Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Галицького районного суду м. Львова про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 15 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Галицького районного суду м. Львова про відшкодування майнової шкоди в розмірі 7000 грн та моральної шкоди - 17 000 грн, посилаючись на неправомірність прийняття 04 лютого 2014 року суддею Галицького районного суду м. Львова Мисько Х.М. постанови про конфіскацію транспортного засобу й стягнення штрафу 100% вартості товару. Зазначена постанова була скасована постановою апеляційного суду Львівської області без визначення суми майнової та моральної шкоди, заподіяної йому Галицьким районним судом.

УхвалоюСихівського районного суду м. Львова від 15 серпня 2014 року залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2015 рокувідмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до Галицького районного суду м. Львова.

У касаційній скарзі ОСОБА_4просить скасувати оскаржувані ухвали, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК Українисуддя відмовляє у відкритті провадження в справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

За правилами п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ провадиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності віднесено до компетенції адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справи адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1ст. 3 КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 ст. 50 КАС України передбачено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних осіб чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження в справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, оскільки спір, що виник між сторонами, має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

За вказаних обставин, оскаржувані ухвали судів постановлені з додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 15 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук