Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Позов мотивує тим, що з 2007 року позивачка перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_3, у якому в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. В останні два роки між позивачкою та відповідачем постійно виникали сварки, у звязку з цим починаючи з червня 2014 року вони припинили між собою шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, син залишився проживати разом з матірю. Відповідач починаючи з червня 2014 року проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обовязків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у виховані сина. З квітня 2015 року, позивачка у звязку з військовими діями на сході країни, змушена була залишити дім та переїхати в м. Ужгород, в якому проживає і по нині. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Додатково ОСОБА_5 займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях, дошкільних навчальних закладах. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не сплачує, стягнень по виконавчих документам не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає. Відповідач працює та отримує заробітну плату.

Посилаючись на ці обставини, просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнали частково. Відповідач пояснив, що востаннє бачив сина у квітні 2015 року і з того часу спілкування між ними за ініціативою позивачки було припинено. З вказаного часу він майже щомісяця перераховував кошти для сина на платіжну картку позивачки. На даний час на його утриманні перебуває його мати, яка є інвалідом та особою похилого віку і потребує допомоги. У звязку з цим погоджується щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання їхнього сина в розмірі 1/4 від його доходу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сімєю, але не перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно даних свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьком значиться відповідач ОСОБА_3, а мати позивачка ОСОБА_1

На даний час сторони проживають окремо, а саме позивачка в м. Ужгород Закарпатської області, а відповідач в м. Бахмут Донецької області.

Неповнолітній син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні і вихованні.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 працює в ПрАТ «Артемівський машинобудівний завод «Вістек» на посаді налагоджувальника контрольно-вимірювальних приладів в енерго-механічній службі з 17.03.2008 р.

При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує майновий стан сторін, працездатний вік відповідача, наявність у нього постійного місця роботи, відсутність інших утриманців, а також часткове визнання ним позову. Також, судом враховуються та обставина, що починаючи з квітня 2015 року відповідачем у добровільному порядку на картковий рахунок позивачки перераховувалися кошти на утримання сина, що стверджується відповідними копіями чеків, які надав під час розгляду справи відповідач, і що не заперечується позивачкою.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 офіційно працює та вимоги ст.ст. 180, 182, 183 СК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Розмір аліментів визначений судом відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). А тому з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути 487.2 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 7, 180-183, 191 СК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5 Б, Закарпатської області, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2015 року і до його повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 до спеціального фонду Державного бюджету України 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.