Справа № 353/1114/16-ц
Провадження № 6/353/13/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю: секретаря Бойко В.Я

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі подання головного державного виконавця Тлумацького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець Тлумацького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 звернувся в суд з поданням, погодженим начальником Тлумацького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_3, про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, до повного виконання ним своїх зобовязань покладених на нього рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2015 року, яке набрало законної сили 26.05.2015 року, по справі №353/332/15-ц, згідно виконавчого листа № 353/332/15-ц, виданого 10.07.2015 року, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Креді ОСОБА_5» 42863,88 доларів США заборгованості за кредитним договором № 43108ФК від 11.07.2008 року та 3654,0 грн. сплаченого судового збору. Зазначає, що ОСОБА_2 (боржником) не вживаються жодні заходи щодо виконання рішення суду, останній ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань покладених на нього судовим рішенням. Просить подання задоволити та тимчасово обмежити виїзд з території України ОСОБА_2 до виконання ним своїх зобов'язань в Україні.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, однак до подання додав письмову заяву, в якій він вказав, що подання підтримує, просив задовольнити з підстав наведених у ньому та розгляд проводити без участі представника ВДВС Тлумацького РУЮ.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Аналогічні права особи закріплено в ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Також п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

З набранням чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року та деяких інших законодавчих актів щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Ст. 377-1 ЦПК України врегульовано вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів

За своїм змістом словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Заборона виїзду за кордон є одним із найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дане подання не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що на виконанні у Тлумацькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження ВП № 48407596 по примусовому виконанню рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2015 року, яке набрало законної сили 26.05.2015 року, за виконавчим листом № 353/332/15-ц, виданим Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області від 10.07.2015 року, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Креді ОСОБА_5» 42863,88 доларів США заборгованості за кредитним договором № 43108ФК від 11.07.2008 року та 3654,0 грн. сплаченого судового збору (а.с. 5).

Згідно п. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, яка діяла на день відкриття виконавчого провадження) копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Державним виконавцем відділу ДВС Тлумацького РУЮ ОСОБА_6 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) 11.08.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 6). Проте, в матеріалах подання відсутні докази направлення та вручення боржнику ОСОБА_2 вказаної постанови про відкриття провадження разом з повідомленням про необхідність самостійно виконати рішення суду.

Також, з метою забезпечення виконання рішення суду та усунення можливостей відчуження будь-якого майна, що належить боржнику, 11.08.2015 року державним виконавцем відділу ДВС Тлумацького РУЮ ОСОБА_1 було винесені постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 (боржник) (а.с. 7), а також 11.04.2016 року постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої було накладено арешт на кошти належні ОСОБА_2 (боржник), що містяться на рахунках в установах банку (а.с. 28). Однак у матеріалах подання також відсутні докази про направлення та отримання боржником ОСОБА_2 вказаних постанов.

На підставі вказаної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження до державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено реєстраційний запис про арешт всього рухомого майна та заборони його відчужувати боржника ОСОБА_2, що підтверджується Інформаційною довідкою та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 24-27).

Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем було розпочато примусове виконання рішення суду.

В ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем на його вимогу були отримані відповіді з: Управління соціального захисту населення Тлумацької РДА від 05.11.2015 року, згідно якої боржник не отримує жодну з допомог, по яких можна проводити стягнення (а.с. 8); Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківської області від 15.10.2015 року, згідно якої станом на 13.10.2015 року техніка за боржником не зареєстрована (а.с. 14-18); Пенсійного фонду України від 18.10.2016 року боржник пенсію не отримує (а.с. 20-23).

Проте, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 13.12.2016 року та відповіді Відділу Держгеокадастру у Тлумацькому районі Івано-Франківської області від 06.11.2015 року за ОСОБА_2 (боржник) зареєстровано право власності на земельну ділянку та домоволодіння, розташовані по вул. Колійова, 6, м. Тлумач, Івано-Франківської області (а.с. 24-26, 11-12).

Крім цього, згідно відповіді Управління державтоінспекції УМВС України в Івано-Франківській області від 30.10.2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на транспортний засіб марки «Volkswagen Golf 2 1,6», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 10). А тому державним виконавцем ВДВС Тлумацького РУЮ 12.11.2015 року було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме автомобіля НОМЕР_2 (а.с. 19). Проте, в матеріалах подання відсутні будь-які докази як про направлення та вручення боржнику ОСОБА_2 вказаної постанови про розшук майна боржника, так і про надання боржнику терміну для добровільного передання майна для реалізації з метою погашення заборгованості за рішенням суду.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець посилався на те, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження, яке не виконане і заборгованість не погашена, зазначав, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобовязань, а тому його слід тимчасово обмежити у виїзді за межі України.

Однак у матеріалах подання відсутні докази, які б свідчили про повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту на все майно і кошти боржника та про розшук майна боржника; відсутні будь-які дані, які би свідчили про те, що ОСОБА_2 розяснено про необхідність самостійно виконати рішення суду, необхідність зявитись до відділу державної виконавчої служби для сплати боргу за виконавчим документом або наданням підтверджуючих документів про його сплату, тощо. Також у поданні не зазначені конкретні факти умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду та не наведено доказів, які їх підтверджують. Крім цього, у матеріалах подання відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо вчинення Тлумацьким РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області виконавчих дій спрямованих на реалізацію майна належного боржнику, зокрема, належної йому земельної ділянки та домоволодіння, розташованих в по вул. Колійова, 6, м. Тлумач Івано-Франківської області.

Отже, тимчасове обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання ним свої боргових зобовязань по сплаті заборгованості, буде обмежувати його конституційні права на вільне пересування, оскільки головним державним виконавцем не доведено фатів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Оскільки Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання зобовязань державним виконавцем не подано, суд вважає, що подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 є безпідставним та передчасним, оскільки у ньому не наведено підстав та доказів того, що боржник ОСОБА_2 знав про відкриття виконавчого провадження та умисно ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Тлумацького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча У.Ю. Луковкіна