АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

08 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста

Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.,

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання факту порушення права на повагу до гідності, честі та ділової репутації, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року,

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просив визнати факт порушення Міністерством юстиції України його права на повагу до гідності, честі та ділової репутації шляхом поширення недостовірної інформації у службовій записці від 26.03.2013 року №18-48/83 щодо: відмови ознайомитись з посадовою інструкцією від 06.02.2013року:«ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватись з посадовою інструкцією», не виконання доручення заступника Міністра - керівника апарату та керівництва Управління внутрішнього аудиту про ознайомлення з посадовою інструкцією від 06.02.2013 року; зобов'язати відповідача спростувати вказану недостовірну інформацію у той же спосіб, в який її було поширено.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у 2011-2014 роках він працював на посаді головного спеціаліста Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України.

Посадовою особою відповідача у службовій записці від 26.03.2013 № 18-48/83 було поширено неправдиву інформацію про те, що: «ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватись з посадовою інструкцією. Не виконавши Ваше доручення від 18.03.2013 року щодо ознайомлення з посадовою інструкцією, головний спеціаліст ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 139 КЗпП України та ст. 10 Закону України «Про державну службу».

Зазначив, що він ознайомився з вказаною посадовою інструкцією, проте повернув її без підпису, оскільки у начальника Управління внутрішнього аудиту були відсутні повноваження щодо затвердження посадової інструкції працівника відділу.

Оскільки відповідач поширив про нього недостовірну інформацію, що призвело до порушення його особистих немайнових прав, просив позов задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно визначив предмет спору та дійшов помилкового висновку про те, що вказана в службовій записці інформація є достовірною. Також є помилковим висновок суду, що службова записка є внутрішнім документом Міністерства юстиції України та не може вважатись доказом поширення інформації.

В судовому засіданні представник Міністерства юстиції України ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, просить розглядати справу в його відсутність.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи на посаді головного спеціаліста Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України.

06.02.2013 р. начальником Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України було затверджено посадову інструкцію головного спеціаліста відділу внутрішнього аудиту діяльності апарату та територіальних органів Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України.

Начальник Управління внутрішнього аудиту в доповідній записці від 26.03.2013 р. 18-48/88 на ім'я заступника Міністра юстиції - керівника апарату ОСОБА_3 повідомив, зокрема про те, що : « В присутності заступника начальника Управління ОСОБА_4 та головного спеціаліста ОСОБА_5 головний спеціаліст ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватись з посадовою інструкцією, про що складено відповідний акт»; « … не виконавши Ваше доручення від 18.03.2013 щодо ознайомлення з посадовою інструкцією, головний спеціаліст ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 139 КЗпП України та ст. 10 Закону України «Про державну службу» (а.с.8).

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання факту порушення відповідачем його права на повагу до гідності та ділової репутації шляхом поширення вказаної інформації та зобов'язання її спростування, суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що позивач відмовився від ознайомлення з посадовою інструкцією під розписку, а викладена в доповідній записці оспорювана інформація є достовірною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Викладені позивачем в письмовому поясненні від 01.04.2013 р. причини, з яких він відмовився поставити свій підпис про ознайомлення з посадовою інструкцією, не свідчить про недостовірність відомостей, які були викладені в доповідній записці.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких

обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові

права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим

благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доведення до відмова керівника апарату про факт відмови працівника від ознайомлення з посадовою інструкцією в доповідній записці, яка є внутрішнім документом, не може бути розцінено судом, як поширення недостовірної інформації в розумінні ст.277 ЦК України, оскільки в такому порядку реалізуються право роботодавця на здійснення контролю за дотриманням працівником вимог трудового законодавства.

Відсутність в діях працівника, який відмовився від ознайомлення під підпис з посадовою інструкцією, порушень вимог трудового законодавства, Закону України «Про державну службу» тощо могло бути предметом перевірки у разі вирішення питання застосування заходів дисциплінарного стягнення.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що у начальника Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України були відсутні повноваження щодо затвердження посадової інструкції працівника підрозділу є необґрунтованими та правового значення для вирішення даного спору не мають.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/14599/2016

Головуючий в суді першої інстанції: Остапчук Т.В.

Доповідач в суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.