Справа № 459/1013/15 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/5899/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю ОСОБА_3 представника «ПрАТ «СГ «ТАС»;

адвоката ОСОБА_4 представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (в подальшому - «ПрАТ «СГ «ТАС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення з відповідача 24 270 грн. 80 коп. та понесених судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 30.10.2013 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_6 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ДТЗ/21-112103, відповідно до якого були застрахованими майнові інтереси згаданого страхувальника повязані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мазда 6», д.н. НОМЕР_1.

13.11.2013 року в м. Червонограді Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля НОМЕР_2, та автомобіля «ВАЗ», д.н. 21099, під керуванням відповідача ОСОБА_5 та з його вини. Згідно зі звітом № 879/13 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 18.11.2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, складає 78 774 грн. 36 коп. 26.11.2013 року позивач відповідно до умов Договру добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 74 270 грн. 80 коп. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5, як водія забезпеченого транспортного засобу, була застрахованою згідно полісу № АС/5721817 від 23.08.2013 року у ВАТ НАСК «Оранта». 21.08.2014 року ВАТ НАСК «Оранта» відшкодувало АТ «СГ»ТАС» понесені збитки при виплаті страхового відшкодування в розмірі ліміту, тобто - 50 000 грн. Посилаючись на недостатність страхової виплати, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача, як з заподіювача шкоди, різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (а.с.1-2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група "ТАС" матеріальну шкоду у розмірі 24 270 гривень 80 копійок, а також сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 150-151).

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_5

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції була проігнорованою його вимога про повернення пошкоджених запчастин або ж зменшення суми задоволення позовних вимог на їх вартість.

Вважає, що судом було допущено ряд процесуальних порушень, які унеможливили встановити місцезнаходження пошкоджених і замінених запчастин та їх вартість.

Вважає, що суд неправомірно не залучив до участі у справі власника застрахованого автомобіля «Мазда 6» ОСОБА_6 та СПД ФО ОСОБА_7, який проводив ремонт згаданого автомобіля(а.с. 156, 167-168).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно Звіту № 879/13 про оцінку автомобіля НОМЕР_3 від 18.11.2013 року, вартість відновлювального ремонту згаданого автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 78 774 грн. 36 коп.(а.с. 12-25).

На клопотання відповідача (апелянта) ухвалами суду першої інстанції двічі призначалися по справі судові автотоварознавчі експертизи, на вирішення яких ставилось ряд питань, зокрема і про вартість відновлювального ремонту автомобіля MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_4, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні (а.с. 74, 85), однак ці експертизи проведеними не були, оскільки відповідачем (апелянтом) не було оплачено вартість їх проведення (а.с. 78, 104).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається сторонами спору, що 26.11.2013 року позивач відповідно до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування ОСОБА_6 у розмірі 74 270 грн. 80 коп. шляхом перерахування його за заявою ОСОБА_6 платіжним дорученням № 120637 ФОП ОСОБА_7, який здійснював ремонтавтомобіля MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с. 33), а відтак позивач набув право вимоги до ОСОБА_5, як до особи, відповідальної за завдані в результаті ДТП збитки, у межах фактичних витрат.

Як стверджується матеріалами справи, за клопотанням представника відповідача (а.с. 63) ухвалою суду від 05.06.2015 року ОСОБА_6, як власника автомобіля MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_4, було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (а.с. 68), а відтак доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що судом не було залучено до участі у справі ОСОБА_6, не відповідають дійсності.

Умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного 30.10.2013 року між позивачем (як страховиком) та ОСОБА_6 (як страхувальником), не обумовлено виплату страхового відшкодування з обовязком страхувальника передати страховику запчастини до автомобіля, які були пошкодженими в результаті настання страхового випадку та підлягали заміні (а.с. 4-11).

Відтак, обовязок передачі відповідачу пошкоджених в ДТП запчастини до автомобіля, що підлягають заміні, міг бути покладеним лише на ОСОБА_6, як власника застрахованого автомобіля (а, відповідно, і його складових, в тому числі і запчастин, що підлягають заміні) та вигодонабувача за Договором добровільного страхування наземного транспорту від 30.10.2013 року, однак не на позивача (ПрАТ «СГ «ТАС»), право вимоги якого до особи, відповідальної за завдані збитки, на отримання виплаченого страхового відшкодування у межах фактичних витрат не обумовлено будь-якими додатковими його (ПрАТ «СГ «ТАС») обовязками стосовно згаданої особи.

В той же час, власник автомобіля ОСОБА_6 на клопотання самого відповідача (а.с. 63) був залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (а не в якості співвідповідача), а відтак суд не вправі був своїм рішенням покладати на ОСОБА_6 (як на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог) будь-який обовязок, зокрема про його зобовязання передати ОСОБА_5 запчастини до автомобіля, які були пошкодженими в результаті ДТП та підлягали заміні.

Перелік запчастин до автомобіля, які були пошкодженими в результаті ДТП та підлягали заміні, та їх вартість наведено в Звіті № 879/13 про оцінку автомобіля НОМЕР_3, від 18.11.2013 року (а.с. 18).

Однак, представник апелянта в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції так і не зміг назвати, які саме зі згаданого переліку запчастини мають певну цінність для апелянта і на передачі яких він наполягає або на яку саме суму він просить зменшити розмір матеріальної шкоди, присуджений судом до стягнення з нього на користь позивача.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити та залишити рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 липня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: