У х в а л а

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на рішення апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі до 05 липня 2012 року, під час якого ними придбано за кредитні кошти автомобіль SSANG YONG, державний номерний знак НОМЕР_1, який після розірвання шлюбу реалізовано відповідачем без його згоди. У зв'язку із вказаним позивач просив суд визнати вказаний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя та стягнути із відповідача на його користь грошову компенсацію вартості його частини в цьому майні у розмірі 149 374 грн 14 коп.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію його частини у спільному сумісному майні у розмірі 6 323 грн 33 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2015 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 57 332 грн 61 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - порушує питання про скасування рішення апеляційного суду із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 14 лютого 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві між сторонами зареєстровано шлюб.

15 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 385/60/08-А, за умовами якого вона отримала грошові кошти у сумі 211 494 грн на придбання автомобіля SSANG YONG, та з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між банком та нею укладений договір застави, предметом якого є спірний автомобіль, який 11 квітня 2008 року зареєстрований на ім'я відповідача.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 квітня 2012 року, яке змінено рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2012 року, шлюб між сторонами розірвано.

Згідно із довідкою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 06 лютого 2013 року № 301.7-23/0881 сторонами виконувалися зобов'язання зі сплати кредитних коштів, крім того відповідач, після розірвання шлюбу, повністю погасила заборгованість за кредитом, самостійно сплативши у період з серпня 2012 року по лютий 2013 року 92 041 грн 53 коп., що підтверджується відповідними квитанціями.

На підставі довідки Центру надання послуг пов'язаних із використанням автотранспортних засобів з обслуговування Вишгородського району при Управлінні державної автоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області від 23 січня 2015 року № 32, 07 лютого 2013 року спірний автомобіль знято з обліку для його подальшої реалізації, та 02 серпня 2013 року вказаний автомобіль зареєстрований за новим власником ОСОБА_5

Згідно із висновком експерта від 22 травня 2015 року № 5970/15-54 дійсна ринкова вартість транспортного засобу на момент його реалізації 07 лютого 2013 року складала 164 079 грн. Дійсна ринкова вартість транспортного засобу на час проведення експертизи складає 298 748 грн 28 коп.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Саме по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладання другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що відповідачем відчужено автомобіль, який відносився до спільного майна подружжя, без згоди позивача, правильно вважав, що у такому випадку з відповідача підлягає стягненню компенсація його вартості, з урахуванням сплачених відповідачем після розірвання шлюбу коштів на погашення кредитної заборгованості, виходячи з вартості, яка встановлена на момент розгляду справи.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

В іншій частині оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не перевіряється, оскільки сторонами не оскаржувалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.В. Кадєтова

С.О.Карпенко