Справа №442/7683/15-ц
Провадження №2/442/255/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Дубеля Р.М.

при секретарі - Півала І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення шляхом забезпечення вільного доступу ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить вселити її у квартиру АДРЕСА_1 в м Стебник шляхом забезпечення вільного доступу до вказаного житла та зобовязати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою №25, в будинку №9, по вул. Куліша, м. Стебник Львівської області, стягнути судові витрати. Позов мотивує тим, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.04.2015 року у справі №442/1240/14-ц за нею визнано право власності на ? частину спадкового майна в порядку спадкування за законом за правом представлення, після смерті тітки ОСОБА_3, яка померла 18.10.2013 року. ? частина спадкового майна ОСОБА_3 належить її дядькові ОСОБА_2. До спадкового майна входить майно, зокрема квартира АДРЕСА_2. Добровільно поділити дану квартиру відповідач не бажає, оскільки вважає своєю власністю, і усіляко чинить перешкоди проживанню у ній, не пускає її до квартири.

Сторони у судове засідання не зявилися, однак від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог, а від представника відповідача ОСОБА_4 заява про невизнання позову, відмову у позові, з тих підстав, що відповідач зареєстрований та постійно проживає у спірній квартирі. Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру позивачці не видавалось. Просив також про розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 24.12.2015 року у справі №442/6507/15-ц (провадження №2/442/2289/2015) у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл (виділ) майна, що є у спільній частковій власності - квартири АДРЕСА_3 - відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_1 не надано суду доказів порушення її законних прав та інтересів з боку відповідача, не надано правовстановлюючих документів щодо спірного майна, яке є спільною частковою власністю сторін.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідачі в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, могли б скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі позивачкою цього зроблено не було.

Водночас, враховуючи положення ст.16, 316 ЦК України, відсутність доказів на підтвердження права власності або користування у позивачки на спірну квартиру, відсутність належного обґрунтування в позовній заяві правових підстав вимоги про вселення шляхом забезпечення вільного доступу в таку квартиру, щодо якого у позивачки не виникло права володіння/користування/розпорядження, підстав для задоволення позову в цілому суд не вбачає.

Згідно положень ст. 88 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати, залишаються за позивачкою.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення шляхом забезпечення вільного доступу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення з дня отримання такого.

Суддя Дубель Р.М..