Провадження № 2/234/399/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

судді Марченко Л.М.

при секретарі Овчаровій Ю.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В дане судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не зявилися, позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позову та наведених доводів.

Раніше у судовому засіданні приймаючи участь особисто позивач ОСОБА_1 суду показала, що 17.07.2015 року помер її батько ОСОБА_4 Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить квартира по вул.Двірцева, 30-27 у м.Краматорську. Коли вона, як спадкоємиця першої черги, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, вона зясувала, що мається заповіт від 29.08.2013 року на користь сторонньої людини відповідачки ОСОБА_2 Вона заперечує проти дійсності цього заповіту, оскільки останні роки життя батько ОСОБА_4 був хворим, переніс три інсульти, після чого був лежачим та не міг говорити, не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому не міг усвідомлювати правочину заповіту. На підставі ст.225 ЦК України просить суд визнати заповіт від 29.08.2013 року, складений ОСОБА_4 та посвідчений Першою Краматорською держнотконторою, недійсним.

Зазначені доводи позивачки були підтримані у судовому засіданні її представником ОСОБА_3, яка просила суд позов задовольнити.

В дане судове засідання відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 не зявилися, представник відповідачки надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечує.

Приймаючи участь у судовому засіданні раніше відповідачка ОСОБА_2 обґрунтувала свої заперечення тим, що була з дитинства знайома з ОСОБА_4, між ними виникла «перша любов», а потім життя розвело, кожний влаштував особисте життя, одружився. Будучи вже розлученим, ОСОБА_4 зустрів її у 2013 році та вони вирішили співмешкати, у звязку з чим у квітні 2013 року ОСОБА_4 переїхав до неї жити на вул.Доменщиків, 7-1 у м.Краматорську. Приблизно у липні 2013 року у ОСОБА_4 був скандал з донькою ОСОБА_1, якій він виявився непотрібним, у звязку з чим останній вирішив все своє майно заповідати їй (ОСОБА_2І.). На початку серпня 2013 року ОСОБА_4 з інсультом потрапив до лікарні, де, побоюючись за своє життя, реалізував свою волю та у присутності нотаріуса, адвоката, свідків 29.08.2013 року склав заповіт. В наслідок перенесеного інсульту ОСОБА_4 був лежачим, практично не говорив, але був цілком адекватним, вимовляючи окремі слова, зокрема «так» чи «ні», робив рухи головою та жести руками, які відповідали значенню. Після лікування вона забрала його з лікарні та доглядала до січня 2015 року. Далі у звязку з пологами доньки вона відїздила до РФ, у звязку з чим ОСОБА_4 доглядав його брат ОСОБА_6 В квітні 2015 року вона на незначний час повернулася до м.Краматорська та дізналася, що ОСОБА_4 доглядає донька ОСОБА_1 Коли повернулася з РФ у серпні 2015 року, дізналася, що у липні 2015 року ОСОБА_4 помер. Просить в позові відмовити, оскільки вважає, що на момент складання заповіту від 29.08.2013 року ОСОБА_4 хоча й мав фізичні вади, але в психічному стані був здоровим.

Зазначені доводи відповідачки були підтримані у судовому засіданні її представником ОСОБА_5, який просив суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши доводи позову та заперечення, допитавши під час судового розгляду справи свідків, а саме:

свідка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у судовому засіданні показав, що доводиться чоловіком позивачці ОСОБА_1, у шлюбі з 2005 року. ОСОБА_4 знав як батька дружини, що мешкав окремо. Відносини були нормальні. З літа 2012 року поведінка ОСОБА_4 стала не зовсім адекватною. Останній в розмові повторювався; мав провали у памяті; коли він його у гаражі попросив подати молоток, то батько приніс зубило. У серпні 2013 року батько переніс третій інсульт та коли він його провідував у лікарні, батько був у критичному стані, мав «скляні» очі, не розмовляв, жести були хаотичні,

свідка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який у судовому засіданні показав, що товаришує з сімєю позивачки ОСОБА_1, у звязку з чим інколи бачив її батька ОСОБА_4 Останній здавався йому нормальним, але приблизно з грудня 2012 року його поведінка змінилася. ОСОБА_4 мав безумний пустий погляд; останній якось купив сковороду та відламав від неї ручку, пояснивши, що зробив це, оскільки яєчня швидко остиває, тобто висловлював явну маячню. При зустрічі інколи не впізнавав його (свідка) або сприймав його як свого батька чи сина,

свідка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, який у судовому засіданні показав, що був знайомий з ОСОБА_4 приблизно 20 років, мали дружні стосунки, неодноразово зустрічалися на свята, на дні народження, їздили по гриби. Під час зустрічі у листопаді-грудні 2012 року останній поводив себе адекватно, вони спілкувалися з приводу авто, життя онуків. Коли зіткнулися на вулиці приблизно у травні 2013 року, ОСОБА_4 якось дивно на нього поглянув, не відразу впізнав та пішов, спілкуватися на став. Пізніше він з ОСОБА_4 не зустрічався,

свідка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка у судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з відповідачкою ОСОБА_2 за адресою: м.Краматорськ, вул.Доменщиків, 7-2. ОСОБА_4 вона знала як сусіда з весни 2013 року, оскільки останній проживав разом з ОСОБА_2 по вул.Доменщиків, 7-1. Під час спілкування, останній висловлював намір скласти заповіт на користь співмешканки ОСОБА_2 Якось у серпні 2013 року ОСОБА_4, будучи у психічному плані адекватним, допомагав їй вішати на вулиці килим для просушування, а пізніше того ж дня потрапив до лікарні з інсультом. Після виписки з лікарні вона інколи провідувала сусіда ОСОБА_4, який фізично був слабким, йому було важко розмовляти, але останній адекватно давав розуміти свої потреби шляхом жестів руками, слів «так» чи «ні»,

свідка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка у судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з відповідачкою ОСОБА_2 за адресою: м.Краматорськ, вул.Доменщиків, 18-1, підтримує з відповідачкою дружні стосунки. З 2013 року відповідачка стала проживати спільно з ОСОБА_4 Їй (свідку) відомо, що останній раніше переніс два інсульти, але поводив себе повністю нормально, ніякої дивини вона не помічала. З розмови з ОСОБА_4 їй відомо, що у нього від шлюбу є донька Елліна, але стосунки з колишньою дружиною та донькою погані, оскільки вони вигнали його з житла. У серпні 2013 року ОСОБА_4 потрапив до лікарні з новим інсультом, де за ним доглядала ОСОБА_2 та забрала його додому після виписки. Провідуючи його у лікарні та пізніше, вона (свідок) бачила, що ОСОБА_4 не міг ходити, знаходився у ліжку, був обмежений у мовленні, але поводив себе адекватно та спілкувався шляхом кивків, жестів руками, говорив «так» і «ні»,

свідка ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, який у судовому засіданні показав, що у серпні 2013 року він проходив повз лікарні, коли до нього звернувся раніше незнайомий чоловік, який представився адвокатом ОСОБА_13 та запропонував бути присутнім в якості свідка під час посвідчення у лікарні заповіту, на що він погодився. В палаті окрім нього перебували хворий чоловік, адвокат, нотаріус, ще один свідок, відповідачка ОСОБА_2 та інші хворі. Адвокат та нотаріус спілкувалися з хворою людиною у ліжку з приводу заповіту, хворий щось намагався говорити, але тихо, у звязку з чим до нього нахилялися адвокат та нотаріус. Також хворий чоловік відповідав за запитання жестами рук, говорив «так» і «ні». Він здавався тяжко хворим, але адекватним, оскільки його жести та відповіді були розумні та співвідносилися із суттю розмови. Лікар до палати заходив. Під час його (свідка) присутності нотаріус нічого не друкував, текст не писав, в голос не читав. У адвоката мався готовий документ, який він (свідок) підписав, погодившись з тим, що людина, яка складала заповіт, була психічно здоровою,

свідка ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка у судовому засіданні показала, що вона є приятелькою відповідачки ОСОБА_2 На день народженні останньої 03.04.2013 року вона познайомилася з ОСОБА_4, який проживав разом з відповідачкою. Пізніше в ході розмови ОСОБА_4 якось повідомив їй, що «донька залишила його без штанів», у звязку з чим він має намір все заповідати ОСОБА_2 Був повністю психічно адекватним. У серпні 2013 року ОСОБА_4 потрапив до лікарні. Після виписки останнього з лікарні вона (свідок) допомагала ОСОБА_2 доглядати за ОСОБА_4, в тому числі намагалася якось його розважити, щось розповісти. Останньому було важко розмовляти, але він цілком адекватно спілкувався рухами рук, міг сказати «так» і «ні», дивився телевізор,

свідка ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка у судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з відповідачкою ОСОБА_2 за адресою: м.Краматорськ, вул.Доменщиків, 6-2. ОСОБА_4 знає з квітня 2013 року, оскільки він став проживати разом з ОСОБА_2 по вул.Доменщиків, 7-1. Як сусіди вони бачилися та спілкувалися, ОСОБА_4 був повністю адекватною у психічному плані людиною. Якось літом 2013 року він поскаржився їй на свою доньку Елліну, а саме, що він все життя працював, а під старість став непотрібним, що його «викинули з дому». З приводу заповіту розмов не було. Після лікування остання у серпні 2013 року вона також бувала у відповідачки в гостях, де зустрічалась з ОСОБА_4 Останній був обмежений у русі та мові, але належним чином реагував, поводив себе адекватно, міг сказати «так» і «ні»,

свідка ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_7, який у судовому засіданні показав, що ОСОБА_4 доводився йому рідним братом, відносини між ними були добрі. 07.08.2013 року вони разом були на рибалці, все було добре, а наступного дня 08.08.2013 року після обіду йому зателефонувала ОСОБА_2, яка повідомила, що брату стало погано та він потрапив до лікарні. Він відвідав ОСОБА_4 у лікарні, викликав по телефону його доньку Елліну, яка приїхала, але доглядати батька не стала, казала, що не має на це часу, дорікнула, що він (свідок) бажає «спихнути батька на неї», та пішла. Після виписки з лікарні ОСОБА_4 повернувся до ОСОБА_2, яка продовжувала мешкати разом з ним та доглядати його. Ще до цієї події брат мав намір одружитися на ОСОБА_2, але цьому заважав наявний шлюб останньої, укладений у РФ, розірванням якого вона займалася. Хвилюючись про своє здоровя та з приводу затримки укладення шлюбу, ОСОБА_4 вирішив скласти заповіт на користь ОСОБА_2 З цього приводу він (свідок) звернувся до адвоката ОСОБА_13, який займався справою про розірвання шлюбу ОСОБА_2 Адвокат підтвердив можливість складання заповіту навіть у лікарні. Він (свідок) був присутнім під час складання заповіту у лікарні, у звязку з чим підтверджує, що брат ОСОБА_4 розумів значення того, що відбувалося, бажав цього, коли нотаріус до нього звертався, відповідав кивками голови, жестами рук, а також чітко міг сказати «так» і «ні». З приводу можливості складання цього правочину він (свідок) до лікаря не звертався та лікаря в палаті не було. 29.08.2013 року був складений вказаний заповіт при свідках, який нотаріус в голос зачитав. Коли ОСОБА_2 була вимушена поїхати у власних справах до РФ, він узяв догляд за братом на себе. У звязку з тим, що ОСОБА_4 був лежачим, то з метою отримання його пенсії він (свідок) звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_4 недієздатним. 06.11.2014 року Краматорським міським судом було прийнято відповідне рішення та вже після прийняття якого він (свідок) зрозумів, що під «недієздатним» слід розуміти не тільки те, що людина лежача, а те, що вона психічно нездорова, але, на його думку, брат хоча й був обмежений в розмові та русі, але на все реагував адекватно. Незважаючи на це він (свідок) рішення суду не оскаржував. Також йому відомо, що приблизно у 2014 році ОСОБА_4 лікувався у психіатричній лікарні, але вважає, що таке лікування було викликано не тяжкою психічною хворобою, а депресією внаслідок того, що здоровий чоловік був прикутий до ліжка,

свідка ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка у судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з відповідачкою ОСОБА_2 за адресою: м.Краматорськ, вул.Доменщиків, 8-2, підтримує дружні стосунки з нею, у звязку з чим бувала в гостях у відповідачки, де познайомилася з ОСОБА_4 Останній створив в ній враження повністю психічно здорової людини. У серпні 2013 року ОСОБА_4 потрапив до лікарні, зокрема вона через віно бачила як його забирала «швидка допомога». Пізніше зі слів ОСОБА_2 вона дізналася, що у лікарні ОСОБА_4 склав на її користь заповіт,

дослідив надані письмові докази:

-ксерокопію паспорта позивачки ОСОБА_1, з якого зокрема вбачається місце реєстрації останньої: м.Словянськ, вул.Біломорська, 7, шлюб з ОСОБА_7 (а.с.4-9),

-копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4, померлого 17.07.2015 року у м.Краматорську (а.с.10),

-копії свідоцтв про народження, одруження, якими підтверджується родинний звязок позивачки з померлим (а.с.11-13),

-витяг зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 (а.с.14),

-копії медичних документів, щодо стану здоровя ОСОБА_4, копії довідки про групу інвалідності, про причину смерті (а.с.15-42),

-довідку про реєстрацію місця проживання відповідачки ОСОБА_2 за адресою: м.Краматорськ, вул.Доменщиків, 7-1 (а.с.50),

-копії правовстановлюючих документів, якими підтверджується право власності на квартиру по вул.Двірцева, 30-27 у м.Краматорську за ОСОБА_4 (а.с.58-59),

-копія нотаріального заповіту ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 від 29.08.2013 року (а.с.65),

-лист Першої Краматорської ДНК від 28.12.2015 року про наявність відкритої спадкової справи до майна померлого 17.07.2015 року ОСОБА_4, наявність заяви про прийняття спадщини від доньки ОСОБА_1 та заяви про відмову від спадщини від доньки ОСОБА_18 (а.с.71),

-лист Першої Краматорської ДНК від 25.02.2016 року про наявність зареєстрованого заповіту від імені ОСОБА_4, посвідченого 29.08.2013 року державним нотаріусом цієї нотаріальної контори, який не було скасовано або змінено, про наявність заяви про прийняття спадщини від спадкоємиці за заповітом ОСОБА_2

дослідив матеріали цивільної справи Краматорського міського суду №234/7028/14-ц за заявою ОСОБА_16 про визнання недієздатним ОСОБА_4, встановлення опіки та призначення опікуна, згідно якій рішенням суду від 06.11.2014 року заява була задоволена, ОСОБА_4 визнано недієздатним, над ним встановлено опіку та призначено ОСОБА_16 опікуном. Вказане судове рішення прийнято зокрема на підставі акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №100 від 17.09.2014 року,

дослідив витребувані за ухвалою суду від 11.12.2015 року з КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м.Краматорська» а/к №9390б та історії хвороби №36, з КМУ «Міська лікарня №3» м.Краматорська історію хвороби №5948 на ОСОБА_4,

дослідивши висновок посмертної судово-психіатричної експертизи №39 від 25.04.2016 року (а.с.112-121), згідно якому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, померлий 17.07.2015 року, на момент складання заповіту 29.08.2013 року страждав на органічну деменцію судинного ґенезу (гіпертонічна хвороба 3 стадії, церебросклероз 3 стадії, дисциркуляторна енцефалопатія 3 стадії, повторні інсульти головного мозку (2007 рік, жовтень 2012 року, 08.08.2013 року). Ступінь прояву слабоумства в момент складання заповіту 29.08.2013 року позбавляла ОСОБА_4 здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними,

вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно статей 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ст.30 ч.1 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст.203 ЦК України, зокрема згідно частинам 2 та 3 якої особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Недотримання цих вимог відповідно до ст.215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

Як встановлено в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів у справі, спадкодавець ОСОБА_4, померлий 17.07.2015 року, на момент складання ним заповіту на користь відповідачки ОСОБА_2, посвідченого 29.08.2013 року Першою Краматорською ДНК, страждав органічною деменцією судинного ґенезу та за своїм психічним станом не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати, що підтверджується зокрема висновком посмертної судово-психіатричної експертизи №39 від 25.04.2016 року.

Згідно ст.225 ч.1 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ст.1257 ч.2, ч.4 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Згідно ст.1257 ч.2, ч.4 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

На підставі ст.ст.1222, 1223, 1258, 1266 ЦК України позивачка ОСОБА_1, яка доводиться донькою спадкодавці ОСОБА_4, своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, що підтверджується листом державного нотаріуса Першої Краматорської ДНК. Також до нотконтори у передбачений законом шестимісячний строк надійшла заява від відповідачки ОСОБА_2, яка висловила бажання прийняти спадщину за заповітом від 29.08.2013року.

Будучи спадкоємицею позивачка ОСОБА_1 правомірно та обґрунтовано вимагає поновлення її порушених цивільних прав та інтересів відповідно до ст.ст.225 ч.1, 1257 ч.2, 4 ЦК України.

На підставі наведеного суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 29.08.2013 року на користь відповідачки ОСОБА_2, як вчинений у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, у звязку з прийняттям рішення про задоволення позову, за рахунок відповідачки позивачці слід відшкодувати документально підтверджені судові витрати в розмірі 730,80 грн. (а.с.1, 56).

Керуючись ст.ст.8,14,15,215,223 ЦПК України, ст.ст.30, 215, 225, 1233, 1234, 1257 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений 29.08.2013 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, посвідчений державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_19 29.08.2013 року та зареєстрований в реєстрі за №2-4122.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 730,80 грн. (сімсот тридцять гривень 80 коп.).

На рішення суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Марченко