Справа № 736/310/16-ц Провадження № 22-ц/795/1213/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Синько О.О. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Бечка Є.М., Тагієва С.Р.
при секретарі:Шевченко М.О.
за участю:позивача ОСОБА_5, його представників адвоката Олійника С.А., ОСОБА_7, відповідача ОСОБА_8, її представника адвоката Загальця О.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Корюківської міської ради, ОСОБА_8 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадщину,

в с т а н о в и в:

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 травня 2016 року ОСОБА_5 відмовлено у позові про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_10 на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадщину, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення місцевого суду і ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам і дослідженим у справі доказам. На думку позивача, посилання суду в обґрунтування відмови у встановленні факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини на Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, є невірним, суд мав керуватись при вирішенні питання про постійне проживання його із ОСОБА_10 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Крім того, позивач вказує на невірну правову оцінку судом показань свідків. У судовому засіданні позивач та його представники підтримали апеляційну скаргу.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу і у судовому зсіданні відповідач ОСОБА_8 та її представник просили залишити скаргу позивача без задоволення, посилаючись на правильну оцінку судом доказів, наданих сторонами, та вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту постійного проживання позивача із спадкодавцем ОСОБА_10 на час відкриття спадщини.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи і вимогам закону, виходячи з такого.

По справі встановлено, що ОСОБА_10 мав у власності будинок АДРЕСА_1 придбаний ним за договором купівлі-продажу від 05 листопада 1992 року. 26 грудня 2004 року ОСОБА_10 помер. Відповідно до заповіту, посвідченого 14 вересня 2004 року приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за № 2012, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, ОСОБА_10 заповів ОСОБА_5 (а.с.7). З матеріалів спадкової справи № 19/2005, заведеної Корюківською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлого 26.12.2004 року ОСОБА_10 встановлено, що із заявою про прийняття спадщини за законом після нього до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_8 Спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після нього до нотаріальної контори не звертався, а також не заявляв про відмову від спадщини. Позивач подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12, яка проживала у спадковому будинку разом із ОСОБА_10, але не перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі і померла 07 січня 2005 року.

На підтвердження своїх доводів про постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини позивач посилався на довідки дільничного лікаря- терапевта Корюківської центральної лікарні Корюківської районної ради Чернігівської області від 15.01.2015 та виконавчого комітету Корюківської міської ради № 251 від 15.01.2015. Вказаним доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку. Із змісту довідки дільничного лікаря не є можливим зробити висновок про постійне проживання позивача з ОСОБА_10 на час смерті останнього. Із змісту вказаних довідок, копії яких є в матеріалах справи (а.с. 19), дійсно неможливо зробити висновок про постійне проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Викладена в цих довідках інформація підтверджує лише факт догляду позивачем хворих ОСОБА_10 і ОСОБА_13 та факт здійснення поховання ним померлих. Показання свідків, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, також не є безспірними доказами на підтвердження факту його постійного проживання разом із ОСОБА_10 до смерті останнього, оскільки вони не підтверджуються іншими доказами, у тому числі показаннями інших свідків, які допитані у порядку, визначеному ЦПК України.

Місцем проживання фізичної, згідно з ч.1 ст. 29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто від того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. У паспорті позивача є відмітка про його реєстрацію за адресою вул. Молодіжна, 29 м. Корюківка.

Не спростовують висновків суду і посилання позивача на рішення Корюківського районного суду від 08 жовтня 2013 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 і ОСОБА_14, яким, за твердженням позивача, встановлено, що подружжя не проживає разом вже 12 років. Із змісту рішення суду від 08 жовтня 2013 року такого висновку не вбачається. В описовій частині рішення суд наводить зміст позовної заяви ОСОБА_5, в якій позивач посилається на те, що подружжя вже 12 років разом не проживають. Поте, в мотивувальній частині рішення суд не послався на цю обставину, як на встановлений факт і підставу для розірвання шлюбу. До того ж, позов про розірвання шлюбу з посиланням на такий тривалий час припинення шлюбних відносин заявлений у жовтні 2013 року, коли між сторонами вже виникли спори у суді ( справа № 736/1424/13-ц).

Посилання суду на Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України саме по собі не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду з врахуванням правильної оцінки судом наданих сторонами доказів і правильного висновку по суті вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 1000 (одну тисячу) грн. у відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: