Провадження №2/592/632/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

при секретарі: Троценко Ю. Ю. ,

за участю представника позивачки за довіреністю: ОСОБА_1 ,

за участю представниці відповідача за довіреністю: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в приміщенні суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ Укртелеком в особі Сумської філії ПАТ Укртелеком про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

29.12.2015 року представник позивачки ОСОБА_3 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_1 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ПАТ Укртелеком в особі Сумської філії ПАТ Укртелеком про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, в якому він зазначив про те, що ОСОБА_3, з липня 1983 року працювала у підприємствах, що були правонаступниками ВАТ Укртелеком на посадах електромеханіка та електромонтера. Позивачка має загальний стаж роботи в сфері електрозвязку більше 30 років на вказаних посадах. Так, з 1983 по 2002 роки вона працювала на посаді електромонтера, з 2002 по 2003 роки на посаді електромеханіка, з 2003 по 2007 роки на посаді електромонтера, з 2007 по 2015 роки на посаді електромеханіка. З 01.01.2015 року по 30.11.2015 року вона працювала на посаді електромонтера станційного устаткування електрозвязку 5 розряду в комбінованому центрі телекомунікації № 315 м. Суми Сумської філії ПАТ Укртелеком (далі Відповідач) . 30.11.2015 року її було звільнено з роботи у звязку із скороченням чисельності або штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується наказом № 671-к від 30.11.2015 року (копія наказу додається) . Вважає звільнення незаконним з наступних підстав. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності або штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається особам, в сімї яких немає інших працівників з самостійним заробітком, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації, а також іншим категоріям працівників. Як можна пересвідчитися із документів про її освітній рівень, про курси підвищення кваліфікації, які вона проходила, працюючи у відповідача, а також, як показують фактичні дані, продуктивність її праці є більшою ніж продуктивність праці інших працівників, що займають аналогічні посади на підприємстві і під скорочення не потрапили. Порівняно з іншими працівниками, що працюють на аналогічних посадах у відповідача, вона має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Крім того, вона довше них працювала у відповідача, та не має інших джерел заробітку. Так, наразі вона не має інших працюючих членів сімї та є інвалідом III групи. Виходячи з цього, вона має переважне право перед іншими, право на залишення на роботі, однак при звільненні цього до уваги не взяли. Всі факти зазначені вище свідчать про недотримання відповідачем вимог чинного законодавства, що висуваються при звільнені працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до абз. 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів , розглядаючи трудові спори, повязані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. У разі незаконного звільнення з роботи працівник, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно з цим повинно бути вирішене питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. На день предявлення позову до суду вона перебувала у вимушеному прогулі 13 робочих днів, з 01.12.2015 року по 17.12.2015 року. За цей час відповідач зобовязаний виплатити на її користь заробітну плату. Свої вимоги щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу вона уточнить на день розгляду справи в суді. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Зазначені нею обставини підтверджуються доданими до заяви документами. На підставі викладеного й у відповідності з п. 1 ст. 40, ч. ч. 1, 2 ст. 42, п. 2 ч. 1 ст. 232, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 235 КЗпП України, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 35, ст. 36, ч. 1 ст. 88, п. 5 ч. 6 ст. 130, ст. 143, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, представник позивачки ОСОБА_3 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_1 просив суд: 1. Поновити ОСОБА_3 на роботі в Сумській філії ПАТ Укртелеком на раніше займаній посаді. 2. Стягнути з Сумської філії ПАТ Укртелеком на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. 3. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі і стягнення заробітної плати, але не більше чим за один місяць. 4. Під час попереднього судового засідання вирішити питання про витребування у Відповідача наказу про скорочення ПАТ Укртелеком № 748 від 31.08.2015 року та наказу Сумської філії ПАТ Укртелеком № 374 від 31.08.2015 року, копії штатного розпису Сумської філії ПАТ Укртелеком на 2015 рік (зі змінами, якщо такі були) , копії наказів про прийняття на роботу її та електромонтера ОСОБА_4 та довідку про її середній заробіток (вхідний № 42479/15 від 29.12.2015 року) (а. с. 2 4) .

01.02.2016 представниця відповідача за довіреністю ОСОБА_2 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заперечення проти позову по справі № 592/12155/15-ц, провадження № 2/592/3421/15, в якому вона зазначила про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ПАТ Укртелеком в особі Сумської філії ПАТ Укртелеком про поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. ПАТ Укртелеком в особі Сумської філії не визнає позовні вимоги та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачка дійсно працювала з 28.07.1983 року в структурних підрозділах відповідача на різних посадах. 01.01.2015 року наказом Сумської філії ПАТ Укртелеком № 1864-к від 31.12.2014 року позивачку було переведено на посаду електромонтера станційного устаткування електрозвязку 5 розряду Станційної дільниці № 1 м. Суми Станційного цеху Комбінованого центру телекомунікацій № 315 м. Суми Сумської філії ПАТ Укртелеком . До робочих функцій ОСОБА_3 , згідно робочій інструкції, відносилось: - забезпечення цілодобової безперебійної та якісної роботи закріпленого обладнання телеграфного звязку; - приймання, обробка та передавання у встановлені терміни звичайних, термінових, Урядових, Президента України, позакатегорійних та парольних телеграм; - здійснення контролю за роботою станційного обладнання АТС-27 типу АТСДК за тимчасової відсутності основного техперсоналу автоматичного залу. 31.08.2015 року ПАТ Укртелеком з метою підвищення ефективності діяльності та оптимізації операційних витрат видало наказ № 748 Про скорочення штату працівників окремих підрозділів Харківської, Полтавської та Сумської філії ПАТ Укртелеком та внесення змін до штатного розпису , згідно підп. 3.1 п. 3 якого з 02.11.2015 року підлягали скороченню та виведенню зі штатного розпису одна посада електромонтера станційного устаткування електрозвязку 5 розряду Станційної дільниці № 1 та 3 посади електромонтера станційного устаткування електрозвязку 5 розряду Станційної дільниці № 2 м. Суми Станційного цеху Комбінованого центру телекомунікацій № 315 м. Суми Технічної служби Сумської філії. Пунктом 4 даного наказу на керівників філій покладено обовязок забезпечити попередження працівників про майбутнє звільнення з роботи у звязку зі скороченням штату працівників відповідно до законодавства. На виконання наказу ПАТ Укртелеком № 748 від 31.08.2015 року Сумська філія ПАТ Укртелеком видала 31.08.2015 року Наказ № 374 Про попередження працівників Сумської філії ПАТ Укртелеком про майбутнє звільнення , відповідно до пункту 1.1 якого в термін до 02.09.2015 року підлягали попередженню працівники КЦТ № 315 м. Суми Технічної служби Сумської філії ПАТ Укртелеком згідно переліку із зазначенням посад та прізвищ, серед яких і ОСОБА_3 електромонтер станційного устаткування електрозвязку 5 розряду. З вищевказаними наказами ОСОБА_3 02.09.2015 року була ознайомлена особисто, але відмовилась від підпису, про що було складено відповідний акт. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України 02.09.2015 року ОСОБА_3 було вручено попередження про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України, з яким позивачка була ознайомлена особисто, проте відмовилась від підпису, що зафіксовано в самому попередженні. Одночасно з попередженням про звільнення ОСОБА_3 було запропоновано перелік вакантних посад ПАТ Укртелеком (в усіх філіях товариства на території України, в тому числі Сумській) , від зайняття яких вона, після особистого ознайомлення, відмовилась, відмову засвідчила підписом. Також, 02.09.2015 року ОСОБА_3 було під особистий підпис доведено інформацію щодо ознайомлення її, як працівника, з вакантними посадами у ПАТ Укртелеком на протязі терміну попередження про вивільнення та подальшими діями при зацікавленості у переведенні на вакантну посаду. 02.09.2015 року ОСОБА_3 звернулася з заявою до директора Сумської філії ПАТ Укртелеком , відповідно до якої просила інформувати її про підходящі вакантні посади, якими є посади в м. Суми окладом не менше 2077 грн. на місяць. 22.09.2015 року, 05.10.2015 року та 26.10.2015 року ОСОБА_3 було запропоновано перелік вакансій СФ ПАТ Укртелеком , від зайняття яких вона відмовилась, відмову засвідчила особистим підписом. На виконання вимог ст. 43 КЗпП України директор Сумської філії ПАТ Укртелеком звернувся 21.10.2015 року до первинної профспілкової організації КЦТ № 315 м. Суми Сумської філії ПАТ Укртелеком з поданням на отримання згоди на розірвання трудового договору за п. 1 ст. 40 КЗпП України з електромонтером станційного устаткування електрозвязку 5 розряду Станційної дільниці № 1 м. Суми Станційного цеху Комбінованого центру телекомунікацій № 315 м. Суми Сумської філії ПАТ Укртелеком ОСОБА_3 . 28.10.2015 року на засіданні профспілкового комітету первинної профспілкової організації була дана згода на розірвання трудового договору з позивачкою, що засвідчено в Протоколі № 6-7Г. З вищевказаного Протоколу вбачається, що ОСОБА_3 пропонувалися вакансії, від яких та відмовилась, бо вони її не влаштовували. З 29.10.2015 року по 27.11.2015 року позивачка знаходилась на лікарняному. 30.11.2015 року Сумська філія ПАТ Укртелеком видала наказ № 671-к про звільнення у звязку із скороченням чисельності або штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_3 з посади електромонтера станційного устаткування електрозвязку 5 розряду станційної дільниці № 1 Комбінованого центру телекомунікацій № 315, з яким позивачка ознайомилась особисто під підпис, та отримала його копію. В день звільнення позивачці було видано трудову книжку та виплачена вихідна допомога у розмірі середнього місячного заробітку згідно ст. 44 КЗпП України. Вона звертає увагу суду на те, що відповідно до ч. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис. Тобто право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу, внесення змін у штатний розпис на свій розсуд є беззаперечним правом власника. Зазначене право включає в себе зменшити чисельність працівників певної спеціальності та кваліфікації, чисельність одних посад зменшити, здійснити вивільнення працівників, одночасно приймаючи рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації, збільшити чисельність інших посад. Необхідність оптимізації відповідачем операційних витрат та скорочення штату працівників викликана, зокрема, припиненням надання послуг та закриттям мережі АТ/Телекс згідно наказу ПАТ Укртелеком № 761 від 29.12.2014 року Про припинення надання послуг Комтекс і АТ/Телекс , та наказу ПАТ Укртелеком № 409 від 22.05.2015 року Про внесення змін до наказу від 29.12.2014 року № 761 . Виконання даних наказів підтверджується листом директора технічної дирекції ПАТ Укртелеком № 4071-00 від 05.10.2015 року та розпорядженням начальника технічної служби СФ ПАТ Укртелеком від 03.12.2015 року № 596300/309-449 Щодо робіт по оптимізації мережі тонального телеграфування Сумської філії . Вона звертає увагу суду на те, що згідно п. 4.1.1 п. 4.1.7 робочої інструкції ОСОБА_3 зобовязана була виконувати профілактичні роботи, поточне обслуговування, контроль за роботою, ремонтні роботи та інше, саме на обладнанні телеграфування мережі АТ/Телекс, мережа якого була оптимізована згідно вищевказаних наказів. Аналізуючи штатний розпис станом на 31.08.2015 року та штатний розпис станом на 01.01.2016 року вбачається, що після внесених змін наказом ПАТ Укртелеком № 748 від 31.08.2015 року Про скорочення штату працівників окремих підрозділів Харківської, Полтавської та Сумської філії ПАТ Укртелеком та внесення змін до штатного розпису в Станційному цеху Комбінованого центру телекомунікацій № 315 м. Суми, де працювала позивачка, взагалі відсутні посади електромонтера станційного устаткування електрозвязку 5 розряду, а в Комбінованому центрі телекомунікацій № 315 м. Суми відсутня будь-яка посада електромонтера з аналогічним змістом робочих функцій. В своєму позові ОСОБА_3 посилається на порушення зі сторони відповідача вимог ст. 42 КЗпП України, однак виходячи зі змісту ст. 42 КЗпП України вбачається, що вона підлягає застосуванню у випадку порівняння кваліфікації і продуктивності праці працівників, які займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві, але в даному випадку мало місце скорочення всіх працівників, які займали з позивачкою аналогічні посади та виконували аналогічні посадові обовязки в Станційному цеху КЦТ № 315 м. Суми, тому і можливості порівнювати переваги позивачки перед іншими працівниками на залишення на роботі відсутні. Вона вважає безпідставною вимогу позивачки щодо надання відповідачем копії наказу про прийняття на роботу ОСОБА_4 електромонтера 5 розряду, бо як вбачається зі штатного розпису, він займає посаду електромонтера електроустаткування 5 розряду Цеху експлуатації обєктів звязку м. Суми КЦТ № 315 м. Суми, тобто посаду не аналогічну посаді, яку займала позивачка, виконуючи інші трудові функції в іншому структурному підрозділі КЦТ № 315 м. Суми. Також, слід зазначити, що безпідставними є доводи позивачки про недотримання ПАТ Укртелеком при звільненні ст. 42 КЗпП України щодо переважного права залишення на роботі, у звязку з тим, що ці обставини необхідно враховувати при рівних умовах продуктивності праці та кваліфікації працівників, які займають однакові посади та виконують однакову роботу, однак після проведення скорочення працівників згідно наказу ПАТ Укртелеком № 748 від 31.08.2015 року були відсутні інші працівники, з якими можна було порівняти кваліфікацію позивачки. Необхідно також зазначити, що позивачка просить поновити її на роботі на раніше займаній посаді, яка на даний час в Сумській філії ПАТ Укртелеком фактично відсутня. Відтак, відповідачем не вчинено жодних дій, спрямованих на порушення прав позивачки. Факт скорочення штату працівників на підприємстві не є порушенням трудових прав працівників. Відповідно до абз. 4 п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06.11.1992 року, розглядаючи трудові спори, повязані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалося, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки. Виходячи з висновків Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладених у Постанові від 01.04.2015 року у справі № 6-40цс15, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України, вбачається, що власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обовязок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота) , які зявилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що при звільненні позивачки за п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідач дотримався встановленого при звільненні порядку, передбаченого діючим законодавством. В звязку з тим, що позивачку звільнено з роботи з дотриманням вимог закону, відповідно до ст. 235 КЗпП України, відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На підставі вищевикладеного вона просила ухвалити рішенням, яким відмовити позивачці ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (вхідний № 3466 від 01.02.2016 року) (а. с. 20 23) .

03.02.2016 року представник позивачки ОСОБА_3 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_1 надав в судовому засіданні додаткові пояснення до позовної заяви про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, в яких він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа № 592/11870/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ Укртелеком в особі Сумської філії ПАТ Укртелеком про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Після подання позовної заяви виникла необхідність у поданні додаткових пояснень по справі та надання додаткових доказів. Працюючи в групі документального звязку, відповідно до графіку профілактичних робіт до листопада 2015 року включно працювало три працівники (копія графіку додається) : - ОСОБА_5 електромеханік, вона, ОСОБА_3 електромонтер, - ОСОБА_4 електромонтер. Так, електромонтера ОСОБА_4 було прийнято на роботу значно пізніше за неї, однак фактично саме йому було надано перевагу у залишенні на посаді електромонтера. Так, працівник зі значно меншим досвідом роботи та нижчою продуктивністю праці залишився на посадах, які їй навіть не було запропоновано. Факт того, що працівник з меншою кваліфікацією продовжував працювати на посаді електромонтера підтверджується графіком роботи на грудень 2015 року (а. с. 104) .

18.02.2016 представниця відповідача за довіреністю ОСОБА_2 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми додаткові пояснення по справі № 592/12155/15-ц, провадження № 2/592/3421/15, в яких вона зазначила про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ПАТ Укртелеком в особі Сумської філії ПАТ Укртелеком про поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. 03.02.2016 року під час судового розгляду від представника позивачки надійшли додаткові пояснення та докази, в звязку з чим відповідач, користуючись наданими у відповідності до ст. 27 ЦПК України правами, вважає за необхідне надати суду свої заперечення, виклавши їх в додаткових поясненнях. Порушення своїх прав позивачка вбачає в тому, що в групі документального звязку працювали в жовтні-грудні 2015 року працівники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , і саме перед електромонтером ОСОБА_4 вона мала переваги на залишення на роботі. Як доказ позивачка надала суду ксерокопії графіків профілактичних робіт техперсоналу групи документального обліку, при цьому звертає увагу суду на те, що вони не є графіками виходу на роботу, як зазначено в додатках до додаткового пояснення, та не відображають фактичних обставин, що мають значення для справи, тому не є належними доказами в розумінні ст. ст. 57, 58 ЦПК України, та спростовуються наступним. Як вбачається зі штатного розпису КЦТ № 315 м. Суми СФ ПАТ Укртелеком позивачка та вищевказані особи не входили до групи документального звязку ні до, ні після звільнення позивачки, бо така група не передбачена штатним розписом. Дільниця документального звязку входила до складу Центру телекомунікаційних послуг Сумської філії ПАТ Укртелеком , який було скорочено (виведено зі штатного розпису) з 10.11.2014 року разом з його структурними підрозділами та посадами відповідно до наказу ПАТ Укртелеком від З1.10.2014 року № 583 Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ Укртелеком . Згідно штатного розпису ОСОБА_5 займає посаду електромеханіка станційного устаткування електрозвязку 1 категорії Станційної дільниці № 1 Станційного цеху КЦТ № 315 м. Суми, та в межах посадової інструкції виконує обовязки технічного керівника телеграфу. ОСОБА_5 займає вищу за кваліфікацією посаду, ніж посада електромонтера станційного устаткування електрозвязку 5 розряду, яку займала позивачка, тому не входить до кола осіб, які б мали з позивачкою рівні умови праці та кваліфікацію. ОСОБА_4 працює в ПАТ Укртелеком з 26.02.1985 року, наказом Державного комітету звязку та інформатизації України від 05.02.2004 року № 18-03/к нагороджений нагрудним знаком Почесний звязківець України . З 01.04.2015 року наказом СФ ПАТ Укртелеком № 204к від 01.04.2015 року він переведений з посади електромонтера лінійних споруд електрозвязку 6 розряду на посаду електромонтера електроустаткування 5 розряду Цеху експлуатації обєктів звязку м. Суми Комбінованого центру телекомунікацій № 315 м. Суми. Згідно робочої інструкції ОСОБА_4 виконує наступні функції: - забезпечення надійної роботи електроживильного обладнання, нормального освітлення робочі місць КЦТ № 315; - організація технічної експлуатації обладнання таксофонів Ротор, Телекарт системи управління та контролю Сиріус , Гамма ; - забезпечення безперебійної роботи обладнання телеграфного звязку у разі виробничої необхідності, відсутності основного технічного персоналу, який обслуговує обладнання телеграфу. Як вбачається з табелю обліку використання робочого часу Цеху експлуатації обєктів звязку м. Суми за жовтень 2015 року ОСОБА_4 знаходився у відпустці з 05.10.2015 року по 29.10.2015 року, тому твердження позивачки про те, що він в цей період працював на телеграфі є безпідставними. З табелю обліку використання робочого часу Станційної дільниці № 1 м. Суми за листопад 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 знаходилась на лікарняному, тобто позивачка ввела суд в оману, стверджуючи що в цей період на телеграфному обладнанні працювало разом з нею три працівники. На час її відсутності ОСОБА_4 здійснював забезпечення безперебійної роботи обладнання телеграфного звязку в межах своєї робочої інструкції. Вона звертає увагу суду на те, що облік використання робочого часу ОСОБА_3 вівся на Станційній дільниці № 1 м. Суми, а ОСОБА_4 у Цеху експлуатації обєктів звязку м. Суми, тобто різними структурними підрозділами. В грудні 2015 року в звязку з виробничою необхідністю ОСОБА_4 був залучений до виконання робіт на телеграфному обладнанні за вказівкою начальника ЦЕОЗ КЦТ № 315 м. Суми ОСОБА_6 , на виконання Розпорядження № 596300/309-449 від 03.12.2015 року Щодо робіт по оптимізації мережі Тонального Телеграфування Сумської філії . Зміст резолюції начальника КЦТ № 315 ОСОБА_7 щодо необхідності залучення до виконання робіт працівників ЦЕОЗ для забезпечення необхідних переключень електрообладнання та живлення статівів підтверджується доданим до пояснення скріншотом (фотографією з екрана) такої резолюції в комплексній системі електронного документообігу Меgapolis , яка використовується в Сумській філії ПАТ Укртелеком . Аналізуючи штатний розпис КЦТ № 315 м. Суми, наказ про переведення ОСОБА_4 на посаду електромонтера електроустаткування 5 розряду Цеху експлуатації обєктів звязку м. Суми КЦТ № 315 м. Суми, його робочу інструкцію, табелі обліку використання робочого часу, можна дійти висновку, що посада ОСОБА_4 не аналогічна посаді електромонтера станційного устаткування електрозвязку 5 розряду Станційної дільниці № 1 Станційного цеху КЦТ № 315, яку займала позивачка, він виконує основні робочі функції відмінні від тих, що виконувала позивачка, входить до штату Цеху експлуатації обєктів звязку м. Суми, де за ним закріплене обладнання, ведеться облік використання робочого часу. Виходячи з вищевикладеного та наданих доказів вбачається, що позивачка та ОСОБА_4 займали не аналогічні посади, виконували різні робочі функції, тому не підлягають порівнянню умови їх продуктивності праці та кваліфікації, тобто відсутні наявні умови, при яких позивачка відповідно до ст. 42 КЗпП України мала б переважне право на залишення на роботі. Ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного відповідач вважає, що позивачка не надала належних доказів в обґрунтування своїх вимог, тому позовна заява не підлягає задоволенню в повному обсязі (а. с. 113, 114) .

У відкритому судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_1 позов підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та в додаткових поясненнях до позовної заяви. Він просив: 1. Поновити ОСОБА_3 на роботі в Сумській філії ПАТ Укртелеком на раніше займаній посаді. 2. Стягнути з Сумської філії ПАТ Укртелеком на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. 3. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі і стягнення заробітної плати, але не більше чим за один місяць.

У відкритому судовому засіданні представниця відповідача за довіреністю ОСОБА_2 позов не визнала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в запереченні проти позову та в додаткових поясненнях. Вона просила ухвалити рішенням, яким відмовити позивачці ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_3 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_1, пояснення представниці відповідача за довіреністю ОСОБА_2, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

ОСОБА_3 з липня 1983 року працювала на підприємствах, що були правонаступниками ВАТ Укртелеком на посадах електромеханіка та електромонтера. Вона має загальний стаж роботи в сфері електрозвязку більше 30 років на вказаних посадах. З 1983 року до 2002 року вона працювала на посаді електромонтера, з 2002 року до 2003 року на посаді електромеханіка, з 2003 року до 2007 року на посаді електромонтера, з 2007 року до 2015 року на посаді електромеханіка. З 01.01.2015 року до 30.11.2015 року вона працювала на посаді електромонтера станційного устаткування електрозвязку 5 розряду в комбінованому центрі телекомунікації № 315 м. Суми Сумської філії ПАТ Укртелеком . 30.11.2015 року її було звільнено з роботи у звязку із скороченням чисельності працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 671-к від 30.11.2015 року. Вона вважає своє звільнення незаконним оскільки продуктивність її праці є більшою ніж продуктивність праці інших працівників, що займають аналогічні посади на підприємстві і під скорочення не потрапили, оскільки порівняно з іншими працівниками, що працюють на аналогічних посадах у відповідача, вона має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, оскільки вона довше них працювала у відповідача, оскільки вона не має інших джерел заробітку, оскільки наразі вона не має інших працюючих членів сімї та є інвалідом III групи, оскільки вона має переважне право перед іншими, право на залишення на роботі, однак при звільненні цього до уваги не взяли. Дані факти свідчать про недотримання відповідачем вимог чинного законодавства, що висуваються при звільнені працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З аналізу чинного конституційного, трудового, цивільного процесуального законодавства України з урахуванням рекомендацій та розяснень, наданих Верховним Судом України та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно абз. 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06.11.1992 року (із змінами і доповненнями, внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.04.1994 року, № 18 від 26.10.1995 року, № 15 від 25.05.1998 року) , розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Тобто, при звільненні працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України має бути дотриманий певний порядок вивільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Звільнення з зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України) .

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівнику іншу роботу (тобто всі вакантні посади, що є у штатному розписі, на зайняття яких може претендувати даний працівник) на тому ж підприємстві, в установі, організації, інформує державну службу зайнятості про наступне вивільнення працівників із зазначенням їх професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

У разі відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник підлягає звільненню по п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: особам, в сімї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

У разі вивільнення працівників у звязку з ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників їм виплачується допомога в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а також зберігається за їх бажанням посадовий оклад, тарифна ставка (оклад) на новому місці роботи, але не більше одного року. Їм також гарантується працевлаштування з урахуванням їх побажань або можливість навчання нових професій (спеціальностей) із збереженням у встановленому порядку середньої заробітної плати за останнім місцем роботи за весь період перепідготовки, але не більше одного року.

Крім того, відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Ст. 43 КЗпП передбачено, що на звільнення працівників, зокрема з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, необхідно також отримати згоду відповідного профспілкового органу.

Згідно зі ст. 44 КЗпП при звільненні на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Власник на свій розсуд має право або зменшити чисельність працівників певної спеціальності та кваліфікації, або зменшити чисельність певних посад, що в будь-якому випадку вимагає звільнення працівників. При цьому скорочення кількості працівників відбувається у випадку ліквідації посад. Відповідно і прийняття нових працівників на посади, які ліквідовані, є неможливим.

Згідно з нормами ст. 116 КЗпП України днем звільнення вважається останній день роботи. У цей день працівникові має бути повністю виданий розрахунок із заробітної плати: має бути видана заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи, компенсація за невикористані дні відпустки.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, що стосується питання, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, то суд дійшов до висновку про те, що в даному випадку дійсно мало місце скорочення чисельності та штату працівників, що підтверджується, копією трудової книжки позивачки (а. с. 8 11) , копією наказу № 671-к від 30.11.2015 року про припинення трудового договору (а. с. 12) , копією наказу № 748 від 31.08.2015 року Про скорочення штату працівників окремих підрозділів Харківської, Полтавської та Сумської філії ПАТ Укртелеком та внесення змін до штатного розпису (а. с. 30, 31) .

Крім того, виходячи з реального завантаження обладнання телеграфу, в Сумській філії ПАТ Укртелеком відбулася оптимізація мережі тонального телеграфування, що підтверджується копією наказу № 761 від 29.12.2014 року Щодо припинення надання послуг Комтекс і АТ/Телекс (а. с. 99) , копією наказу № 409 від 22.05.2015 року Про внесення змін до наказу ПАТ Укртелеком від 29.12.2014 року № 762 , листом № 4071-80D221.-80D200 Щодо надання інформації (а. с. 101) , розпорядженням № 59G 300/309-449 від 03.12.2015 року Щодо робіт по оптимізації мережі тонального телеграфування Сумської філії (а. с. 102) .

Отже, що стосується питання, чи попереджувалася позивачка за 2 місяці про наступне вивільнення, то суд дійшов до висновку про те, що відповідач, у суворій відповідності до вимог ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, персонально попередив відповідачку про наступне вивільнення працівників не пізніше ніж за два місяці, що підтверджується наказом № 374 від 31.08.2015 року Про попередження працівників Сумської філії ПАТ Укртелеком про майбутнє звільнення (а. с. 32) , від підпису про ознайомлення з яким позивачка відмовилася (а. с. 33, 34) , попередженням про майбутнє звільнення від 02.09.2015 року, від підпису якого позивачка відмовилася (а. с. 35) .

Отже, що стосується питання, чи відмовився працівник від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, то суд дійшов до висновку про те, що позивачка дійсно відмовилася від переведення на іншу роботу, що підтверджується переліком вакантних посад Корпоративного центру ПАТ Укртелеком , переліком вакантних посад по підрозділу Донецька філія ПАТ Укртелеком , переліком вакантних посад штатного розпису по підрозділу Луганська філія (а. с. 38 75) , переліком вакантних посад ПАТ Укртелеком (а. с. 76 78) , списком вакансій Сумської філії ПАТ Укртелеком станом на 22.10.2015 року (а. с. 79, 80) , списком вакансій Сумської філії ПАТ Укртелеком станом на 22.10.2015 року (а. с. 148) .

Крім того, відповідач, у суворій відповідності до вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвав трудовий договір на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є позивачка, що підтверджується поданням на отримання згоди на розірвання трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України № 58/15-56 від 21.10.2015 року (а. с. 81) , протоколом засідання профспілкового комітету № 6-7Г від 28.10.2015 року (а. с. 82) .

Копії документів, доданих представником позивачки ОСОБА_3 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_1 до позовної заяви, а також копії, документів, наданих ним в судових засіданнях не містять переконливих відомостей про те, що позивачка безсумнівно має безумовне переважне право на залишення на роботі перед ОСОБА_4 , ОСОБА_5 чи іншими працівниками.

Крім того, оскільки представник позивачки ОСОБА_3 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_1 не надав суду розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відтак суд був позбавлений можливості перевірити вірність розрахунку.

На думку суду стягненню можливо підлягала сума в розмірі 8635,22 грн. без врахування платежів у вигляді податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виходячи зі змісту довідок № 15/60 від 15.03.2016 року про розмір середньоденної заробітної плати позивачки за останні 2 місяці, № 15-61 від 15.03.2016 року про розмір середньомісячної заробітної плати позивачки за останні 2 місяці (а. с. 149, 150) .

Таким чином, оскільки звільнення ОСОБА_3 відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, у тому числі з дотриманням положень ст. 49-2 КЗпП України, відтак у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ Укртелеком в особі Сумської філії ПАТ Укртелеком про поновлення на роботі слід відмовити.

Крім того, оскільки вимога позивачки про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від первісної вимоги про поновлення на роботі, відтак вона також не підлягає задоволенню.

Отже, оскільки звільнення ОСОБА_3 відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, у тому числі з дотриманням положень ст. 49-2 КЗпП України, відтак у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ Укртелеком в особі Сумської філії ПАТ Укртелеком про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу слід відмовити повністю.

Крім того, дане рішення було ухвалене з урахуванням судової практики та правових позицій Верховного Суду України, а саме: з урахуванням постанови Верховного Суду України від 27.05.2015 року по справі № 6-112цс15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/44884877) , з урахуванням постанови Верховного Суду України від 01.04.2015 року по справі № 6-40цс15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/43675418) , з урахуванням постанови Верховного Суду України від 04.02.2015 року № 6-237цс14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/42763560) , з урахуванням постанови Верховного Суду України від 23.04.2014 року по справі № 6-30цс14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/38655057) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 208, 209, 213 215, 218, 222 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ Укртелеком в особі Сумської філії ПАТ Укртелеком про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Сумської області через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий: І.Г. Бичков