Справа № 489/1128/16-ц
Номер провадження 2/489/1105/16
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про зміну розміру аліментів на утримання дітей,

встановив

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після винесення судових рішень про стягнення аліментів з позивача на утримання дітей, змінилося його матеріальне становище. Вказує, що він не працює. Також позивач доглядає своїх батьків похилого віку. Вважає, що у ситуації, що склалась, він не може сплачувати аліменти в такому розмірі.

Просив суд змінити розмір аліментів та стягнути їх на користь відповідача в такому порядку: на доньку ОСОБА_3, 24.06.2004 в твердій сумі 350 грн., на доньку ОСОБА_4, 13.03.2006 в твердій сумі 350 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.06.2012 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання двох дітей - ОСОБА_3, 24.06.2004 та ОСОБА_4, 13.03.2006 в розмірі 1/2 частини всіх заробітків (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22.05.2012.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.02.2016 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, 08.01.2016 р. н., у розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 12.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з записами трудової книжки позивача серії АВ№ №474696 31.05.2014 позивач був звільнений з роботи. Після чого будь-які записи в трудовій книжці відсутні.

В судовому засіданні позивач надав довідку про доходи з якої вбачається, що він працевлаштувався та отримує заробітну плату.

Крім того, позивач посилається на те, що на його утриманні перебуває мати, та батько на підставі чого надає суду довідки з УПФУ в Доманівському районі про розмір пенсії за віком матері (1262,21 грн.) та батька (1330,47 грн.)

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Суд зазначає, що обставини на які посилається позивач існували на момент визначення розміру аліментів (перебування матері та батька на утриманні позивача, звільнення позивача з роботи) тому саме вони не є підставою для зміни розміру аліментів.

Однак, як встановлено судом, після ухвалення рішення суду від 19.06.2012, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання двох дітей - ОСОБА_3, 24.06.2004 та ОСОБА_4, 13.03.2006 в розмірі 1/2 частини всіх заробітків (доходу), 11.02.2016 було винесено ще одне рішення суду, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, 08.01.2016 р. н., у розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 12.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 128 КЗпПУ при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Зазначене дублюється і в ст. 70 ЗУ "Про виконавче провадження".

Отже, у випадку стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано суду довідку про доходи, в якій зазначено, що його заробітна плата за квітень 2016 року склала 1957,08 грн., за травень 2016 року - 1962,60 грн. За таких обставин, у випадку складання відсотків, стягнення аліментів з позивача відповідно до вище наведених судових рішень перевищуватиме граничні 70 % відрахувань із заробітної плати позивача.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таку позицію висловив і Верховний Суд України у справі 6-143цс13 від 05.02.2014.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни розміру їх присудження та виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що розмір аліментів необхідно змінити та стягнути з позивача на користь відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), до досягнення старшою донькою повноліття, та після цього стягнути аліменти на утримання ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), а тому позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, стягнувши з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Доманівка Миколаївської області на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення повноліття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а потім на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв