Справа №: 343/573/15-ц
Провадження №: 2/0343/278/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

прокурора Юхман Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду і просить постановити рішення, яким стягнути з Державного казначейства України відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5000,00 грн., що складається з судових витрат по кримінальній справі та моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на її користь з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.08.2008 року Долинським міжрайонним прокурором була порушена кримінальна справа по факту зловживання службовими особами Княжолуцької сільської ради та внесення в офіційний документ службовими особами неправдивої інформації за ознаками злочинів передбачених ст. 364 ч.1, ст.366 ч.1 КК України. Підставою для порушення кримінальної справи були матеріали перевірки прийняття рішення Княжолуцькою сільською радою про дачу згоди підприємцю ОСОБА_2 на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0.08 га, чим була завдана державним інтересам шкода в сумі 30680 грн.

Постановою прокурора Івано-Франківської області від 09.04.2009 року в рамках розслідування вказаної справи була порушена кримінальна справа стосовно Княжолуцького голови за ознаками злочинів передбачених ст.ст. 364 ч.1 та 366 ч.1 КК України. Одночасно цією ж постановою була порушена кримінальна справа і проти неї секретаря Княжолуцької сільської ради за ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України.

01.07.2009 року старший слідчий Долинської міжрайпрокуратури виніс постанову про притягнення її до кримінальної відповідальності за ознаками злочинів передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України.

Будучи неодноразово допитаною по пред»явленому обвинуваченню, вона свою вину категорично заперечила.

01.07.2009 року їй обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Вироком Долинського районного суду від 04.03.2011 року її було визнано винуватою за ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України та на підставі ст. 70 КК України призначено покарання у виді 1 року і 6 місяців обмеження волі з позбавленням права займати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків в органах місцевого самоврядування, на строк 1 рік 6 місяців, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік. Також її було звільнено від призначеного покарання у зв»язку з закінченням строків давності.

Даний вирок пізніше скасовано судом апеляційної інстанції. Після цього вироками судів її ще кілька разів визнавали винуватою у вчиненні злочинів, однак всі ці вироки скасовувалися судами вищих інстанцій.

31.05.2013 року прокурором Долинської міжрайонної прокуратури змінено пред»явлене їй обвинувачення.

Постановою Долинського районного суду від 08.05.2014 року дано доручення органу, який проводив розслідування та зобовязано провести ряд комплексних слідчих заходів

Постановою Долинського районного суду від 18.06.2014 року дану кримінальну справу повернуто прокурору Долинської міжрайонної прокуратури для організації проведення додаткового розслідування. Ухвалою апеляційного суду від 19.09.2014р. її апеляція була відхилена, а постанова Долинського районного суду від 18.06.2014 року залишена без змін.

Однак, жодних слідчих дій з нею ніхто не проводив і нічого їй не повідомляв. Після цього, постановою слідчого СВ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 21.01.2015 року кримінальне провадження відносно неї закрито за відсутністю в її діях складів злочину, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України.

Таким чином вона на протязі більше 6 років перебувала під слідством без будь-якої вини, внаслідок чого зазнала моральних страждань, оскільки постійно переживала, була позбавлена права на вільний вибір місця роботи, не могла працевлаштуватись, в зв»язку з обраним запобіжним заходом була позбавлена можливості вільно пересуватися, а сам факт притягнення до відповідальності у якості обвинуваченої та підсудної був доведений до відома громадськості району та мешканців рідного села, що дуже негативно вплинуло на її стосунки з ними. Також внаслідок цього у неї та в її чоловіка, який переживав за її авторитет, погіршилось здоровя. Такими незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду їй було завдано моральну шкоду, розмір відшкодування якої влна оцінює у 1 000 000,00 грн., а тому звернулася в суд з даним позовом.

Ухвалою Долинського районного суду від 08.05.2015 року (а.с.92 т.1) залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди в якості співвідповідача прокуратуру Івано-Франківської області.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила, просила постановити рішення, яким стягнути з Державного казначейства України відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1500 грн., що складається з витрат за надання правової допомоги адвокатом та моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на її користь з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Додатково пояснила, що матеріальна шкода в сумі 1500 гривень, які вона просить стягнути - це витрати за послуги адвоката 1000 грн. за надання правової допомоги адвокатом при розслідуванні кримінальної справи, та 500 грн. за надання правової допомоги адвокатом при першому розгляді даної цивільної справи. Дані суми підтверджені квитанціями, долученими до матеріалів справи. До органів Міністерства внутрішніх справ чи до органів прокуратури з приводу відшкодування витрат за надання юридичної допомоги адвокатом, вона не зверталась.

Представник Державної казначейської служби України ОСОБА_3 ( довіреність а.с. 21 т.2) в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що Державна казначейська службу України не порушувала права позивачки . Позивачкою не надано доказів заподіяння їй моральної шкоди. На виконання рішення Долинського районного суду від 19.06.2015 року ними перераховано на користь позивачки 151500 гривень.В останнє судове засідання представник Державної казначейської служби України не з"явилась, причини своєї неявки не повідомила, хоч про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена судом ( а.с.35 т.2).

Представник прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 ( довіреність а.с.14 т.2) в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди, а саме витрат за надання юридичної допомоги адвокатом, просила відмовити, оскільки позивачка за відшкодуванням даних витрат повинна звертатись до відповідного органу дізнання або слідства МВС. Позов в частині відшкодування моральної шкоди визнала частково, вказавши термін перебування позивачки під слідством становить 65 місяців. Мінімальний розмір заробітної плати становить 1218 грн. Враховуючи зазначене розмір моральної шкоди становить 79170 грн. При цьому позивачкою документально не обґрунтовано вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 1 млн. гривень.Просила позов задоволити частково.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Ст. 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, передбачено спеціальним Законом - № 266/94 «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди , завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», - відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність" ( 2135-12 ), "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" ( 3341-12 ) та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

У відповідності до ст. 2 вказаного Закону - право на відшкодування шкоди в розмірах і в

порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

Пункт 3 частини першої статті 2 виключено на підставі Закону N 4652-VI ( 4652-17 ) від 13.04.2012 ;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Відповідно до ст.ст. 3,4 Закону, у наведених у статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): моральна шкода, причому відшкодування шкоди у зазначених випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Ч. 2 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» встановлено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Ст. 23 ЦК України передбачено, що:

1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 29.08.2008 року Долинською міжрайонною прокуратурою Івано-Франківської області порушено кримінальну справу по факту зловживання службовим становищем особами Княжолуцької сільської ради та внесення в офіційний документ службовими особами завідомо неправдивої інформації за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.364 ч.1, 366 ч.1 КК України (а.с. 8 т.1).

Постановою прокурора Івано-Франківської області від 09.04.2009 року за вищевказаними ознаками злочинів порушено кримінальну справу стосовно позивачки ОСОБА_1 (а.с. 9 т.1).

01.07.2009 року старшим слідчим Долинської міжрайонної прокуратури винесено постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто як обвинувачену у цій справі і предявлено їй обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст.366 КК України (а.с.13-14т.1)

Цього ж дня позивачці по справі обрано запобіжний захід підписку про невиїзд (а.с. 15-16 т.1).

Вироком Долинського районного суду від 04.03.2011 року, справа №1-8/2011р., ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України та на підстав ст. 70 КК України призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права займатись посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків в органах місцевого самоврядування, на строк 1 рік 6 місяців, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік та звільнено її від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності (а.с.17-21 т.1).

Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.05.2011 року (а.с. 22-24) вирок Долинського районного суду від 04.03.2011 року скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі (а.с.22-24 т.1).

Вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2011 року, справа №1-134/2011р., ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України та на підстав ст. 70 КК України призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права займатись посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків в органах місцевого самоврядування, на строк 1 рік 6 місяців, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання посади з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, звільнено її від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності (а.с.25-31 т.1).

Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.03.2012 року , вирок Долинського районного суду від 30.12.2011 року змінено та виключено із мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання «про застосування щодо засудженої ОСОБА_1 ст.ст. 75 та 76 КК України» (а.с.32-34 т.1).

Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.09.2012 року , ухвалу Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.03.2012 року щодо ОСОБА_1 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд ( а.с.35-37 т.1).

22.11.2012 року ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області скасовано вирок Долинського районного суду від 30.12.2011 року, а справу направлено на новий судовий розгляд у цей же суд у новому складі суду (а.с.38-40 т.1).

17.10.2013 року у справі №0906/1385/12, Долинським районним судом Івано-Франківської області щодо ОСОБА_1 знову постановлено обвинувальний вирок( а.с.45-48 т.1), який теж скасовано ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.12.2013 року, а справу направлено направлено в той же суд на новий розгляд в іншому складі суду (а.с. 49-50 т.1).

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2014 року у справі №343/3744/13 кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 364 та ч.1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору Долинської міжрайонної прокуратури для організації проведення додаткового розслідування (а.с.53- 56 т.1).

Дана постанова суду Долинського районного суду залишена без змін ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.09.2014 року (а.с. 57-59 т.1).

Постановою слідчого СВ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 21.01.2015 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 00000550 від 03.10.2014 року, закрито у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складів злочину, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України (а.с.62-64 т.1).

Таким чином, на основі досліджених в судовому засіданні доказів, пояснень сторін та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.ст. 23, 1176 ЦК України, суд приходить до висновку , що позивачка правомірно порушила питання про відшкодування моральної шкоди, оскільки її було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, а також приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Позов в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000 000 гривень підлягає до часткового задоволення , виходячи за наступного:

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» ( ст. 13) визначено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У відповідності до п.17 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" , затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. N 6/5/3/41- передбачене ч. 5 ст.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з частиною 3 ст.13 Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.Відшкодування моральної шкоди відповідно до частини 1 ст.4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.9 своєї постанови №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата з 1 травня 2016 року встановлена в розмірі 1450 грн.

Як встановлено у судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 незаконно перебувала під слідством та судом з 01.07.2009 року по 21.01.2015 року, тобто 5 років 6 місяців та 20 днів. Отже розмір моральної шкоди, яка повинна бути стягнути на користь позивачки повинна бути не менше 96666.60 грн., ( 66 місяців х 1450 грн. =95700 грн.; 48.33грн.( середньоденний розмір заробітної плати) х 20днів = 966.60 грн.; 95700 +966.60 = 96666.60 грн.

В судовому засіданні позивачкою доведено ,що внаслідок незаконного перебування під слідством та судом за вказаний період їй завдана моральна шкода, яка полягає у позбавленні її права на вільний вибір місця проживання, обмеженні в пересуванні в зв»язку з обранням запобіжного заходу, звільненні з роботи та вимушеному безробітті. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків позивачки, оскільки сам факт притягнення до відповідальності в якості обвинуваченої та підсудної був доведений до відома громадськості району та села, що негативно вплинуло на її стосунки з людьми та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому суд враховує, що позивачка неодноразово обиралась сільським депутатом та займала посаду секретаря сільради, а кримінальне переслідування перешкодило їй у такій діяльності.

Крім цього, такі дії правоохоронних органів призвели до погіршення стосунків позивачки із односельчанами та жителями району.

Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для компенсації страждань потерпілої особи у розумних межах.

При визначенні розміру відшкодування завданої моральної шкоди суд враховує характер і тривалість порушення прав ОСОБА_1, а також негативні наслідки які наступила внаслідок такого порушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивачки підлягає до часткового задоволення і розмір відшкодування завданої їй моральної шкоди з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості слід визначити в сумі 150 000,00 грн., які слід стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1

Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення позовних вимог позивачки щодо відшкодування моральної шкоди і не призводить до її збагачення.

Позов в частині відшкодування матеріальної шкоди , а саме відшкодування витрат за надання правової допомоги адвокатом в кримінальній справі , не підлягає до задоволення виходячи з наступного:

У відповідності до п.6 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" , затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. N 6/5/3/41- громадянинові, а у разі його смерті - його спадкоємцям відповідний орган, зазначений у п.11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз'яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

П.11 вказаного Положення встановлено, що для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися:

1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів;

2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції;

3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується долученими позивачкою до матеріалів справи копії угод про надання правової допомоги: № 56 від 01.07.2009 року, № 4 (без дати), та № 7 від 01.03.2012 року, між ОСОБА_1І та адвокатом ОСОБА_5 було укладені угоди про надання правової допомоги по захисту інтересів позивачки в кримінальній справі. Вартість наданих послуг відповідно до даних угод становить: 500 грн; 200 грн; 300 грн. , разом 1000 грн.(а.с. 65-67 т.1).

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 00000550 від 03.10.2014 року, закрито у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складів злочину, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України постановою слідчого СВ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 21.01.2015 року (а.с.62-64 т.1).

Однак в судовому засіданні встановлено, та не заперечується позивачкою ОСОБА_6, що вона не зверталась з заявою про відшкодування їй сум, сплачених нею у зв»язку з наданням юридичної допомоги (п.4 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду») до відповідного органу дізнання або слідства МВС України, тому підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди немає.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

У відповідності до квитанції до прибуткового касового ордеру №31 (а.с.96 т.1) позивачкою по справі сплачено адвокату 500 грн. за надання юридичної допомоги за ведення цивільної справи.

На підставі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування Європейського суду з прав людини», ст. 56 Конституції України, ст.ст.1,2,3,4,13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.ст. 23, 1176 Цивільного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", керуючись ст.ст.10,60, 88, 208, 209, 212, 215, 218ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 150 000,00 грн. (сто пятдесят тисяч гривень) моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду та 500,00 грн. за надання правової допомоги при розгляді даної справи згідно з квитанцією адвоката ОСОБА_5

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний текс рішення виготовлено 11.07.2016р.