Справа № 297/2515/14-ц
08 серпня 2016 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Драб В. І., при секретарі Гарані О. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ПАТ ВіЕс Банк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які діють від свого імені та як законні представники малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,
22.06.2007 року між сторонами була укладена додаткова угода №2 до кредитного договору, згідно якої сторони змінили термін сплати частин кредиту та дійшли згоди про те, що у разі виникнення заборгованості по кредитному договорі процент за користування кредитом з 01.06.2009 року збільшується на 10%.
05.06.2007 року між сторонами була укладена додаткова угода №3 до кредитного договору, згідно якої сторони дійшли згоди про те, що у разі виникнення заборгованості по кредитному договору процент за користування кредитом з 01.05.2010 року збільшується на 10%.
В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між сторонами 26.06.2007 року був укладений іпотечний договір, згідно якого відповідач ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно квартиру, загальною площею 54,8 м.кв., житловою площею 28,9 м.кв., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Берегово, вул. Мужайська (кол. вул. ОСОБА_6)АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Берегівського нотаріального округу ОСОБА_7 від 27.03.2002 року за реєстровим №3976.
Представник позивача в судове засідання не зявився, однак від нього поступила заява, згідно якої позовні вимоги підтримав, та просив справу розглянути без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_2 до суду не зявилися, причини неявки суду не повідомили, хоча були повідомлені належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності не подавали, тому на підставі ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує представник позивача.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
22.06.2007 року між сторонами була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору, згідно якої сторони змінили термін сплати частин кредиту з 143 дол. США щомісячно на 114 дол. США та дійшли згоди про те, що у разі виникнення заборгованості по кредитному договорі процент за користування кредитом з 01.06.2009 року збільшується на 10 % (а.с. 13).
05.06.2007 року між сторонами була укладена додаткова угода № 3 до кредитного договору, згідно якої сторони дійшли згоди про те, що у разі виникнення заборгованості по кредитному договору процент за користування кредитом з 01.05.2010 року збільшується на 10 % (а.с. 14).
В забезпечення виконання зобовязання за договором кредиту між сторонами був укладений іпотечний договір, згідно якого відповідач ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно квартиру, загальною площею 54,8 м.кв., житловою площею 28,9 м.кв., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Берегово, вул. Мужайська кол. АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Берегівського нотаріального округу ОСОБА_7 від 27.03.2002 року за реєстровим №3976 (а.с. 25).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.
Разом з тим, за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК УРСР особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК УРСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 132-2 ЖК УРСР.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 03 лютого 2016 року в справі № 6-2947цс15, від 18 березня 2015 року в справі № 6-39цс15.
Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира, яка була передана в іпотеку на підставі іпотечного договору від 26 червня 2007 року, була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів (така належить відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 27 березня 2002 року), а тому відповідачі не можуть бути виселені із зазначеної квартири без надання їм іншого постійного житла. Відтак, дана вимога ПАТ «ВіЕс Банк» не підлягає задоволенню.
Слід зазначити, що у даному випадку відсутні підстави для відмови у позові на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, оскільки установлений законом мотаторій на стягнення майна не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання зобовязань боржником, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).
При цьому, слід констатувати, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, ст.ст. 509, 526, 527, 530, 554, 580, 593, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Закріпити за Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» права управителя щодо вільного доступу представників управителя та інших осіб, визначених управителем до майна, що передано до управління; укладення договорів оренди майна, переданого в управління з третіми особам розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань повязаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах звязку, водоканалі та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним звязком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень (в тому числі, але не виключно, - права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством; інші права, необхідні для здійснення належного управління майном.
У вимозі щодо виселення з квартири, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Мужайська (колишня вул. ОСОБА_6)АДРЕСА_3, - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» сплачений судовий збір у сумі 500,83 гривень (пятсот гривень 83 копійки).
В порядку ст. 217 ЦПК України рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, а саме, апеляційна скарга на повторне заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Драб В. І.