Справа № 496/5851/13-ц
Провадження № 6/496/49/16
У Х В А Л А

19 квітня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Дранікова С.М.,

При секретарі - Ряднової А.Ю..

розглянувши подання відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, суд -

В С Т А Н О В И В:

Відділ державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який мешкає за адресою: Одеська область, Біляївського районну, с. Усатове, вул. Садова, 13, у звязку з ухиленням від виконання боргових зобовязань за виконавчим листом № 496/5851/13ц стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Просто-страхування» грошову суму у розмірі 7872,10 гривень.

Представник Біляївського міськрайонного управління Одеської області в судове засідання не зявився, просив розглянути подання в його відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який мешкає за адресою: Одеська область, Біляївського районну, с. Усатове, вул. Садова, 13,

Суд, розглянувши надані матеріали, вважає, що державним виконавцем не надано належних доказів, підтверджуючих, що боржник саме умисно ухиляється від сплати боргу, а також не вбачається обґрунтованості припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню рішення суду та що взагалі є підстави вважати, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон.

Також слід зауважити, що Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» встановлено порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в'їзду в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначаються випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлюється порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

В звязку з вищезазначеним, суд дійшов висновку про необґрунтованість подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 та залишення його без задоволення.

На підставі статті 6 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання виїзду за межі України ОСОБА_1 Юрійовича- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Драніков С.М.