Справа № 428/8154/15-ц
Провадження № 2/428/2373/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,

за участю

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

в режимі відео конференції

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 товариства з обмеженою відповідальністю «Краснодонська птахофабрика», третя особа ФОП ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17/К-07 від 15.06.2007 року, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Сєвєродонецького міського суду перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 товариства з обмеженою відповідальністю «Краснодонська птахофабрика», третя особа ФОП ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобовязань. 15.06.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ФОП ОСОБА_5 було укладено Кредитний договір № 17/К-07. Виконання умов кредитного договору забезпечено договорами поруки укладеними 19.09.2007 року з ОСОБА_1, та 06.02.2008 року з ТОВ «Краснодонська птахофабрика». за умовами яких відповідачі взяли на себе зобовязання відповідати перед позивачем солідарно в межах визначеної суми. Позивач просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 товариства з обмеженою відповідальністю «Краснодонська птахофабрика» як солідарних боржників за кредитним договором укладеним з ФОП ОСОБА_5 суму заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судовому засіданні, в режимі відеоконференції підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні просив в задоволенні частини позовних вимог стосовно ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Частиною 1 ст. 179 Господарського кодексу України (ГК України) встановлено, що майново-господарські зобовязання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 3 ГК України сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Так, зокрема, господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надання гарантій і порук належить до фінансових послуг. Стаття 1 цього ж Закону визначає, що фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Відповідно до п. 10 договору поруки, така надана на платній основі в цілях отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів, тобто є фінансовою послугою.

У п.2 Постанови №5 Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року зазначено, що оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Разом із тим, оскільки пред'явлення позову до солідарних боржників є правом, а не обов'язком банку чи іншої фінансової установи (частина перша статті 543 ЦК), у разі пред'явлення позову до кожного з них окремо суди мають враховувати визначену ЦПК компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ. Зокрема, позов банку (іншої фінансової установи) до юридичної особи - поручителя із залученням фізичної особи - позичальника як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

У відповідності до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В ході розгляду справи було встановлено, що рішенням Господарського суду Луганської області від 17.09.2015 року з боржника ФОП ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором 17/К-07 від 15.06.2007 року. Рішення набрало законної сили 05.10.2015 року.

Окрім того рішенням Сєвєродонецького міського суду від 19.11.2010 року по справі № 2-81/10 було позов ТОВ «Укрпромбанк» до ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 було задоволено та стягнуто з відповідачів, як солідарних боржників заборгованість за кредитним договором № 17/К-07 від 15.06.2007 року. Рішення суду набрало законної сили, не оскаржувалось.

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні по справі № 2-81/10 за позовом ТОВ «Укрпромбанк» до ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17/К-07 від 15.06.2007 року. Ухвалою суду від 01.04.2016 року по справі № 428/2390/16-ц заяву було задоволено.

Таким чином, між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 товариством з обмеженою відповідальністю «Краснодонська птахофабрика» виникли господарські правовідносини щодо надання фінансових послуг, спори з приводу яких повинні розглядатися, згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України, в порядку господарського судочинства, доводів та доказів неможливості окремого розгляду заявлених вимог суду не надано.

Одночасно позивачем заявлено позовні вимоги до відповідача фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно ч.1 ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що в одне провадження об'єднані позовні вимоги юридичної особи до іншої юридичної особи, які підлягають розгляду у порядку господарського судочинства (ст. 12 ГПК) та позовні вимоги юридичної особи до фізичної особи, які розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-745цс15, від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1521 цс 15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1599-цс15, від 17 лютого 2016 року № 6-1965 цс 15.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про закриття провадження в частині вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 товариства з обмеженою відповідальністю «Краснодонська птахофабрика» про стягнення як з солідарного боржника суми заборгованості за кредитним договором № 17/К-07 від 15.06.2007 року.

Керуючись ст.ст.15, 16, 205, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 товариства з обмеженою відповідальністю «Краснодонська птахофабрика», третя особа ФОП ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17/К-07 від 15.06.2007 року - закрити в частині вимог до ОСОБА_4 товариства з обмеженою відповідальністю «Краснодонська птахофабрика».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник