УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016 м. Хмельницький Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Ніколайчук А.В. за участю учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Хмельницького скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору та арешту майна боржника, -

встановив:

Скаржник ОСОБА_1 28 жовтня 2015 року звернувся до суду з скаргою про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору та арешту майна боржника посилаючись на те, що дії державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови 30 липня 2015 року у виконавчому провадженні №24664598 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанови цього ж державного виконавця від 30 липня 2015 року про стягнення виконавчого збору не відповідають чинному законодавству України та порушують законні права та інтереси скаржника.

Представники ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримали вимоги скарги та надали пояснення, що відповідають її змісту.

Представник ОСОБА_2 підтримав вимоги скарги.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заперечив щодо вимог скарги та надав пояснення, що відповідають змісту заперечень.

Представник ВАТ «ВТБ Банк» належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи в засідання суду не з'явився проте належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04 листопада 2009 року по справі №2-5899/09 на підставі якого було видано виконавчий лист стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ВАТ «ВТБ Банк» в солідарному порядку заборгованість у розмірі 1545149 дол. США.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 2206152,86 дол.США за генеральною угодою та кредитними договорами звернуто стягнення на користь ВАТ «ВТБ Банк» на предмет іпотеки.

Згідно виконавчого листа №2-5899/09 виданого 25 листопада 2010 року та відповідної заяви стягувача державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 15 лютого 2011 року відкрито виконавче провадження №24664598 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ВАТ «ВТБ Банк» в солідарному порядку заборгованості.

На підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 29 січня 2015 року винесено постанову державного виконавця 10 липня 2015 року про заміну стягувача ПАТ «ВТБ Банк» його правонаступником ОСОБА_2 у виконавчих провадженнях відкритих на підставі виконавчого листа №2-5899/09, виданого на підставі вище зазначеного рішення суду.

23 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Департаменту із заявою про повернення стягувачу виконавчого листа на підставі якого відкрито виконавче провадження №24664598.

Так, як боржником рішення суду в добровільному порядку виконане не було головним державним виконавцем Кузьменко О.С. у зазначеному виконавчому провадженні 30 липня 2015 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в солідарному порядку у розмірі 154514,90 дол.США. на користь держави в особі Міністерства юстиції України.

Головним державним виконавцем Кузьменко О.С. цього ж дня винесено постанову про накладення арешту на майно, що належить боржнику в межах суми звернення стягнення за виконавчим документом 1545149 дол. США так, як рішення в самостіному порядку не було виконано боржником. Зазначені обставини підтведжуються дослідженими матеріалами виконавчого провадження №24664598.

У звязку з надходженням до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяви ОСОБА_2 від 23 квітня 2015 року про повернення виконавчого документа без виконання постановою головного державного виконавця Кузьменко О.С. 30 липня 2015 року виконавчий документ повернуто стягувачеві та постанову про стягнення виконавчого збору виділено в окреме провадження.

На підставі постанови від 30 липня 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору №24664598 головним державним виконавцем Кузьменко О.С. 03 серпня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48414010 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 154514,90 дол. США та 07 вересня 2015 року винесено постанову про арешт коштів боржника в межах зазначеної суми.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

У постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року визначено, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника.

Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконане, а держаним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання. Окрім того, частиною третьою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

З матеріалів виконавчого провадження судом вбачається, що постанови головного державного виконавця Кузьменко О.С. про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору та арешту майна винесені 30 липня 2015 року після добровільного виконання рішення суду останнім про що свідчить заява ОСОБА_2 від 23 квітня 2015 року до Департаменту про повернення стягувачу виконавчого листа тобто також, до вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення.

Суд вважає, що обгрунтованим є посилання представників скаржника на неправомірність винесених постанов про стягнення виконавчого збору та арешту майна боржника, оскільки зазначені обставини знайшли підтведження у судовому засіданні та підтведжуються дослідженими матеріалами виконавчого провадження.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що головний державний виконавець відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при винесенні постанов про стягнення виконавчого збору та накладенні арешту на все майно, належне боржнику ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.27, 28 Закону України «Про виконавче провадження» тому зазначені постанови є неправомірними та порушують права та інтереси скаржника тому підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 383, 384, 385, 388 ЦПК України, ст. ст. 25-28 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору та арешту майна боржника задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 від 30 липня 2015 року у виконавчому провадженні №24664598 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 від 30 липня 2015 року у виконавчому провадженні №24664598 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С. Стефанишин