Справа № 2-263/2011
Провадження №2-зз/525/1/16
У Х В А Л А

04.07.2016 року сел. ОСОБА_1

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області заяву позивача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи ДКП «Миргородтехінвентаризація», Головне управління юстиції у Полтавській області, приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та Миргородська міська рада про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ майна, про визнання недійсним та скасування договорів дарування, витребування майна та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

07.06.2016 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_2 про скасування вжитих заходів забезпечення позову згідно ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.05.2011 року, яка мотивована ним, що рішення Великобагчанського районного суду Полтавської області від 12.12.2011 року в цивільній справі №2-263/11 набрало законної сили, тому відпали передбачені законом підстави для вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи ДКП «Миргородтехінвентаризація», Головне управління юстиції у Полтавській області, приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та Миргородська міська рада про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ майна, про визнання недійсним та скасування договорів дарування, витребування майна та відшкодування моральної шкоди. В даний час, як вказує позивач, вона не може оформити спадщину, оскільки існує ухвала Миргородського міськрайонного суду від 04.05.2011 року про забезпечення її позову, якою було накладено арешт на ангар «Д1» загальною площею 545,1 кв.м., який знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 176 «Б» (т.2 а.с.194).

Розгляд заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову призначено на 04.07.2016 року.

В судове засідання 04.07.2016 року сторони та треті особи не зявились, вони належним чином сповіщені про день і час розгляду заяви позивача (т.2 а.с.а.с.209-217), неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову (ч.5 ст.154 ЦПК). У звязку з неявкою сторін та третіх осіб, суд проводить судове засідання з урахуванням положень ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 від 07.06.2016 року про скасування заходів забезпечення позову, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи №2-263/11 в їх сукупності приходить до висновку, що в даний час є підстави для скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.05.2011 року про накладення арешту на ангар «Д1» загальною площею 545,1 кв.м., який знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 176 «Б», реєстровий номер 15399458 у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, запис №284 у реєстровій книзі №1 ДКП «Миргородтехінвентаризація», виходячи з таких підстав.

Згідно ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядав справу.

Відповідно до ч.5 ст.154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішення законної сили (ч.6 ст.154 ЦПК України).

Судом встановлено, що 11.03.2011 року від позивача по справі ОСОБА_2 до Миргородського міськрайонного суду в межах розгляду її цивільного позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи ДКП «Миргородтехінвентаризація», Головне управління юстиції у Полтавській області, приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та Миргородська міська рада про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ майна, про визнання недійсним та скасування договорів дарування, витребування майна та відшкодування моральної шкоди (який первинно був поданий до Миргородського міськрайонного суду 11.03.2011 року, номер справи Миргородського міськрайонного суду 2-354/11) надійшла заява про застосування заходів забезпечення позову та провести забезпечення позову шляхом накладення арешту на ангар «Д1» загальною площею 545,1 кв.м., який знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 176 «Б», реєстровий номер 15399458 у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, запис №284 у реєстровій книзі №1 ДКП «Миргородтехінвентаризація» (т.1 а.с.а.с.27-28).

04.05.2011 року ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області (головуюча у справі суддя Куцин В.М., справа №2-354/11), з метою забезпечення позову ОСОБА_2 в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи ДКП «Миргородтехінвентаризація», Головне управління юстиції у Полтавській області, приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та Миргородська міська рада про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ майна, про визнання недійсним та скасування договорів дарування, витребування майна та відшкодування моральної шкоди були вжиті заходи забезпечення позову, а саме, шляхом накладення арешту на ангар «Д1» загальною площею 545,1 кв.м., який знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 176 «Б», реєстровий номер 15399458 у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, запис №284 у реєстровій книзі №1 ДКП «Миргородтехінвентаризація» (т.1 а.с.117).

Дана ухвала суду від 04.05.2011 року не була оскаржена і набрала законної сили.

Постановою відділу ДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області від 19.05.2011 року (ВП №26381907) з урахуванням повного фактичного виконання ухвали суду від 04.05.2011 року закінчено виконавче провадження (а.с.165).

В подальшому, цивільна справа за позовом ОСОБА_2 була передана на розгляд Великобагачанського районного суду Полтавської області, справі присвоєно номер Великобагачанського районного суду 2-263/2011 (т.1 а.с.а.с.178,181).

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.12.2011 року, яке набрало законної сили 09.01.2012 року, визнано, що ангар «Д-1» загальною площею 545,1 кв.м, що знаходиться по вулиці Гоголя, 176 «Б» в м. Миргород Полтавської області станом на 13 грудня 2010 року був спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_8, який помер 08.02.2011 року та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу частину) цього ангару як частину в спільному сумісному майні подружжя; визнано недійсним договір дарування ангару «Д-1» загальною площею 545,1 кв.м, що знаходиться по вулиці Гоголя, 176 «Б» в м. Миргород Полтавської області, який 13 грудня 2010 року від імені ОСОБА_8 по довіреності ОСОБА_6 був укладений з ОСОБА_3, оформлений та посвідчений за реєстровим №4857 приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5, зареєстрований 14.12.2010 року в ДКП «Миргородтехінвентаризація» у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстровий №15399458, у реєстровій книзі №1, номер запису 284; визнано недійсним договір дарування ангару «Д-1» загальною площею 545,1 кв.м, що знаходиться по вулиці Гоголя, 176 «Б» в м. Миргород Полтавської області, який 11 січня 2011 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оформлений та посвідчений за реєстровим №63 приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_9, зареєстрований 13.01.2011 року в ДКП «Миргородтехінвентаризація» у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстровий №15399458, у реєстровій книзі №1, номер запису 284; витребувано з володіння ОСОБА_4 ангар «Д-1» загальною площею 545,1 кв.м, що знаходиться по вулиці Гоголя, 176 «Б» в м. Миргород Полтавської області; в інші частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (т.2 а.с.а.с.164-169).

При постановленні рішення у даній цивільній справі Великобагачанським районним судом Полтавської області, з урахуванням положень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», не вживалися заходи щодо скасування вжитих заходів забезпечення позову.

З листа відділу Миргородського міськрайонного відділу ДВС від 03.06.2016 року вбачається, що станом на 03.06.2016 року у даному відділі перебувало виконавче провадження ВП №26381907 з примусового виконання ухвали №2-354 від 04.05.2011 року Миргородського міськрайонного суду про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ангар по вул. Гоголя, 176 Б; на виконання даного виконавчого документа, 13.05.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; 18.05.2011 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження; 19.05.2011 року виконавче провадження завершено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (повне фактичне виконання) (т.2 а.с.203).

З Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №151214672 від 19.05.2016 року (сформованого для видачі свідоцтва на спадщину) вбачається, що на обєкт нерухомого майна нежитлову будівлю, розташовану в м. Миргород Полтавської області по вул. Гоголя, 176-Б накладено обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11186731, зареєстрованого 19.05.2011 року реєстратором Полтавська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, .05.2011 року, ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції; обтяжувачем та заявником вказаний відділ ДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції (т.2 а.с.204-205); також вбачається, що в Державному реєстрі іпотеки за вказаними параметрами запиту відомості щодо даної нежитлової будівлі відсутні.

Згідно розяснень, що викладені в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу; при цьому, із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутися особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

При розгляді заяви позивача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову суд відмічає, що за своєю юридичною природою та суттю заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і застосовуються саме у випадку, коли невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також, в контексті розгляду заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову та обґрунтувань, що викладені в її заяві, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні у справі «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000 року Європейський Суд зазначив, що поняття «майно» у статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що складають активи, можуть розглядатися як право власності і, таким чином, як «майно» в цілях даного положення.

Зміст конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_10 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також в цьому рішенні Суд зазначив, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції може застосовуватися для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей у майбутньому.

Отже, виходячи з вищевикладених обставин та того, що рішення суду у справі, в якій було вжито заходи забезпечення позову набрало законної сили, заходи забезпечення позову (накладення арешту на нерухоме майно) згідно ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.05.2011 року було вжито саме за клопотанням позивача ОСОБА_2, за своєю правовою природою заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, наявність в даний час вжитих заходів забезпечення позову (при тому, що цивільна справа за позовом ОСОБА_2 розглянута і судове рішення у справі набрало законної сили) перешкоджає ОСОБА_2 в органах нотаріату отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину на відповідне нерухоме майно, тому, виходячи зі змісту норми ч.6 ст.154 ЦПК України, в даний час відсутні правові підстави для продовження забезпечення позову згідно ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.05.2011 року, тому вжиті заходи забезпечення позову згідно вказаної вище ухвали суду належить скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.154,197,209,210,293 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

1.Скасувати заходи забезпечення позову в цивільній справі №2-263/2011 за позовом ОСОБА_2 в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи ДКП «Миргородтехінвентаризація», Головне управління юстиції у Полтавській області, приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та Миргородська міська рада про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ майна, про визнання недійсним та скасування договорів дарування, витребування майна та відшкодування моральної шкоди, які були вжиті згідно ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.05.2011 року (справа №2-354/11) про накладення арешту на нежитлове приміщення - ангар «Д1», загальною площею 545,1 кв.м., який знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 176 «Б», реєстровий номер 15399458 у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, запис №284 у реєстровій книзі №1 ДКП «Миргородтехінвентаризація».

2.Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб сторони та третіх осіб у справі, а також Миргородський міськрайонний відділ ДВС.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Хоролець