Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/156/16-ц
Провадження № 2/670/123/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Волкової О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Віньківці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, у якому із врахуванням доповнених позовних вимог просить:

- визнати недійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0287431 від 02.04.1997, виданий на ім'я ОСОБА_2;

- визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 2,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель колишньої Спілки селян «Заслав`я» на території Віньковецької селищної ради Хмельницької області, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 25.12.1996 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала, що її мати ОСОБА_3 (ОСОБА_2) Францівна мала право на земельну частку (пай) в розмірі 2,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель СС «Заслав'я».

В 1996 році матір позивача було включено до списків власників земельних часток (паїв) із земель СС «Заслав'я», ці списки було подано до Віньковецької РДА для прийняття рішення про видачу Сертифікатів на право на земельну частку (пай).

25 грудня 1996 року мати позивача померла. До моменту свої смерті ОСОБА_3 заповіту не складала.

Враховуючи вимоги ст. ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, чинній на момент смерті матері позивача) ОСОБА_1 вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняла спадщину після смерті матері, так як постійно проживала разом з спадкодавцем і являється спадкоємцем першої черги.

Серед спадкового майна, яке залишилось після смерті матері, є й право на земельну частку (пай) в розмірі 2,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель колишнього СС «Заслав'я», яке засвідчується копією Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0287431, виданим 02.04.1997 Віньковецькою РДА.

20 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_4 з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 на земельну частку (пай) в розмірі 2,66 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього СС «Заслав'я».

Проте, спадкові права на земельну частку (пай) позивач оформити не змогла, оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий 02.04.1997 року, тобто, після смерті спадкодавця. Приватний нотаріус ОСОБА_4 відмовила їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначене майно, про що винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2016 року.

При усному зверненні ОСОБА_1 до відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі Хмельницької області видати їй оригінал Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0287431 від 02.04.1997 року площею 2,66 га в умовних кадастрових гектарах, на ОСОБА_3 (ОСОБА_2) Францівну, вона отримала відмову у зв'язку з тим, що сертифікат не може бути виданий після смерті власника.

З метою захисту своїх спадкових прав позивач змушена звенутись до суду із вказаним позовом.

У судове засідання 14.04.2016 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, а тому справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 подала до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги, викладені в позові підтримала.

Представник відповідача, Віньковецкої селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, селищний голова ОСОБА_6 надав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю та просить справу розглянути за відсутності представника селищної ради.

Представник третьої особи, Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області, залученої до участі в справі ухвалою суду від 11.03.2016 року, також надав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю та просить справу розглянути за відсутності представника Віньковецької РДА.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 25 грудня 1996 року у смт. Віньківці Віньковецького району Хмельницької області померла мати позивача ОСОБА_3, яка була власником земельної частки (паю) 2,66 га (в умовних кадастрових гектарах) по колишній СС «Заслав`я» на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, після чого на вказане майно відкрилась спадщина.

02.04.1997 року, після смерті ОСОБА_3, на її імя Віньковецькою райдержадміністрацією видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0287431.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої за законом першої черги - дочка. Інших спадкоємців немає.

Спадщину позивач прийняла, оскільки на день смерті була зареєстрована та проживала із спадкодавцем по вул. Козацька, 146, у с. Подолянське Віньковецького району.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть спадкодавиці ОСОБА_3 серії І-БВ № 102812; копією паспорта позивачки; копією свідоцтва про народження І-БВ № 026856, із якого слідує, що матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_3; копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0287431, виданого 02.04.1997 року на підставі рішення Віньковецької районної державної адміністрації № 47-р. від 27.03.1997 року на імя ОСОБА_2, згідно якого остання має право на земельну частку розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах; довідкою Віньковецької селищної ради від 24.11.2008 року № 2912, із якої випливає, що ОСОБА_3, яка померла 25.12.1996 року була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 20.01.2016 року, приватним нотаріусом Віньковецького районного нотаріального округу ОСОБА_4 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства спілки селян «Заслав`я» після смерті ОСОБА_3, яка померла 25.12.1996 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначене майно.

Згідно інформаційної довідки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та з списку громадян членів колишньої СС «Заслав`я» від 19.11.2015 № 513/54-15, вартість земельної частки (паю), яка належала ОСОБА_3 складає 8979 грн.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно розяснення, які містяться в абз. 3 п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), та згідно ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 560 ЦК Української РСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтва про право на спадщину, однак за відсутності правовстановлюючого документа позивач позбавлений можливості переоформити спадщину на своє імя та отримати свідоцтво.

Із постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2016 вих. 7/02-31, вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3, яка померла 25.12.1996 року, не відкривалась.

Отже, судом встановлено, що позивач є рідною дочкою спадкодавця ОСОБА_3 та вступила в управління спадковим майном, тобто прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, та спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана.

Але у звязку з тим, що правовстановлюючий документ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) видано після смерті спадкодавця, позивач позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, і вирішення виниклого спору можливе лише в судовому порядку.

Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

З наведених підстав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0287431 від 02.04.1997 року, що виданий на підставі рішення Віньковецької РДА № 47-р від 27.03.1997 року слід визнати недійсним, у звязку з тим, що він виданий після смерті спадкодавця ОСОБА_2

Із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", слідує, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Таким чином, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 за законом, та зокрема права на земельну частку (пай) розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах із земель спілки селян «Заслав`я» смт. Віньківці Віньковецького району Хмельницької області, спадщину прийняла, а тому має право на успадкування вказаного майна.

Визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, він підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 15, ст. 16, ЦК України, ст. ст. 524, 529, 549, 560 ЦК Української РСР, ст. 8, ст. 10, ст. 60, ст ст. 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Визнати недійсним сертифікат серії ХМ № 0287431 на право на земельну частку (пай) розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах із земель спілки селян «Заслав`я» смт. Віньківці Віньковецького району Хмельницької області, виданий 02.04.1997 року Віньковецькою районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_2, та зареєстрований 29.05.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 437.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) із земель колишньої спілки селян «Заслав`я» с. Подолянське Віньковецького району Хмельницької області на території Віньковецької селищної ради площею 2,66 умовних кадастрових гектари на підставі рішення Віньковецької селищної ради Хмельницької області від 03.10.2002 року № 5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення через Віньковецький районний суд до Апеляційного суду Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М.Волкова