Справа № 461/3954/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/4370/16 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області

в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2016 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівське комунальне підприємство «Княже місто», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, про зобов»язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и л а :

03 квітня 2015 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, з участю третіх осіб: Львівського комунального підприємства «Княже місто», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про зобо'язання відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_2 - співвласників квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно влаштовані двері та відновити вікно в кухні (в поверховому плані під літ. 4-6, пл. 12,6 кв. м) зі сторони дворового фасаду в будинку АДРЕСА_1

В обгрунтування позовних вимог наведено наступне, а саме те, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛКП «Княже місто». Співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2. 29 жовтня 2014 року № 751 ЛКП «Княже місто» скерувало ОСОБА_4 попередження з проханням привести до попереднього стану кухню спільного користування, а саме ліквідувати дверний отвір і відновити віконний, а 17 грудня 2014 року складено акт-попередження про те, що самовільно переобладнано квартиру - самовільно влаштований дверний отвір натомість віконного в кухні спільного користування з кв. 4 і 4а. 22 січня 2015 року адміністративною комісією Галицької районної адміністрації ЛМР винесено постанову № 13, в якій визнано в діях ОСОБА_4 вину та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 92 КУпАП. 12 лютого 2015 року головою Галицької районної адміністрації ЛМР прийнято розпорядження № 43 «Про демонтаж дверей та відновлення вікна в кухні (в поверховому плані під літ. 4-6, пл. 12,6 кв.м.) зі сторони дворового фасаду в будинку АДРЕСА_1. Оскільки відповідачі вимоги розпорядження у встановлені строки не виконали, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2016 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_2 за власні кошти демонтувати самовільно влаштовані двері та відновити вікно в кухні (в поверховому плані під літ. 4-6, пл. 12,6 кв.м.) зі сторони дворового фасаду в будинку АДРЕСА_1 Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із даним рішенням, відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_2 оскаржили його шляхом подання апеляційної скарги, в якій зазначають про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи у зв'язку з чим просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема, покликаючись на висновок експерта, вважають, що влаштований дверний проріз у віконному перебуває у доброму технічному стані та придатний до експлуатації. Крім того, влаштування дверного прорізу у віконному на кухні спільного користування забезпечує належність протипожежного захисту для мешканців квартири за АДРЕСА_1 Влаштуванням дверного прорізу у віконному на кухні спільного користування не порушуються будь-чиї права та інтереси, жодної шкоди мешканцям будинку не заподіяно, жодних претензій зі сторони мешканців будинку АДРЕСА_1 приводу влаштування ними дверного прорізу у віконному не має. Більше того, вважають, що ними не порушено побудову та структуру будинку, як і не порушено експлуатаційні показники будинку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача і представника відповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

2) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ, проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 3 КАС України:

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах;

Суб»єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб»єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. В тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв»язку з здійсненням суб»єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв»язку з публічним формуванням суб»єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори за зверненням суб»єкта владних повноважень, у випадках встановлених Конституцією та законами України.

З врахуванням вищезазначених норм процесуального права, правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення , невизнання або спорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повинен був встановити чи були порушені, невизнані, оспорювані права, свободи чи інтереси позивача, або з»ясувати чи не є правовідносини між позивачем публічно-правовими та чи підлягає зазначений спір розгляду в порядку цивільного судочинства.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що:

дверний проріз замість віконного відповідачем було встановлено без письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини, та що це перепланування, в недотримання вимог ст. 152 ЖК України /в редакції чинній на дату здійснення перепланування/ було вчинено без дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів , в той час як відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов»язковими до виконання на відповідній території;

згідно з пп. 4.2.2 Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому від 06.01. 2012 року № 04, передбачено повноваження адміністрації у сфері житлово-комунального господарства, а саме - здійснення контролю за станом благоустрою житлового фонду. Пп. 4.5.1 районнній адміністрації для забезпечення законності , правопорядку, охорони праві, свобод і законних інтересів громадян надано повноваження на звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами з питань, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

При апеляційному перегляді колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до роз»яснень, наведених у п. п. 3, 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів»:

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового , суди повинні врахувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, або інший суб»єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб»єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб»єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань. Справи у спорах про захист порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів , що виникають із житлових правовідносин, згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-ІУ розглядаються за правилами іншого судочинства. З огляду на положення частини другої статті 17 КАС України спори, в яких урегульовані нормативно визначеною процедурою управлінські дії суб»єкта владних повноважень, пов»язані з реалізацією житлових прав фізичних осіб, (щодо обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нагляду і контрою за забезпеченням реалізації прав громадян на житло, додержання правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків тощо), є публічно-правовими і розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на те, що ст. 152 ЖК України, в редакції чинній на дату здійснення перепланувань (29.09.2014 року) проведення перепланувань у жилому приміщенні повинно було проводитися після одержання дозволу виконкому відповідно до законодавства, є підстави вважати, що даний спір виникнув у зв»язку із здійсненням позивачем у цих відносинах владних управлінських функцій, отже, набув ознак публічно правового спору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивач Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду як суб»єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій у зв»язку з порушенням відповідачем встановленого порядку проведення перепланувань, що дає підстави для висновку, що відносини між сторонами є публічно-правовими , відтак, зазначений спір підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства, і розглянувши спір по суті з порушенням правил про юрисдикійність, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що у відповідності до положень п.1 ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 310 ЦПК України є підставами для скасування оскаржуваного рішення та постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, п. 4 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 310, п. 3 ч. 1 ст. 314, ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2016 року скасувати і провадження у справі закрити.

Роз»яснити, що спори за зверненням суб»єкта владних повноважень у випадках встановлених Конституцією та законами України, віднесені до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В.