Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1451/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Левка Т.Ю., при секретарі Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, згідно якої просить визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с.Веряця, вул.Карпатської Січі, 25, так як не має можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючих документів на нерухоме майно, який було втрачено.

Сторони в судове засідання не з"явилися.

Представник позивача ОСОБА_2 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої з позивачем ОСОБА_1 відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що 16 лютого 2012 року помер дід позивача ОСОБА_4, якому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 26 квітня 2000 року, виданого заступником голови Виноградівської РДА, належав житловий будинок по вул. Червоноармійська, 25 в с. Веряця. Даний будинок був збудований дідом позивача та його бабусею ОСОБА_5 за час перебування в шлюбі.

13 жовтня 1998 року ОСОБА_5 померла.

Рішенням Виноградівського районного суду від 10 серпня 2000 року було визнано право власності за дядьком позивача - ОСОБА_6 та батьком позивача ОСОБА_7 на 1/6 частину кожному на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Веряця по вул. Червоноармійська, 25; а вищевказане свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок було визнано недійсним в 1/3 частині.

За таких обставин, право власності на вищевказаний житловий будинок належало трьом особам:

1)ОСОБА_4 - діду позивача в 2/3 частинах;

2)ОСОБА_7 - батьку позивача в 1/6 частині;

3)ОСОБА_6 дядьку позивача в 1/6 частині.

Після смерті діда позивача ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок по вул. Карпатської Січі (бувша вул. Червоноармійська) № 625 в с. Веряця Закарпатської області в розмірі 2/3 частини житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Після смерті ОСОБА_4, спадщину за ним отримали його двоє синів ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які проживали разом із спадкодавцем і прийняли спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України, що стверджується довідкою виконкому ОСОБА_3 сільської ради № 912 від 01 червня 2016 року. Їх частки у спадковому майні становили по 1/2 кожному (по формулі 2/3 ділити на 2 та додати 1/6).

25 серпня 2013 року помер батько позивача ОСОБА_7. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по вул. Карпатської Січі (був. вул. Червоноармійська) №25 в с. Веряця Закарпатської області в розмірі 1/2 частини житлового будинку.

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_7 та в порядку передбаченому ст. 1261 ЦК України, прийняв спадщину, оскільки подав заяву до державного нотаріуса, що стверджується преюдиційними обставинами, встановленими рішенням Виноградівського районного суду від 15.08.2014 року по справі № 299/2582/14-ц.

23 грудня 2014 року помер дядько позивача ОСОБА_6, який не мав ні дружини, ні дітей. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по вул. Карпатської Січі (був. вул. Червоноармійська) №25 в с. Веряця Закарпатської області в розмірі 1/2 частини житлового будинку. Однак, позивач не проживав разом із покійним ОСОБА_6, не подавав жодних заяв до нотаріальної контори, а тому не має права заявляти позов щодо визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку.

У зв'язку з тим, що за життя батько позивача - ОСОБА_7 та дядько позивача - ОСОБА_6 не зверталися ні до нотаріальної контори для прийняття спадщини за покійним ОСОБА_4, ні до ОСОБА_3 сільської ради, ні в бюро технічної інвентаризації з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно (в тому числі не зареєстрували рішення суду), у позивача виникла необхідність визнати право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку.

Станом на момент звернення позивача до суду назву вулиці Червоноармійська було змінено на Карпатської Січі відповідно до рішення ОСОБА_3 сільської ради №40 від 22 лютого 2016 року.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до листа приватного нотаріуса № 49/01-16 від 25.05.2016 року - видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві.

Оригінал свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок знаходиться в матеріалах Виноградівського РБТІ, а рішення Виноградівського районного суду від 10 серпня 2000 року не було передано до Виноградівського РБТІ для відповідної реєстрації за час життя ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 Глави 10 Частини 2 «Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій», затверджених Наказом Мінюсту "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України"), від 22.02.2012, № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку».

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того у відповідності до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму Листі за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до «Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №25 вул. Карпатської Січі (був. вул. Червоноармійська) село Веряця», складеного 24.05.2016 року, за підписом начальника БТІ та штампом округлої форми, будинок № 25 з надвірними спорудами зареєстровано за ОСОБА_4та_складається з - «А - Житловий будинок, 1956 року побудови, 79,7 (площа м2), Б - Літня кухня, 1960 року побудови, 14.4 (площа м2), В - Сарай, 1960 року побудови, 17,3 (площа м2), Г - Вбиральня, 1960 року побудови, 1.3 (площа м2), а також «тротуар, ворота та огорожа». Загальна площа житлового будинку - 58,6 квадратних метрів, житлова - 35,2 м.кв., допоміжна - 23.4 кв.м. Складається з: веранда (№1) - 7,2 м.кв.; кухня (№2) - 11,3 м.кв.; комора (№3) - 4,9 м.кв.; кімната (№4) - 17.6 м.кв.; кімната (№5) - 17,6 м.кв. Фундамент бутовий, стіни з саману, покрівля з черепиці, електропостачання проведено, вид опалення - пічне. Процент зношеності - 43 %.

Відповідно до довідки Виноградівського РБТІ від 25 травня 2016 року житловий будинок з надвірними будівлями в с. Веряця, вул. Карпатської Січі (був. вул. Червоноармійська), 25 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на жилий будинок, видане Виноградівською районною державною адміністрацією 26 квітня 2000 року.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на ? частину спадкового будинку, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.16, 382, 1258, 1261, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий номер - НОМЕР_1, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Веряця, вул. Карпатської Січі, 25, загальною площею 58,6 кв.м., житлова площа 35,2 кв.м., допоміжна площа 23,4 кв.м. (Житловий будинок літера «А», літня кухня літ. «Б», сарай літера «В», вбиральня літера «Г», тротуар літера «І», ворота №1 та огорожа №2 по плану технічного паспорту).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_8