22-ц/775/379/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Хараджа О.О.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Биліни Т.І., Принцевської В.П.

секретарі Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», третя особа - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області, про визнання незаконним рішень лікувально-консультаційної комісії відповідача та зобовязання поновити пропущені права, стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконними рішень лікувально-консультаційної комісії ПАТ «ММК ім. Ілліча» та зобовязання поновити порушені права, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що понад 10 років працював на важких роботах на підприємстві відповідача. Донецьким обласним клінічним територіальним медичним обєднанням йому було встановлено діагноз радікулопатія. Оскільки вказане захворювання може бути професійним, він звернувся до Міністерства охорони здоровя України з проханням встановити наявність чи відсутність причинного звязку хвороби «радікулопатія» з умовами його праці, а також встановити чи є вказане захворювання професійним. Міністерством охорони здоровя до ДУ «Інститут медицини праці НАМН» м. Київ було направлено прохання у встановленому порядку розглянути встановлення причинного звязку захворювання з професією хворого лікарською експертною комісією. Однак для розгляду вказаного питання необхідно зібрати та оформити відповідну медичну документацію за встановленою формою, що має зробити лікарня, у якій він перебуває на обліку. Для нього таким закладом є лікувально-діагностичний центр ПАТ «ММК ім. Ілліча», який згідно законодавства не має прав та повноважень самостійно розглядати питання встановлення причинного звязку його захворювання з професією. Вказаний ЛДЦ має тільки оформити медичну документацію та направити його разом з нею до ДУ «Інститут медицини праці» у м. Києві. Однак своїми рішеннями від 10.09.2013 року та 22.01.2015 року йому було відмовлено у видачі такого направлення. Без направлення та оформлення медичних документів він позбавлений можливості розгляду його питання щодо встановлення причинного звязку хвороби з професією у встановленому законом порядку, оскільки ЛДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча» фактично не допускає його до ДУ «Інститут медицини праці». Просив визнати незаконними рішення лікувально-консультаційної комісії ПАТ «ММК ім. Ілліча» №42 від 10.09.2013 року та №3/1 від 22.01.2015 року, якими йому було відмовлено у видачі направлення до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» у м. Києві для розгляду у встановленому порядку питання наявності чи відсутності причинного звязку його захворювання з професією, зобовязати ЛКК відповідача оформити у встановленому порядку необхідну медичну документацію та направлення до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» у м. Києві, а також стягнути з відповідача на його користь у якості відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконними рішення лікувально-консультаційної комісії ПАТ «ММК ім. Ілліча» №42 від 10.09.2013 року та №3/1 від 22.01.2015 року. Зобовязано лікувально-консультаційну комісію ПАТ «ММК ім. Ілліча» оформити посильні документи і надати направлення ОСОБА_1 до Інституту медицини праці ОСОБА_2 медичних наук України для вирішення питань про встановлення остаточного діагнозу та зв'язку захворювання із впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ММК ім. Ілліча» посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції змінити в частині задоволених позовних вимог та відмовити ОСОБА_1 в їх задоволені. В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправомірно зобовязав відповідача готувати документи на видати направлення позивачу до Інституту медицини праці ОСОБА_2 медичних наук України, оскільки ця інстанція лише у спірних випадках приймає остаточне рішення щодо встановлення діагнозу. Крім того, оскаржуване рішення суперечить приписам Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, який встановлює певну процедуру встановлення звязку захворювання з умовами праці. У ОСОБА_1, у свою чергу, не професійне захворювання - радикулопатія, а остеохондроз, що підтверджено МСЕК, на якій позивач 26.07.2013 року отримав ІІІ трупу інвалідності за загальним захворюванням.

Заслухавши суддю доповідача, представника відповідача ОСОБА_3 та представника третьої особи ОСОБА_4, які просили задовольнити апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 , які просили судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12.12.2002 року по 16.11.2006 року працював вантажником на розвантаженні гарячого агломерату на бункерах 1 розряду (а.с. 11). Вказане робоче місце згідно з карткою умов праці характеризується як місце з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці. (а.с. 59).

З 16.11.2006 року ОСОБА_1 було переведено на посаду вантажника, що зайнятий на роботах з сировиною та паливом 1 розряду, де він працював до 06.12.2006 року. Робота на цій ділянці характеризується як робота зі шкідливими та тяжкими умовами. (а.с. 11, 58).

06.12.2006 року позивач був переведений на посаду вантажника з очистки вагонів та закриттю люків, де робоче місце згідно картки умов праці вважається зі шкідливими умовами праці (а.с. 57), а з 18.09.2009 року знову працював вантажником, що зайнятий на роботах з сировиною та паливом 1 розряду. 05.08.2013 року ОСОБА_1 був переведений до цеху ремонту та благоустрою підсобним робочим (на період інвалідності). (а.с. 11, 12).

27.03.2013 року на консультації обласного невролога позивачу встановлено діагноз: вертеброгенна радікулопатія з вираженими корінцевим та мязово -тонічним синдромами, остеохондроз, грижа дисків та рекомендована, окрім іншого, консультація у обласній лікарні професійних захворювань. (а.с. 17).

У період з 19 квітня по 07 травня 2013 року позивач знаходився на лікуванні у неврологічному відділенні КЛПУ «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне обєднання» з діагнозом хронічний вертеброгенний (остеохондроз поперекового відділу хребта, спондилоартроз, протрузія дисків до 0,6 см, грижа диску до 0,7 см з секвестрацією та компресією корінців, відносний стеноз спинномозкового каналу), мієлорадікуліт з помірним парезом у лівій стопі, що виразився мязово-тонічним та корінцевим синдромами, статико-диначміними порушеннями, часто рецедивуючий перебіг, у стадії загострення. За результатами лікування ОСОБА_1 рекомендована консультація у лікарні професійних захворювань. (а.с. 14, 15).

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту медичної допомоги Міністерства охорони здоровя України з проханням встановити діагноз, з яким повязане професійне захворювання, та направити його документи до Інституту медицини праці, на яке листом від 01.10.2014 року № 3.17-Ш-9590/10541-зв була надана відповідь, згідно якої до ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» направлене прохання розглянути у встановленому порядку причинний зв'язок захворювання з професією хворого лікарською експертною комісією. (а.с. 13).

Згідно відповіді головного лікаря ЛДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 22.01.2015 року №167/34, ОСОБА_1 повідомлено, що рішенням ВКК №42 від 10.09.2013 року та №3/1 від 22.01.2015 року встановлено відсутність підстав для підозри у позивача професійного захворювання, у звязку з чим відмовлено у направленні його до клініки профзахворювань інституту медицини праці в м. Києві. (а.с. 16).

Відповідно до листа голови міжрайонної МСЕК №2 м. Маріуполя від 22.04.2015 року, на підставі наданих лікувальною установою - ЛДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча», медичних документів, ОСОБА_1 пройшов переосвідчення на МСЕК №2 30.07.2014 року та є інвалідом 3 групи загального захворювання до 01.08.2015 року. Діагноз: остеохондроз попереково-крестцового відділу хребта з протрузією дисків, компрессією корінців та відносним стенозом спинномозкового каналу з помірним больовим, мязові-тонічним та корінцевим синдромами, помірним парезом лівої стопи, помірними стато-динамічними порушеннями. (а.с. 42).

У 2015 році міським профпатологом м. Маріуполя ОСОБА_6 ОСОБА_1 було видано направлення до Київського інституту медицини праці для встановлення остаточного діагнозу та його звязку із впливом шкідливих факторів виробничого середовища. (а.с. 134).

Допитаний у судовому засіданні в якості спеціаліста міський профпатолог м Маріуполя ОСОБА_6, який видавав вищевказане направлення, пояснив, що ним було видане ОСОБА_2 направлення до Київського інституту медицини праці для встановлення остаточного діагнозу та його звязку із впливом шкідливих факторів виробничого середовища. Він мав повноваження видати таке направлення, однак попередив позивача про те, що для обстеження у інституті необхідні також і санітарно-гігієнічні умови праці, запит на складання яких може зробити або лікарня за територіальністю (МЛ №1) або професійна клініка.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоровя,честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Отже, за приписами даної статті усі інші соціальні цінності мають бути підпорядковані, субординовані цінності людини, її життю та здоровю.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя» основними принципами охорони здоров'я в Україні є, зокрема, дотримання прав і свобод людини і громадянина в сфері охорони здоров'я та забезпечення пов'язаних з ними державних гарантій; рівноправність громадян, демократизм і загальнодоступність медичної допомоги та інших послуг в сфері охорони здоров'я; попереджувально-профілактичний характер, комплексний соціальний, екологічний та медичний підхід до охорони здоров'я.

Згідно пунктів 65-68 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. N 1232 у разі підозри на професійне захворювання лікувально-профілактичний заклад направляє працівника на консультацію до лікаря-профпатолога Автономної Республіки Крим, області або міста з документами, перелік яких визначено у додатку14.

Для встановлення остаточного діагнозу та зв'язку захворювання з впливом шкідливих факторів виробничого середовища трудового процесу лікар-профпатолог Автономної Республіки Крим,області або міста направляє хворого до спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу з відповідним документами.

Спеціалізовані профпатологічні лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та/або стаціонарне обстеження хворих і встановлюють діагноз професійного захворювання.

У спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України».

Судом встановлено, що позивач неодноразово протягом періоду з 2014 року звертався до ЛДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча» з проханням надати йому направлення до Інституту медицини праці Національної академії медичних наук України, однак кожен раз ЛКК відмовляло у цьому позивачу, посилаючись на відсутність підстав для підозри професійного захворювання.

Отже, враховуючи, що позивачем дотримано процедуру, передбачену Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, доводи відповідача з цього приводу є необґрунтованими.

За таких обставин, враховуючи, що відмова у видачі такого направлення позбавляє позивача права на захист своїх прав в сфері охорони здоровя та забезпечення пов'язаних з ними державних гарантій, права на достовірну інформацію про стан свого здоровя, враховуючи, що ЛКК не є спеціалізованою комісією по професійним захворюванням, та з урахуванням того, що перегляд рішень ЛКК не передбачений діючим законодавством, судова колегія погоджується з висновками суду щодо незаконності рішень лікувально-консультаційної комісії ПАТ «ММК ім. Ілліча» №42 від 10.09.2013 року та №3/1 від 22.01.2015 року та зобовязання відповідача оформити відповідні документи та надати ОСОБА_1 направлення до Інституту медицини праці Національної академії медичних наук України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є безумовною підставою для скасування рішення у справі не встановлено

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: Гаврилова Г.Л.

ОСОБА_7

ОСОБА_8