233 № 233/528/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Махота О.В.,

представника позивача -

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Альфа-банк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому позивач вказав, що згідно кредитного договору № 500961054 від 29 вересня 2014 року, позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 18011,09 грн. Відповідач зобов*язалася за умовами кредитного договору повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, неустойки та інші платежі на умовах договору та згідно додатку №1 до договору графіку погашення кредиту, при цьому, позичальник свої кредитні зобов'язання не виконує належним чином, у зв'язку з чим станом на 06 січня 2016 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 26484 грн. 60 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту 18011 грн. 09 коп., відсотки за кредитом 3405 грн. 40 коп., комісію 5068 грн. 11 коп. Приймаючи до уваги викладене, просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та відшкодувати витрати, пов*язані зі сплатою судового збору.

01 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк», в якому зазначила, що між нею та позивачем дійсно було укладено кредитний договір № 500961054 від 29 вересня 2014 року, на умовах якого їй позивачем було надано кредитні кошти в сумі 18011,09 грн. Разом з тим, враховуючи, що шрифт тексту договору становить всього лише 6 пт. замість прийнятих 14 пт., їй довелося в несприятливих умовах підписувати цей договір, в умовах підписувати цей договір в умовах погіршеного освітлення та значного скупчення людей, в подальшому вона вивчала текст договору із застосуванням збільшувальних приладів. Так, п. 2.8 договору передбачено встановлення комісії за «управлінням кредитом», п.6 договору передбачено, що всі спори між сторонами розглядаються постійно діючим третейським судом при ВГО «Всеукраїнський фінансовий союз»., аналогічні умови передбачені і в п. 4, п.23 розділу №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», який є невід*ємною частиною договору. Вказані пункти договору вважає несправедливими, незаконними та такими, що мають бути визнані недійсними з огляду на положення Закону України «Про захист прав споживачів» та норми міжнародного права щодо істотного дисбалансу договірних прав та обов*язків на шкоду споживача всупереч принципу добросовісності. Зокрема, несправедливими є умови договору про установлення обов*язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Крім того, на час укладення вказаного кредитного договору Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), тому п. 6 договору та п. 23 розділу №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» підлягають визнанню недійсними з моменту їх укладення, оскільки суперечать діючому на час укладення договору законодавству. Просила задовольнити зустрічний позов та визнати недійсними вказані вище пункти договору з наведених підстав.

Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 79). Також, надав суду письмові заперечення проти зустрічного позову ОСОБА_1 в частині визнання недійсним п. 2.8 кредитного договору з тих підстав, що сплата комісії за обслуговування кредиту була погоджена сторонами при підписанні даного договору та позичальник була обізнана про даний факт (а.с. 68), у задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала факту укладення з позивачем у справі кредитного договору та отримання кредитних коштів на його умовах, також підтримала зустрічні позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві.

З*ясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 500961054, укладеного між сторонами у справі 29 вересня 2014 року (а.с. 4-6) на підставі анкети-заяви на отримання кредиту по продукту «Рефінансування споживчих та готівкових кредитів» (а.с. 8), позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 18011 грн. (п. 2.1 договору). Процентна ставка за користування коштами складає 15,99 % річних, тип процентної ставки фіксована, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісії 30 вересня 2019 року (п.п. 2.2., 2.3 договору).

Згідно п. 2.8 кредитного договору № 500961054 від 29 вересня 2014 року, укладеного між сторонами у справі, передбачена комісійна винагорода банку: - 2.8.1 - за управління кредитом за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом 1,89 % від суми кредиту; комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті, розраховується від суми кредиту, зазначеної в п. 2.1 Розділу №1 цього договору та сплачується позичальником щомісячно за кожен місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до цього договору та його невід*ємною частиною. Зазначена в цьому пункті комісійна винагорода нараховується починаючи з дня надання кредиту або першого дня періоду, який передбачає сплату комісії за управління кредитом, по дату остаточного повернення позичальником кредиту, що вказано в п.2.3 Розділу №1 цього договору. В будь-якому випадку сплата позичальником комісійної винагороди за управління кредитними грошовими коштами за останній місяць користування позичальником кредитом здійснюється не пізніше дати остаточного повернення кредиту за цим договором; 2.8.2 за виконання операцій переказу коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування (надалі ПТКС) агентів банку становить 1,8 % від суми переказу, без ПДВ. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті, сплачується позичальником кожного разу під час здійснення будь-яких платежів за цим договором із використанням ПТКС; - 2.8.3 за прийняття готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок в касах банку у випадку, якщо сума платежу становить до 1500 грн. (включно) 35 грн. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті сплачується позичальником за здійснення розрахункового обслуговування позичальника в операційних касах банку; - 2.8.4 за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування ПАТ «Альфа-Банк» у випадку, якщо сума платежу становить до 1500 грн. (включно) 10 грн.; - 2.8.5 за надання кредиту становить __. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті сплачується позичальником одноразово при надання кредиту, в порядку передбаченому п. 2.4 Розділу №1 цього договору.

Сторони узгодили, що платежі і повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором, здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в термін, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до договору та його невід*ємною частиною (п. 2.6 договору) (а.с. 7).

В пункті 5 кредитного договору № 500961054 від 29 вересня 2014 року, укладеного між сторонами у справі, зазначено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що (1) він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі, інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому роз*яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний; що (2) він отримав свій примірник цього договору, що складається з першого та другого Розділів та додатків до нього в дату його укладення; що (3) він в письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №1577 від 10 червня 2014 р., які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою alfabank.com.ua та які йому роз*яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний.

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 кредитні зобов'язання щодо поетапного повернення кредитних коштів, сплаті відсотків та комісії, передбачені укладеним між сторонами кредитним договором, не виконує, у зв'язку з чим станом на 06 січня 2016 року утворилася заборгованість в загальній сумі 26484 грн. 60 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту 18011 грн. 09 коп., відсотки за кредитом 3405 грн. 40 коп., комісії 5068 грн. 11 коп.., що підтверджується розрахунком (а.с. 10).

Таким чином, суд вважає, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження факт порушення своїх зобов*язань за кредитним договором відповідачем у справі, тому первісний позов підлягає задоволенню та з ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача у справі заборгованість по кредиту станом на 06 січня 2016 року в загальному розмірі 26484 грн. 60 коп.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору (а.с. 1).

Стосовно заявлено відповідачем ОСОБА_1 зустрічного позову суд прийшов до такого.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторні та іших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні 29 вересня 2014 року сторонами було укладено кредитний договір № 500961054 за яким позичальник отримала від банку кредитні кошти, що нею не оспорювалося.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Позивач за зустрічним позовом вважає недійсними п. 2.8, п. 6 кредитного договору № 500961054 від 29 вересня 2014 року та п. 23 розділу №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» кредитного договору, оскільки вони є несправедливими, але суд частково не може погодитися з такими висновками з наступних підстав.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Для кваліфікацій умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше - умови договору порушують принцип добросовісності; по-друге - умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє - умови договору завдають шкоди споживачеві. (Постанова Верховного Суду від 04 березня 2015р., № 6-19цс15).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно до ст.203 ЦК України частин 1-3 зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Будь яких належних допустимих доказів, які б вказували, що на момент укладання кредитного договору сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договору, або було порушено форму укладання договору, або сторона не була ознайомлена з умовами договору, або не було дійсним волевиявлення сторін, суду надано не було. При цьому суд звертає увагу, що позивач за зустрічним позовом одержала примірник укладеного кредитного договору та була з ним ознайомлена, що передбачено п.5 договору, на протязі тривалого часу зобов*язання за кредитним договором не виконувала та з позовом до суду щодо визнання окремих умов договору недійсними до моменту подання первісного позову кредитодавцем не зверталася. Як на час укладення кредитного договору так і протягом його дії ОСОБА_1 була згодна з умовами договору, була вільна як у виборі фінансових установ для отримання кредиту так і у виборі форми кредитування. Відповідно до ст. 627 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підстави для визнання умов п. 2.8 кредитного договору № 500961054 від 29 вересня 2014 року несправедливими відсутні.

В той же час, згідно п. 6 укладеного між сторонами кредитного договору, передбачено застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 Закону України «Про третейські суди», щодо того, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв*язку з кредитним договором та розгляд і вирішення всіх не вирішених шляхом переговорів сторонами спорів з приводу даного договору, відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його регламенту. Такі самі положення закладені і в пункті 23 розділу №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Враховуючи, що ОСОБА_1 у відносинах з банком є споживачем кредитних послуг, вирішення спору між сторонами не відноситься до компетенції третейських судів згідно з чинним законом, а тому, відповідно, вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору в цій частині є обгрунтованими, що узгоджується з Правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 20 травня 2015 року у справі №6-63цс15.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь держави судового збору в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 74, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України , -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500961054 від 29 вересня 2014 року станом на 06 січня 2016 року в розмірі 18 011 гривень 09 копійок, заборгованість за відсотками в розмірі 3405 гривень 40 копійок, заборгованість по комісії в розмірі 5068 гривень 11 копійок, а всього 26 484 (двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати, пов*язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Визнати п. 6 кредитного договору № 500961054 від 29 вересня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, та п. 23 розділу №2 «Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» до кредитного договору № 500961054 від 29 вересня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, - недійсними.

У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 551 (п*ятсот п*ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені у

судовому засіданні 21 червня 2016 року. Повний текст рішення виготовлений 24 червня 2016 року.

Суддя