АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.11.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Володар-Роз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ТОВ «Фірма «Володар-Роз» суму завданої матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 76226, 83 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 2000, 00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.11.2015 позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Володар-Роз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Володар-Роз» на корисгь ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП у розмірі 26226,83 грн. та витрати на проведення експертизи у сумі 2000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 269,18 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Справа № 753/14672/15
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4614/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Каліушко Ф.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, так як вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із неповним з'ясуванням всіх обставин справи. Також зазначає про те, що права потерпілого на відшкодування шкоди заподіювачем такої шкоди є абсолютними, а тому суд не вправі відмовити в такому позові на тій підставі, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Оскільки у разі задоволення такого позову заподіював шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому, керуючись положеннями ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб які приймали участь в судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перш за все необхідно звернути увагу, що рішення суду оскаржується стороною позивача і доводи апеляційної скарги стосуються рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

В силу ч. 1,3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» позивачем заявлено не було, а оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована саме у цій компанії, то відповідно до норм цивільного законодавства у разі настання страхового випадку та при відмові особи, відповідальність якої застрахована, у відшкодуванні шкоди, саме страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату. Тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошових коштів розмірі ліміту відповідальності визначеному страховим полісом, що становить 50000 грн.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе.

Судом встановлено, що 12.12.2014 водій ОСОБА_4, перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Володар-Роз», керуючи автомобілем «MAN», д.н. НОМЕР_3, який належить даному підприємству, на а/д Гора-Проців, здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, в результаті було пошкоджено автомобіль «Хюндай», а власнику нанесено матеріальний збиток.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26.12.2014 водія ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу /а.с.10/.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 03/01 від 05.02.2015, матеріальний збиток завданий власникові «Хюндай», д.н. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 76226,83 грн. /а.с.11-14/.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача на момент ДТПцивільно-правова відповідальність ТОВ «Фірма «Володар-Роз», як власника автомобіля «MAN», д.н. НОМЕР_3, була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно полісу №АІ/0248541 термін дії якого з 04.04.2014 до 03.04.2015 (включно), страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, становить 50000 грн., розмір франшизи складає 0 (нуль) грн.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася з заявою до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» виплату страхового відшкодування, проте жодної відповіді від страхової компанії не отримала. Відсутні дані і про здійснення виплати страхового відшкодування.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в Постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15.

Таким чином слід погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що права потерпілого на відшкодування шкоди заподіювачем такої шкоди є абсолютними, а тому суд не вправі відмовити в такому позові на тій підставі, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Розмір матеріального збитку заподіяного позивачеві підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження №03/01 від 05.02.2015, згідно якого матеріальний збиток завданий власникові «Хюндай», д.н. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 76226,83 грн. /а.с.11-14/.

Вказаний Висновок проведений на замовлення позивача, проте стороною відповідача в ході розгляду справи не спростований належними та допустимими доказами як того вимагають положення ст. ст. 10,60 ЦПК України.

А отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вся сума матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП 12.12.2014.

Наведене вище не враховано судом першої інстанції, в зв'язку з чим і в порядку ст. ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 цього Кодексу порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.11.2015 - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Володар-Роз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Володар-Роз» () на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП у розмірі 76226,83 грн. та витрати на проведення експертизи у сумі 2000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2134,46 грн.. Всього стягнути 80361 (вісімдесят тисяч триста шістдесят одна) гривня 29 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: