Номер провадження: 22-ц/785/4261/16
Головуючий у першій інстанції: Гудіна Н. І.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворівського районного суду м. Одеси від 7 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення, вселення, не перешкоджання в користуванні житловою площею, земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

встановила:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з вищевказаним позовом,та уточнивши свої позовні вимоги, просив суд вселити його в будинок АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_4 з будинку АДРЕСА_1 з приміщень 2-4 - житлова кімната, 2-5- ванна кімната, 2-6 - кухня; зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати йому в користуванні будинком АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 74603,00 та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень.

Свої вимоги позивач обґрунтовував наступним:

20.06.2012 року рішенням Суворовського районного суду міста Одеси позивачу виділено на праві приватної власності житлову кімнату 1-3 пл. 21,9 кв.м, житлову кімнату 1-4 пл.5,9 кв.м, коридор 1-2 пл.3,5 кв.м, 1/2 частину веранди літ. „а", підвал під верандою; ворота №1; 3/5 частини паркану №4, цистерну III, 1/2 частину мостіння-1, 6/10 частин мостіння II, розташованих на земельній ділянці площею 426 кв.м по АДРЕСА_1, а також виділено на праві приватної власності в будинку за номером АДРЕСА_1 житлову кімнату 2-4 пл.15,4 кв.м, 2-5 ванну кімнату площею 5,5 кв.м, 2-6 кухню площею 0,15 кв.м; літ. „В" - котельню, літера „Г" - літню кухню, літ. „Д", „Ж"- сарай, літ. „Е"- вбиральню.

Вказаним судовим рішенням визнано за позивачем право власності на 75/100 частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 та виділено у користування земельну ділянку площею 685 кв.м по вказаній адресі.

З відповідачки на користь позивача стягнуто 20 412,00 грн. - різницю в спільному майні і судові витрати 1700,00 грн та юридичну допомогу 1500 гривень.

Позивач зазначає, що до цього часу рішення суду не виконане, Відповідач відмовляється виконати рішення суду в добровільному порядку, Позивач отримав відповідний виконавчий лист.

Позивач вважає, що діями відповідача йому спричинена матеріальна та моральна шкода, так як він є інвалідом першої групи, на протязі трьох років не може вселитись у виділену йому частину будинку та користуватись земельною ділянкою.

Позивач також не може отримати кошти в сумі 20412 грн. - різницю в спільному майні, гривень - вартість судової експертизи та 1500,00 гривень - юридичну допомога, всього 23612 грн. За три роки користування грошима відповідачка повинна йому сплатити 3% річних від загальної суми боргу та 50% інфляції -11860 грн.. Крім того вважає , що Відповідач повинна йому сплатити за оренду приміщень за три останніх роки 3600,00 гривень . Також просив суд стягнути з Відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50000,00 гривень , так як він вимушений з лютого 2005 року приїздити до суду , що визиває у нього біль та страждання .

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити .

Відповідач ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечувала повністю, посилаючись не те, що рішенням Суворовського районного суду від 20 червня 2012 р. по справі № 1527/2-104/11 повністю задоволений позов позивача.З моменту набрання чинності рішення суду, позивач ніяких претензій до неї пред'являв, як стосовно вселення в належні йому приміщення так і користування спірними приміщеннями. Також позивач не виконав рішення суду в частині виконання робіт по переобладнанню спірних приміщень та системи опалення.

Відповідачу на праві власності належить 17/100 частин будинку № АДРЕСА_1, на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 30.01.2009 року по справі № 22ц -347/09 р.

Також з ОСОБА_5 стягується з заробітної плати 23612,00 гривень за виконавчим документом по справі № 1527/2-104/11-ц . Вважає , що її вини в тому, що позивач несвоєчасно звернувся з виконавчим документом до примусового виконання немає, тому і відсутні підстави для стягнення з неї відсотків за порушення грошового зобов'язання та моральної шкоди.

Відповідач надала письмові заперечення та просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову повністю, вважаючи позов необґрунтованим. При цьому зазначає, що з неї стягуються грошові кошти в сумі 23612,00 грн. на користь позивача, вини її у тому, що позивач загубив виконавчий лист, немає, відсутні докази спричинення позивачу моральної шкоди (а.с.34-35).

Відповідач вважає, що позивач за первісним позовом не надав до суду доказів, наявності перешкод зі сторони Відповідача стосовно вселення та користування належної йому частину житлового будинку. Як пояснила в судовому засіданні , вона не перешкоджала Позивачу у вселенні в спірні приміщення, Позивач за вказаною адресою не проживає, не виконав роботи по переобладнанню приміщень які покладені на нього рішенням від 20.06.2012 року та висновоком № 50 судової будівельно-технічної експертизи від 11.08.2007 року, проведеної експертами 000 0Ф «ІНЮГ- Експертиза» .

Відповідач вважає , що Позивач має узгодити з нею час та строки виконання робіт по переобладнанню приміщень та системи опалення.

В свою чергу відповідач ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом в порядку ст. 123 ЦПК України та просила суд визнати за нею право власності на 8/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 127,5 кв.м , житловою 64,5 кв.м., посилаючись на те, що при вирішенні спору по справі № 1527/2-104/11 не було вирішено питання про визнання за нею права власності на 8/100 частин спірного будинку (а.с.29-33).

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3, заперечував проти задоволення позову в повному обсязі посилаючись на те, що ОСОБА_4 необхідно звернутись до Суворовського районного суду міста Одеси з відповідною заявою про постановления додаткового рішення по справі № 1527/2-104/11, так як при вирішенні вказаної справи були перераховані частки в спільному майні на домоволодіння № АДРЕСА_1 (а.с.42-43) .

Рішенням суду позовні вимоги позивача за первісним позовом частково задоволено, а позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено повністю.

На рішення суду ОСОБА_3 приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити його позов повністю, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 20 червня 2012 р. по справі № 2-104/11 повністю задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та:

- виділено ОСОБА_3 на праві приватної власності житлову кімнату 1- 3 пл. 21,9 кв.м, житлову кімнату 1-4 пл.5,9 кв.м, коридор 1-2 пл.3,5 кв.м, 1/г частину веранди літ. „а", підвал під верандою; ворота №1; 3/5 частини паркану №4, цистерну III, >2 частину мостіння-1, 6/10 частин мостіння II, розташованих на земельній ділянці площею 426 кв.м по АДРЕСА_1.

- виділено ОСОБА_3 на праві приватної власності в будинку за номером АДРЕСА_1 житлову кімнату 2-4 пл.15,4 кв.м, 2-5 ванну кімнату площею 5,5 кв.м, 2-6 кухню площею 0,15 кв.м; літ. „В" - котельню, літера „Г" - літню кухню, літ. „Д" , „Ж"- сарай, літ. „Е"- вбиральню.

- визнано за ОСОБА_3 право власності на 75/400 частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1

- стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за різницю вартості поділу спільного майна у розмірі - 20 412,00 грн.;

- виділено ОСОБА_3 у користування земельну ділянку площею 685 кв.м по АДРЕСА_1

- виконання робіт при поділі приміщень домоволодіння АДРЕСА_1 поклав на ОСОБА_3.

- опалення домоволодіння АДРЕСА_1 залишено в спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на період переобладнання приміщень та облаштування окремих систем опалення приміщень кожним з співвласників домоволодіння;

- стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати : вартість судово - технічних експертиз 1700 грн. та юридичну допомогу

1500,0 грн.;

- стягнуто с ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 107,30 грн (а.с.3-4)

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2012року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2012 року залишено без змін (а.с.44-48).

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист 20.03.2013 року

(а.с.6).

Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.11.2014 року (ВП 45564153) винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийняття до провадження виконавчого документа) у зв'язку із пропущенням строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, тобто до 05.12.2013 року (а.с.7).

Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито провадження по справі № В-2/227 та у лютому 2015 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника ОСОБА_4 Сума боргу складає 23612,00 грн., виконавчий збір - 2361,20 грн., витрати на проведення виконавчих дій - 50 грн (а.с.9-10).

Згідно витягу з реєстру речових прав ,за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 75/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.36).

Згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 30.01.2009 року по справі № 22ц-347/09 p., за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 17/100 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23665883 від 25.08.2009 року (а.с.52).

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 21.11.2013 року по справі № 523/13376/13-ц задоволена заява ОСОБА_3 про видачу дублікатів виконавчих листів та видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 1527/2-104/11. Вказаною ухвалою встановлено, що виданий 07.02.2013 року виконавчий лист по справі 1527/2-104/11, був втрачений ОСОБА_3 Також зазначено, що дублікат виконавчого листа видається заявнику про стягнення з ОСОБА_4 грошової компенсації за різницю вартості поділу спільного майна у розмірі 20412,00 грн. (а.с.51).

З довідок про доходи вбачається ,що з ОСОБА_4 за виконавчим документом стягується з заробітної плати , щомісячно сума на користь ОСОБА_3 (а.с.50,55).

Таким чином, ОСОБА_4 виконується рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.06.2012 року в частині стягнення з неї коштів на користь ОСОБА_3

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу своїх вимог та заперечень , крім випадків , встановлених ст.61 ЦПК України .

Згідно зі ст. 23 ч. 1,2 ЦК України , особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.1167 ЦК України Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою , яка її завдала , за наявності її вини.

Підстав передбачених ст.ст. 23, 1167 ЦК України , для стягнення моральної шкоди судом не встановлено .

Також судом встановлено, що згідно з мотивувальною частиною рішення Суворовського районного суду від 20 червня 2012 р. по справі № 1527/2-104/11 поділ спірного домоволодіння проводилося на підставі Висновок № 50 судової будівельно - технічної експертизи від 11.08.2007 року, проведень експертами 000 0Ф "ІНЮГ - Експертиза" відповідно до якого вказано, що провести поділ спірного житлові будівництва відповідно до ідеальних частин співвласників 34/100 та 17/100 неможливо, у зв'язку з тим що ідеальна частка ОСОБА_4 в загальній та житловій площі менше мінімально допустимого розміру, при якому можливий виділ в натурі. Експертом запропонований варіант поділу відповідно до якого ОСОБА_4 необхідно виділити 25/100 частин житлового будинку та ОСОБА_3 75/100 частин.

За ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 17/100 частин будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 30.01.2009 року по справі № 22ц -347/09 р. Реальна частка яка знаходиться в користуванні ОСОБА_4 складає 25/100 частин домоволодіння , що на 8/10 частин більше ніж зареєстровано в реєстрі речових прав.

25/100 частин будинку № АДРЕСА_1 складаються з приміщень: 2-1 веранда площею 3,0 кв.м; 2-2 коридор пл..9,9 кв.м ; 2-3 житлове приміщення пл.. 21,3 кв.м ; 2-7 кухня пл. 7,5 кв.м; 2-8 вбиральня пл. 1,1 кв.м , а також замощення та огорожа .

При вирішенні спору про поділ майна судом не визнавалось право власності на 8/100 частин домоволодіння № АДРЕСА_1. З цих підстав суд зробив правильний та справедливий висновок , що зустрічний позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.357 ЦК України розмір часток у праві спільної сумісної власності визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання майна.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Оскільки ОСОБА_4 не має права перешкоджати ОСОБА_3 в користуванні своєю власністю, суд зробив правильний висновок щодо його вселення в належну частину будинку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворівського районного суду м. Одеси від 7 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

О.С.Комлева