Справа № 463/6308/15-ц
Провадження № 2/463/703/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк»» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договірним зобовязанням на суму 15 934,61 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 11.11.2005р. року між сторонами укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4955 грн. зі сплатою за користування грошовими коштами 27 % річних та кінцевим терміном повернення позики не пізніше 10.11.2007р. Банком виконано свій обовязок та передано відповідачу обумовлену суму коштів, проте останньою не виконується обовязок з їх повернення. Станом на 02.10.2015р. загальний розмір заборгованості становить 15 934,61 грн., з яких 2728,90 грн. заборгованість за кредитом, 6241,90 грн. заборгованість за відсотками, 1305,18 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 2295,55 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 1199,43 грн. інфляційні втрати за кредитом, 2109,56 грн. інфляційні втрати за відсотками. Дану суму боргу просить стягнути в судовому порядку.

В судовому засіданні повноважний представник позивача згідно належної довіреності від 06.01.2016р. ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Попередньо, від повноважного представника останнього надійшла заява про застосування наслідків спливу загального строку позовної давності і відповідно, ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову. За погодженням із представником позивача суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та його представника.

Розглянувши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, наявні у ній докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2005р. року між сторонами укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4955 грн. зі сплатою за користування грошовими коштами 27 % річних та кінцевим терміном повернення позики не пізніше 10.11.2007р. (а.с.6-7)

Відповідно до умов укладеного договору, позивач видав відповідачу обумовлену суму кредитних коштів, що підтверджується копією меморіального ордеру від 11.11.2005р. (а.с.8).

У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не виконує зобовязання по кредитному договору відповідно до графіку погашення кредиту.

Згідно розрахунку заборгованості, який прийнятий судом як такий, що зроблений фахово у відповідності до умов договору (а.с.4-5), станом на 02.10.2015р. загальний розмір заборгованості становить 15 934,61 грн., з яких 2728,90 грн. заборгованість за кредитом, 6241,90 грн. заборгованість за відсотками, 1305,18 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 2295,55 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 1199,43 грн. інфляційні втрати за кредитом, 2109,56 грн. інфляційні втрати за відсотками.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтовані.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

На основі аналізу вищевказаних правових норм, ВСУ під час розгляду цивільної справи № 6-95цс14 сформулював правову позицію від 17.09.2014р., згідно з якою розяснив, що перебіг трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі обчислюється після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Згідно п. 1.1 кредитного договору, кінцевим терміном повернення коштів є 10.11.2007р., в той час як позов предявлено до суду, згідно поштового штемпеля на конверті (а.с.15) 03.11.2015р., тобто по спливу встановленого законом трьохрічного строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Враховуючи відсутність причин для поновлення пропущеного строку позовної давності та відсутність клопотань зі сторони позивача про таке поновлення, не ставлячи під сумнів обґрунтованість позовних вимог суд в задоволенні позову відмовляє у звязку із спливом загального строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10,60,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 253, 256, 257, 258, 261, 267, 526, 610, 625, 629, 634, 638, 638, 1048-1050,1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити за спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.