропонувала ряд питань.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 4 березня 2015 року у задоволенні клопотання про призначення судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи відмовлено.

Обґрунтовуючи незаконність рішення суду першої інстанції, ОСОБА_3 посилалась на безпідставну відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи, що позбавило її можливості надати відповідні докази в обґрунтування позову, і просила апеляційну інстанцію призначити таку експертизу.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року у задоволенні клопотання про призначення судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи відмовлено.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, у порушення ст. ст. 10, 143, 144, 204,304 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та здійсненню сторонами прав щодо подання доказів.

Відмовивши у задоволенні клопотання про призначення судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, обмежив позивача у реалізації права на надання доказів на підтвердження законності її доводів і з цих підстав не дослідив обставини, які становлять предмет доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованість своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України). Судами попередніх інстанцій зазначені вимоги закону порушені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 5 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова