Справа № 583/335/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарі БАЙДАЛЕНКО О.О.,

ОСОБА_1

з участю осіб, які приймають участь у розгляді справи: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, відповідачів: ОСОБА_4 та представника ПАТ «Сумиобленерго» ОСОБА_5, з технічною фіксацією розгляду справи комплексом «Камертон», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», філії «Охтирський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», ОСОБА_4

про розподіл особового рахунку з користування електричною енергією, зобов»язання укласти договір з електропостачання, зобов»язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою та надати згоду на укладення договору на електропостачання

в с т а н о в и в:

02.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», філії «Охтирський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго». Вимоги мотивував тим, що він і відповідачка ОСОБА_4 є співвласниками квартири № 36 по вул. Незалежності (колишня Жовтнева), 20, в м. Охтирка Сумської області, де позивачеві належить 2/3 частини, а ОСОБА_4 1/3. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.05.2015 року у справі № 583/4350/14-ц визначено порядок користування позивача і ОСОБА_4 вказаною квартирою. Під час визначення порядку користування квартирою не було вирішено питання, яким чином буде відбуватися оплата за користування електричною енергією. На даний час є встановлений лічильник, договір на користування електроенергією укладений з попереднім власником квартири ОСОБА_6, який помер.

Позивач зазначав, що ОСОБА_4 відмовляється приймати посильну участь в оплаті комунальних послуг, не бажає добровільно розділити рахунки на комунальні послуги, через що збільшується заборгованість зі сплати комунальних послуг.

Позивач стверджував, що на його звернення до ПАТ «Сумиобленерго» філія «Охтирський РЕМ» щодо укладення з ним окремого договору на енергопостачання, він отримав відмову, оскільки за однією поштовою адресою укладається один договір з одним із співвласників за умови письмової згоди інших співвласників.

Позивач вказував, що він може і бажає сплачувати за електропостачання спільної з ОСОБА_4 квартири, і не повинен залежати від примх ОСОБА_4, а тому є необхідність виділення окремих рахунків на кожного співвласника.

Посилаючись на викладене, позивач просив:

- здійснити розподіл належності електричних мереж в квартирі № 36 по вул.. Незалежності (колишня Жовтнева), 20, в м. Охтирка Сумської області, а саме особового рахунку, який рахується за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, (який помер), шляхом залишення рахунку за позивачем;

- зобов»язати ПАТ «Сумиобленерго» філія «Охтирський РЕМ» укласти відповідний договір з позивачем і виставляти йому рахунки на електропостачання.

11.03.2016 року позивач подав заяву про залучення ОСОБА_4 співвідповідачем, збільшив позовні вимоги і зазначив, що остання без належних підстав не дає йому, як інваліду 2 групи, можливості як співвласникові квартири, користуватися послугою електропостачання.

Посилаючись на викладене, позивач просив:

- зобов»язати ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою № 36 по вул. Незалежності (колишня Жовтнева), 20, в м. Охтирка Сумської області, дати згоду на укладання договору з ПАТ «Сумиобленерго» філія «Охтирський РЕМ» на електропостачання в указаній квартирі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, уточнив, що він не порушує питання про розподіл електричних мереж в квартирі № 36 по вул. Незалежності (колишня Жовтнева), 20, в м. Охтирка Сумської області, оскільки це потребує значних матеріальних витрат на виготовлення технічної документації і є недоцільним. Позивач зауважив, що його позовні вимоги спрямовані на те, щоб спонукати ОСОБА_4 надати згоду енергопостачальній організації - ПАТ «Сумиобленерго» філія «Охтирський РЕМ» на укладення договору про користування електричною енергією з позивачем.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, пославшись на те, що з позивачем укладені договори про надання комунальних послуг теплопостачання з ТОВ «Брок-Енергія», водопостачання з ТОВ «Водоторгприлад», вивезення твердих побутових відходів з ДП «Верп», що свідчить про добросовісність позивача нести обов»язки з утримання належної йому на праві спільної часткової власності квартири.

Відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Пояснила, що за договором, укладеним енергопостачальною організацією з її батьком ОСОБА_6 за його життя, вона здійснює оплату за користування електроенергією на підставі отриманих рахунків, заборгованість з платежів відсутня. Бажає, щоб договір на користування електроенергією був укладений з нею, оскільки вона таке право має нарівні з позивачем, який не надає їй на це своєї згоди.

Представник ПАТ «Сумиобленерго» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пославшись на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, позовні вимоги суперечать ст. 358 ЦК України, є безпідставними. У письмових запереченнях /а.с. 26 / зазначила, що в даному випадку має місце спір між співвласниками квартири. За наявності одного приладу обліку та одного особового рахунку, питання щодо розподілу витрат на оплату спожитої електроенергії повинно вирішуватися безпосередньо між співвласниками квартири, яким належать електричні мережі квартири. ПАТ «Сумиобленерго» не вчиняло жодних дій чи бездіяльності, якими були б порушені права чи законні інтереси позивача.

Представник філії «Охтирський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», будучи належним чином сповіщеним про час та місце судового розгляду, неодноразово в судове засідання не прибув, що не перешкоджає вирішенню спору у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, їх доводи і заперечення та надані докази, оцінивши їх критично, виходив з наступного:

Статтею 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право кожної фізичної чи юридичної особи мирно володіти своїм майном.

Стаття 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлюють право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З копії технічного паспорту на квартиру № 36 по вул. Незалежності (колишня Жовтнева), 20, в м. Охтирка Сумської області /а.с. 4/, договорів дарування та інформаційних довідок з Державного реєстру прав на нерухоме майно /а.с. 20-23/ вбачається, що позивач і ОСОБА_4 є співвласниками відповідно 2/3 і 1/3 частин вказаної квартири.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.01.2015 року у справі № 583/4360/14-ц, провадження № 2/583/98/15 /а.с. 5/, визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відповідно до якої встановлено порядок користування ними квартирою № 36 по вул. Жовтнева (на даний час Незалежності), 20, м. Охтирка Сумської області.

Суд встановив, що на виконання приведених вище норм закону щодо утримання спільного майна позивач уклав договори про надання комунальних послуг теплопостачання з ТОВ «Брок-Енергія», водопостачання з ТОВ «Водоторгприлад», вивезення твердих побутових відходів з ДП «Верп» /а.с. 51-57/, утримання будинку і прибудинкової території - ПП «Жилкомсервіс», водовідведення ДП «Водоочистка» ТОВ «Водоторгприлад».

Аналізуючи надані сторонами докази щодо користування електричною енергією в квартирі № 36 по вул. Жовтнева (на даний час Незалежності), 20, м. Охтирка Сумської області, судом встановлено, що 15.09.2014 року між ПАТ «Смиобленерго» та ОСОБА_6 був укладений договір № 182007177 про користування електричною енергією в указаній квартирі. 17.09.2014 року ОСОБА_6 помер.

Суд приймає правдивими доводи відповідачки ОСОБА_4 про оплату нею послуг електропостачання вказаної квартири, оскільки на протилежне не надано доказів позивачем та представником ПАТ «Сумиобленерго», а з довідки філії «Охтирський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» від 14.12.2015 року вбачається, що по зазначеній квартирі заборгованість відсутня /а.с. 18/.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Частинами 1, 2 ст. 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 7 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

У разі виникнення питань, можливі шляхи вирішення яких не обумовлені договором, сторони керуються цими Правилами та законодавством.

Для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об'єкт споживача до електропостачання.

Стаття 638 ЦК України обумовлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_6 до цього часу з приводу електропостачання до квартири № 36 по вул. Жовтнева (на даний час Незалежності), 20, м. Охтирка Сумської області, фактично склалися договірні відносини між ОСОБА_4 і ПАТ «Сумиобленерго». Лише до компетенції ПАТ «Сумиобленерго» належить врегулювання питання щодо споживання електричної енергії особою без укладення договору з додержанням визначеної законом письмової форми.

При цьому відсутність письмової форми договору електропостачання між ОСОБА_4 і ПАТ «Сумиобленерго» не свідчить про порушення прав і законних інтересів співвласників квартири, оскільки жодною з цих осіб не оспорюються обставини, що склалися.

Встановленими обставини по справі повністю спростовують доводи позивача про несплату ОСОБА_4 за користування електроенергією в квартирі № 36 по вул. Жовтнева (на даний час Незалежності), 20, м. Охтирка Сумської області, а отже, і порушення його прав співвласника користуватися квартирою, тощо.

Зважаючи на викладене, задоволенню не підлягають за безпідставністю позовні вимоги про зобов»язання ПАТ «Сумиобленерго» філія «Охтирський РЕМ» укласти відповідний договір з позивачем і виставляти йому рахунки на електропостачання; про зобов»язання ОСОБА_4 не чинити позивачеві перешкоди у користуванні квартирою № 36 по вул.. Незалежності (колишня Жовтнева), 20, в м. Охтирка Сумської області, та дати згоду на укладання договору з ПАТ «Сумиобленерго» філія «Охтирський РЕМ» на електропостачання в указаній квартирі.

Судом не вирішувалися позовні вимоги щодо здійснення ПАТ «Сумиобленерго» розподілу належності електричних мереж в квартирі № 36 по вул. Незалежності (колишня Жовтнева), 20, в м. Охтирка Сумської області, а саме особового рахунку, який рахується за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, (який помер), шляхом залишення рахунку за позивачем, оскільки позивач в судовому засіданні вказав на некоректність викладення цих вимог і їх не підтримав.

Інші доводи та докази позивача та відповідачки ОСОБА_4 не спростовують висновків суду, оскільки не є належними до предмета доказування у спорі, що виник між цими особами, а лише свідчать про неприязні стосунки між ними.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст. 11, 13, 14, 321, 356, 358, 360, 391, 638, 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. N 1357 «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення», ст.ст. 6, 10, 11, 59-61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», філії «Охтирський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», ОСОБА_4 про розподіл особового рахунку з користування електричною енергією, зобов»язання укласти договір з електропостачання, зобов»язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою та надати згоду на укладення договору на електропостачання відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_7

Повний текст рішення суду виготовлений 22.04.2016 року