Справа № 136/614/16-ц Провадження № 22-ц/772/2256/2016Головуючий в суді першої інстанції Стадник С. І.
Категорія 48Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

05 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтко Ю.Б.,

з участю секретаря судових засідань Агеєвої Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про скасування стягнення аліментів на дітей, -

встановила:

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, особа яка діє в інтересах позивача і є його опікуном -ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення вимог.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній.

Відповідач ОСОБА_5 повідомлена в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явилася, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції і не заперечується сторонами, рішенням Липовецького районного суду від 21.01.2014 року з ОСОБА_4 стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законодавством України для дитини відповідного віку, щомісячно, до їх повноліття.

Із досліджених в ході розгляду справи судом першої інстанції матеріалів виконавчого провадження вбачається, що за період з 28.11.2013 по 31.12.2015 року до сплати боржнику нараховані аліменти в розмірі 15003,96 грн., з яких боржник сплатив лише 474,50 грн.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Гайсинського районного суду від 15.05.2015 року ОСОБА_4 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуна - його батька ОСОБА_3.

Розмір соціальної допомоги, яку отримує опікун на підопічного, інваліда ІІ групи з дитинства, складає 1074 грн.

Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази та врахувавши обставини справи, позиції сторін та правовідносини, які виникли між ними, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Так, відповідно до статей 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину у визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

Крім того, право на аліменти на дитину може бути припинене на підставі ст. 190 СК України - у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно, а визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками розмір аліментів, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи (ст. 192 СК України).

Натомість посилаючись на ч. 1 ст. 192 СК України позивач просив постановити рішення не про зміну розміру стягуваних аліментів (їх зменшення), а про повне скасування стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь його дітей, що чинним сімейним законодавством не передбачено.

Не може бути підставою для скасування стягнення аліментів на дітей і визнання боржника недієздатним після постановлення судом рішення про стягнення аліментів.

Так, відповідно до частини 1 та 2 статі 15 СК України сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов'язок особистого немайнового характеру припиняється у зв'язку з неможливістю його виконання. Майновий обов'язок недіє здатної особи за її рахунок виконує опікун.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.