Справа № 461/4269/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2016 р. суддя Галицького районного суду м. Львова Волоско І.Р., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

01.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Львівгаз» про захист прав споживача.

Згідно із ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов'язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач ОСОБА_1, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 119 ЦПК України, зобовязаний був викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»), про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Отже, виходячи із вищенаведеного, враховуючи предмет та підстави позову, та як позивач заперечує, що він є учасником договору, суддя приходить до висновку, що даний спір не регулюється нормами Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відповідно підсудність такого спору визначається на загальних підставах, а не в порядку ч.5 ст.110 ЦПК України.

Зважаючи на те, що підстав передбачених ч.5 ст.110 ЦПК України для розгляду вищевказаної справи Галицьким районним судом м. Львова з позову не вбачається, відповідно до положень ст.109 ЦПК України справа підлягає поверненню за місцем знаходження відповідача для розгляду по суті.

Відповідно до ст.121 ч.3 п.4 ЦПК України заява повертається позивачу, якщо справа не підсудна цьому суду.

Позовна заява повинна бути подана до суду за місцем знаходження відповідача для розгляду по суті.

Керуючись ст.109, 121 ч.3 п.4 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» про захист прав споживача повернути позивачеві, роз'яснивши право звернутися з позовною заявою до суду за місцезнаходженням відповідача.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Львівської області протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Р.Волоско