У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., ДемяносоваМ.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 27 лютого 2015 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозит) № НОМЕР_1 «Найкращий у доларах США» на суму 5 тис. доларів США, із відсотковою ставкою у розмірі 5,5 % річних та відповідно із збільшенням відсоткової ставки за кожен пролонгований строк на 2,5 %, строком до 29 березня 2015 року. У зв'язку із закінченням строку дії вкладу позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення вкладу, але відповідачем вкладу не повернуто.

У зв'язку з викладеним позивач просила суд стягнути із відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 5 857,06 доларів США, з яких: 5 тис. доларів США - сума депозиту; 23,35 доларів США - несплачені відсотки; 53,71 доларів США - 3% річних; 780,00 доларів США - індекс інфляції за три місяці.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 5 857,06 доларів США.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до п. п. 6, 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 8 ст. 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора вимоги по зобов'язанням банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Розглядаючи справу, апеляційний суд правильно виходив із того, що з 03 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію і розпочав процедуру виведення відповідача з ринку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, керуючись положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач як вкладник може просити задоволення своїх вимог щодо повернення грошових коштів з банківських рахунків виключно в межах процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

При цьому апеляційним судом правильно враховано позицію Верховного Суду України по справі № 6-2001 цс 15.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Демяносов

А.В.Маляренко