АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Маляра Максима Васильовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/6752/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Великохацька В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 94 611,78 грн., що складається з заборгованості зі сплати кредиту у сумі 61 262,67 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 33 349,11 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у сумі 473,06 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у сумі 473,05 грн.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані з проведенням судово-почеркознавчої експертизи, у сумі 2 154,24 грн.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані з проведенням судово-почеркознавчої експертизи, у сумі 2 154,24 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду Маляр М.В. в інтересах ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо доведеності факту не підписання ОСОБА_2 додаткової угоди до кредитного договору, при цьому висновок експерта не є беззаперечним доказом і повинен оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи. Також зазначає, що судом не взято до уваги та не досліджено розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий ПАТ «Дельта Банк». Звертає увагу на те, що банком було надано суду виписки по кредитним договорам, які містять детальну інформацію щодо внесення позичальником платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та повністю відповідають розміру заборгованості, що перейшла до ПАТ «Дельта Банк» за договором переуступки прав вимоги.

В суді апеляційної інстанції Пономаренко Ю.В. в інтересах ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання особисто ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_2 забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 09 серпня 2016 року між АКІБ «УкрСиббанк» (банк), та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №0, за умовами якого банком надано позичальнику кредит для придбання автомобіля у сумі 11500,00 доларів США на строк з 09 серпня 2006 року по 09 серпня 2013 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 11,5% річних. Сплата кредиту повинна була здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів в порядку та у розмірах, визначених графіком погашення кредиту, який є невід'ємним додатком до кредитного договору (т .1, а. с. 5-14).

06 лютого 2009 року було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу майна від 09 серпня 2006 року №0, якою змінено умови погашення кредиту, зокрема, встановлено кінцевий термін повернення кредиту - по 09 серпня 2015 року, змінено розмір ануїтетного платежу та внесено зміни до графіка погашення кредиту (т.1, а. с. 24-25).

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна 09 серпня 20106 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №31451 (т. 1, а.с. 27).

На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до позичальника ОСОБА_2 та осіб, які поручилися за належне виконання ним зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 09 серпня 2006 року №0 (т. 1, а. с. 32-38).

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує умови договору, в липні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути солідарно з відповідачів з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість, яка відповідно до наданого ним розрахунку станом на 24 липня 2014 року складає 470 067,65 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 162 556,62 грн., сума заборгованості за відсотками - 241 417,86 грн., пеня - 61 268,70 грн., три проценти річних від заборгованості по тілу кредиту - 3 329,31 грн., три проценти річних від заборгованості за відсотками - 1 495,16 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», стягнувши солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 94 611,78 грн., що складається з заборгованості зі сплати кредиту у сумі 61 262,67 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 33 349,11 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не підписував додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № від 09 серпня 2006 року та графік погашення кредиту за період з 06 лютого 2009 року по 25 червня 2015 року до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 09 серпня 2006 року. При цьому, суд виходив з висновку судово-почеркознавчої експертизи від 09 грудня 2014 року №11589/11590/14-32, складеного експертами Бакаєвою К.О. та Прокопенко М.А. Тому, розмір заборгованості ОСОБА_2 згідно наданого ПАТ «Дельта Банк» розрахунку заборгованості за період з 19 грудня 2011 року до 25 травня 2015 року позивачем не доведений та спростовується зібраними у справі доказами. Крім того, позивачем не надано суду розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за період з 09 серпня 2006 року до 19 грудня 2011 року.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Судом було неповно встановлено обставини, що мають значення для справи та надано неналежну оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 09 грудня 2014 року №11589/11590/14-32, складеного експертами Бакаєвою К.О. та Прокопенко М.А., вбачається, що підписи від імені ОСОБА_2, що містяться у додатковій угоді №1 від 06 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № від 09 серпня 2006 року, у графіку погашення кредиту за період з 06 лютого 2009 року по 25 червня 2015 року до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 09 серпня 2006 року виконані не ОСОБА_2, а іншою особою (т.1, а.с. 207-217).

Разом з тим, у висновку судово-почеркознавчої експертизи зазначено, що підписи від імені ОСОБА_2, що містяться у додатку № 2 Графіку платежів визначення сукупної вартості кредиту до договору про надання споживчого кредиту, виконані самим ОСОБА_2, а не іншою особою.

При цьому, додаток № 2 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту є невід'ємною частиною договору № 1 від 06 лютого 2009 року та був укладений та підписаний позичальником 06 лютого 2009 року, тобто в день укладення додаткової угоди № 1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № від 09 серпня 2006 року (т. 1, а. с. 183-185).

ОСОБА_2 не надав обґрунтованих пояснень у зв'язку з чим він підписував додаток № 2 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту є невід'ємною частиною додаткової угоди від 06 лютого 2009 року, якщо він стверджує, що не укладав вказаної угоди.

Також, 06 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки № 31451 від 09 серпня 2006 року (т. 1, а.с. 191).

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_3, що міститься у додатковій угоді № 2 від 06 лютого 2009 року до договору поруки № 31451 від 09 серпня 2006 року, виконаний самим ОСОБА_3, а не іншою особою.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов безпідставного висновку про недоведеність укладення ОСОБА_2 додаткової угоди №1 від 06 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № від 09 серпня 2006 року, та розміру заборгованості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

В обґрунтування заявлених вимог ПАТ «Дельта Банк» було надано суду виписки по кредитним договорам, які містять детальну інформацію щодо внесення позичальником платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та повністю відповідають розміру заборгованості, що перейшла до ПАТ «Дельта Банк» за договором переуступки прав вимоги, а також детальний розрахунок заборгованості.

В свою чергу, ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження належного виконання ним своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № від 09 серпня 2006 року та на спростування наданого позивачем розрахунку.

Враховуючи викладене, вимоги ПАТ «Дельта Банк» про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 09 серпня 2006 року №0 у розмірі 470 067,65 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 162 556,62 грн., сума заборгованості за відсотками - 241 417,86 грн., пеня - 61 268,70 грн., три проценти річних від заборгованості по тілу кредиту - 3 329,31 грн., три проценти річних від заборгованості за відсотками - 1 495,16 грн., є законними та обґрунтованими.

Таким чином, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 516,51 грн. в рівних частинах, тобто по 1 258,26 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Маляра Максима Васильовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 09 серпня 2006 року №0 у розмірі 470 067,65 (чотириста сімдесят тисяч шістдесят сім) грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 162 556,62 (сто шістдесят дві тисячі п'ятсот п'ятдесят шість) грн., сума заборгованості за відсотками - 241 417,86 (двісті сорок одна тисяча чотириста сімнадцять) грн., пеня - 61 268,70 (шістсот одна тисяча двісті шістдесят вісім) грн., три проценти річних від заборгованості по тілу кредиту - 3 329,31 (три тисячі триста двісті дев'ять) грн., три проценти річних від заборгованості за відсотками - 1 495,16 (одна тисяча чотириста дев'яносто п'ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 2 516,51 (дві тисячі п'ятсот шістнадцять) грн. в рівних частинах, тобто по 1 258,26 (одній тисячі двісті п'ятдесят вісім) грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: О.В. Борисова

В.М. Ратнікова