Провадження № 2/752/5822/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 грудня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

з участю перекладачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретаря Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 06.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 317. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін, оскільки шлюб носить суто формальний характер.

У судовому засіданні позивач та її представники підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просили суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Відповідач пояснив, що не готовий розривати шлюб, бажає виховувати дітей та проживати разом з позивачем. Просив надати час для того, щоб все обміркувати та встановити причину, у зв'язку із якою позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

06 березня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 317, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого повторно 06.03.2009 року.

Від шлюбу сторони у справі мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим.

Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, шлюб у даному випадку існує формально.

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд враховує, що за час оголошення перерви у судовому засіданні, тобто у період з 16.11.2016 року по 07.12.2016 року, жодних дій, направлених на примирення, відновлення сімейно-шлюбних стосунків та збереження сім'ї між сторонами у справі вчинено не було, що встановлено у судовому засіданні 07.12.2016 року.

Також в ході розгляду справи встановлено, що 14 вересня 2010 року між сторонами у справі укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, де врегулювали питання проживання малолітньої ОСОБА_5, її виховання та утримання, на випадок розірвання шлюбу між батьками.

Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 110, 112 СК України та стаття 10, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 06 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 317, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: