Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №332/2064/13 Головуючий у 1 інстанції Сінєльніков Р.В.
Провадження № 22-ц/778/1725/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Дзярука М.П.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що 26.09.2006 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № ZPBLRX40480013, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 1216,57 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_4 станом на 18.04.2013 року утворилася заборгованість у сумі 25712,14 грн., яка складається з: 1 075,35 грн. заборгованість за кредитом; 8 834,46 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 14 101,75 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи: -500 грн. штраф (фіксована частина), 1 200,58 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладене, просило суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 25 712,14 грн. за кредитним договором №ZPBLRX40480013 від 26.09.2006 року та судові витрати у розмірі 257,12 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним заочним рішенням суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість, незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити в повному обсязі. Судові витрати стягнути з відповідача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Судом встановлено, що 26 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит в сумі 1216,57 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців з 26.09.2006 р. по 25.09.2007 року включно.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, останній платіж, згідно розрахунку позивача, здійснив 17.03.2008р.

З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_4 ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 14 травня 2013 року.

Відповідачем заявлено вимогу про застосування позовної давності.

На підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України), встановивши, що позивачем пропущено строк позовної давності, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що строк позовної давності був перерваний 12.03.2012р. здійсненням відповідачем погашення боргу у сумі 50 грн., а тому строк давності позивачем не пропущений. Однак з цим не можна погодитися, оскільки належних доказів в підтвердження здійснення відповідачем проплати в зазначений період, позивачем не надано. З наданого позивачем розрахунку не вбачається в графах погашення, оплат, які б здійснювалися відповідачем після 17.03.2008р. Зменшення розміру суми у графі сальдо прострочене на 50 грн. не свідчить про здійснення оплати відповідачем, тим більше, що у наданому розрахунку відсутні дані щодо розрахунку за період з вересня 2008 року по березень 2012 року. Тому зробити висновок, що оплата взагалі здійснювалася і що вона була сплачена саме у березні 2012р., не виявляється можливим.

Таким чином, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.303, 307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: