Справа № 521/7998/16-ц
Провадження № 2/521/3579/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» жовтня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторно транспортного страхового бюро України, за участю третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальних збитків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що травня 2013 року о 23 год. 10 хвилин водій ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи технічно справним автомобілем марки «Опель» д/н НОМЕР_1, рухаючись в м. Одесі по вул. Космонавтів, в районі будинку № 64, не вибрав безпечну дистанцію внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1. Позивач зазначає, що зіткнення транспортних засобів відбулось з вини водія ОСОБА_2, у звязку з чим, співробітники УДАІ ГУМВС України в Одеській області склали протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КпАП України, та постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2013 р. по справі № 521/9511/13-п останній був визнаний винним у вчиненні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності, у свою чергу відповідальність цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час скоєння ДТП була застрахована ПАТ «СК «Лафорт». На даний час ПАТ «СК «Лафорт» припинила свою діяльність. Позивач зазначає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, йому було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі, у звязку з чим він змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд винести рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на підстави викладені у письмових запереченнях, просив суд відмовити у задоволені вимог, оскільки позивач не звертався до МТСБУ в досудовому порядку.

Третя особа в судовому засіданні зазначив що вважає вимоги не обґрунтованими, та просив у задоволені позову відмовити.

Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для розгляду справи.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування йому майнової та моральної шкоди.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що 31 травня 2013 року о 23 год. 10 хвилин водій ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи технічно справним автомобілем марки «Опель» д/н НОМЕР_1, рухаючись в м. Одесі по вул. Космонавтів, в районі будинку № 64, не вибрав безпечну дистанцію внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1..

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Власником автомобіля НОМЕР_3, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ 1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, є ОСОБА_1.

Згідно довідки від 31.05.2013 р. внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, а саме: розбито задній бампер зліва, лівий задній ліхтар, деформовано кришку багажника та інше.

Відповідно до висновку № 464/2013 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди, завданої власнику ТЗ від 17 червня 2013 р. вартість матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок ДТП складає 18 610 грн. 46 коп.

Згідно квитанції № 3641 від 17 червня 2013 року позивачем було сплачено 600 гривень за проведення вище зазначеної автотоварознавчої експертизи, а також згідно квитанції № 18-06 від 13 червня 2013 року було сплачено 150 гривень за проведення робіт по зняттю, установці заднього бамперу, що було необхідно для проведення автотоварознавчої експертизи.

На підставі ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована відповідно до полісу № АВ/7780803 ПАТ, який діяв з 12.07.2012 року по 11.07.2013 року ПАТ «СК «Лафорт».

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик згідно з лімітами відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров"ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 цього ж Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку встановленому законодавством.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, встановлено, що до ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п. 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 вище зазначеного Закону, обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

В день скоєння ДТП, а саме 31.05.2013 року, ОСОБА_2 повідомив страховика про наявність страхової події, проте на даний час ПАТ «СК «Лафорт» не відшкодував у встановленому Законом порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну ОСОБА_1.

Відповідно до ст.. 625 ЦК визначає загальні правила відповідальності за порушеннягрошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Щодо відповідальності за порушення грошового зобовязання у спорах, які виникають з договорів страхування необхідно застосовувати ст. 625 ЦК. Оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми (аналіз Верховного Суду України від 30 червня 2011 р. судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування).

Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Відповідно до Розрахуноку збитків, завданих інфляцією, за офіційними даними Державної служби статистики України сукупний індекс інфляції за липень 2013 року - червень 2016 року становить: = 188,3%, сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції складає 36454 грн. 88 коп., інфляційні втрати щодо заборгованості складають 17094 грн. 88 коп., сума заборгованості 3% річних складає 19360 грн, кількість днів прострочення складає: з 01.07.2013 р. по 30.06.2016 р. - 1096 днів, сума санкції = 1743,99 грн.

Таким чином сума грошового відшкодування, яка має бути стягнута на користь позивача з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми складає: 38198,87 грн.

На теперішній час згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» як юридична особа припинена , про що в реєстрі зроблено відповідний запис № 6029485 від 22.02.2016 року.

Статтею 111 ЦК України передбачено, що юридична особа є ліквідованою з дня винесення у Єдиний Державний реєстр запису про його припинення.

У відповідності до п. 1 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кредитор (у даному випадку - позивач) за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30-ти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язаний подати до господарського суду письмову заяву з вимогами до боржника і документи, що їх підтверджують, і які визнані боржником або судом, включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обовязки за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обовязки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обовязків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Згідно п. 51.7 ст. 51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов'язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов'язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 18 грудня 2009 року «Про судову практику в спорах про банкрутство», - провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Господарським процесуальним кодексом, іншими законодавчими актами.

ОСОБА_3 містить спеціальні норми, які мають пріоритет при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Правовідносини, які склалися між сторонами - позивачем та ПрАТ «СК «Лафорт» безпосередньо регулюються спеціальним Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до положень п. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно ст. 23, 28 Закону особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Якщо позивач не встиг звернутися з відповідною заявою до Господарського суду міста Києва про визнання його конкурсним кредитором, його вимоги за заявою мають бути погашені в шосту чергу.

Господарський суд зобов'язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього закону та господарського процесуального кодексу України, про що виноситься ухвала, та прийняти рішення про включення в реєстр кредиторів шостої черги.

Такі ж роз'яснення містяться в інформаційному листі Вищого Господарського Суду України від 28 березня 2013 року за № 01-06/606/2013 «Про ОСОБА_3 України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-Х/І).

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні достовірні дані про те, чи звертався позивач з заявою до Господарського суду м. Києва або МТСБУ. А тому, є підстави для висновку про передчасність звернення позивача з позовом до МТСБУ про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки права позивача останнім не порушені, а з наявних у справі доказів убачається про відсутність правових підстав для проведення МТСБУ регламентної виплати за страховика-банкрута ПрАТ «СК «Лафорт».

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 18 грудня 2009 року «Про судову практику в спорах про банкрутство», ст.ст. 1, 10, 58, 60, 61, 88, 131, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Моторно транспортного страхового бюро України, за участю третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

27.10.16