Провадження № 2/234/949/16
05 квітня 2016 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Лутай А.М.,
при секретарі - Пагуліч Д.Г.,
розглянувши у вікритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, треті особи, без самостійних вимог: ОСОБА_3, Краматорське відділення Донецької товарної біржі, -
Позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримала в повному обсязі, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку ст.76 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення у справі.
Суд, з урахуванням міркування позивача, згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.
Треті особи ОСОБА_3 та представник Краматорського відділення Донецької товарної біржі в судове засідання не зявилися по невідомим суду причинам. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третіх осіб.
Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 01 вересня 1998 року між ОСОБА_2, продавцем, та ОСОБА_1, як покупцем, був укладений Договір купівлі-продажу № 675-Н, згідно до якого остання купила житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №63, розташований по вул.Крючковського, в м.Краматорську, за що заплатила продавцю гроші.
Згідно технічного паспорту на житловий будинок №63 по вул.Крючковського у м.Краматорську, убачається, що право власності на зазначену квартиру в БТІ м.Краматорська зареєстровано за ОСОБА_1
Відповідно до ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року, який відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, підлягає застосуванню до даних правовідносин), яка діяла на час укладання спірного договору, договір купівлі продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадян.
Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі продажу житлового будинку в нотаріальному порядку не відбулося.
Згідно ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише в випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченим ч.2 ст.48 цього кодексу.
У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» із змінами та доповненнями розяснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми в справах про визнання недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі продажу (у тому числі при придбанні на товарних біржах).
Частиною 2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Аналогічну норму закріплено законодавцем в частині 2 статті 220 чинного ЦК України.
Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір.

Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким відповідач передав позивачу у власність обумовлений угодою будинок, після чого протягом наступних років позивач постійно користується цим нерухомим майном, та позивач передав відповідачу грошову суму (протилежного в судовому засіданні не встановлено), але в наступному нотаріальне посвідчення угоди не відбулося з незалежних від волі позивача причин, так як працівники товарної біржі на час укладання угоди не вимагали від сторін її нотаріального посвідчення та обмежилися лише тільки реєстрацією договору на товарній біржі, про що свідчить п.1.6 Договору купівлі-продажу, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на підставі ст.ст.47, 227 ЦК України позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 8, 10, 14, 15, 215, 217, 224 ЦПК України, ст.ст.47, 227 ЦК України в редакції 1963 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною - задовольнити.

Визнати Договір купівлі-продажу № 675-Н від 01 вересня 1998 року щодо житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 63 по вулиці Крючковського в місті Краматорську Донецької області, зареєстрований Краматорською філією Донецької товарної біржі - дійсним.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Краматорським міським судом Донецької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.М.Лутай