Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/816/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 липня 2016 року м. Овруч
Овруцький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Вачко В. І.
з секретарем Деменчук О. Г.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: 1.Управління державної міграційної служби в Житомирській області, 2.виконавчий комітет Черепинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -
Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком по вул.Центральна, 69 в с.Черепин Овруцького району Житомирської області, мотивуючи тим, що позивач є власником спірного житла на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та свідоцтва про право на спадщину за законом; відповідач є колишнім чоловіком позивача, так як шлюб між сторонами розірвано 18.07.2007 року; у належному позивачу будинку відповідач не проживає з 2011 року по даний час; проте продовжує бути зареєстрованим за вказаною адресою, що стверджується довідкою виконкому КП «Комунальник» Овруцької міської ради Житомирської області № 1171 від 19.02.2015 року; місце фактичного проживання відповідача позивачу невідоме. Позивач вважає, що реєстрація відповідача у належному позивачу будинку порушує його права власника щодо розпорядження та користування будинком. Відтак, просить на підставі ст.ст.150, 167 ЖК України та ст.ст.321, 391, 405 ЦК України позов задоволити.
Відповідач та треті особи в судове засідання не прибули, хоча про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідач про причини повторної неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Третя особа 1 подала заяву про розгляд справи без участі її представника, у прийнятті процесуальних рішень покладається на розсуд суду. Третя особа 2 подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, проти задоволення позову не заперечує.
В судовому засіданні позивач проти заочного розгляду справи не заперечила, позов підтримала, з мотивів у ньому наведених, просила його задоволити.
Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України.
Заслухавши думку позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.04.1980 року по 18.07.2007 року та проживали у житловому будинку по вул.Центральна, 69 в с.Черепин Овруцького району Житомирської області, що встановлено рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 15.04.2010 року у справі № 2-306/10. Вказаним судовим рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення його у цей будинок по вул.Центральна, 69 в с.Черепин Овруцького району Житомирської області. Згідно з актом державного виконавця від 19.05.2011 року відповідач ОСОБА_2 був вселений за вказаною адресою.
З 2008 року позивач є власником цілого житлового будинку по вул.Центральна, 69 в с.Черепин Овруцького району Житомирської області. Зокрема за нею було зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно: 28.01.2008 року на 1/2 його частину, а 12.12.2008 року на іншу 1/2 його частину. Вказані обставини стверджуються копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.01.2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.01.2008 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.12.2008 року.
Згідно з ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відтак, право власності на спірний обєкт позивач набула після розірвання шлюбу з відповідачем, а тому цей обєкт не є спільною власністю подружжя.
Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 12.07.2011 року у справі № 2а-25/11, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2011 року, відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до виконавчого комітету Черепинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, третя особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про поновлення строку на звернення до суду, визнання дій щодо оформлення права власності неправомірними, визнання рішення виконкому та свідоцтва про право власності незаконними і їх скасування.
Як зазначено у довідці виконавчого комітету Черепинської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 18.03.2016 року № 378, за адресою спірного житла зареєстровані чотири особи, в тому числі позивач та відповідач, і останній там не проживає.
Як зазначено у акті обстеження домогосподарства від 17.03.2016 року, складеного комісією в складі її голови секретаря Черепинської сільради ОСОБА_5, депутата Черепинської сільради ОСОБА_6 та сусідів ОСОБА_7І, та ОСОБА_8, в господарстві ОСОБА_1 зареєстрований ОСОБА_2, який з 19.05.2011 року в будинку № 69 по вул.Центральна не проживає, а проживає без реєстрації в будинку № 33 свого брата ОСОБА_9; при обстеженні будинку речей ОСОБА_2 не виявлено.
Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно з ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Права власника будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які перебачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб, а також розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.
За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом.
Згідно з ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що відповідач проживав у належному позивачу на праві власності житлі як чоловік позивача, проте на даний час не є членом сім`ї власника житла. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку, квартири не позбавляє колишніх членів його сімї права користуватися займаним приміщенням. На момент подання позову до суду відповідач не проживає у належному позивачу житлі більше одного року і суду не надано доказів, що підтверджують право відповідача на збереження за ним права користування житлом при відсутності за місцем проживання понад рік, зокрема доказів того, що між сторонами існує (існувала) домовленість, що при відсутності відповідача у спірному житлі більше одного року він не втрачає право користування ним.
Однак, 13.04.2016 року на адресу суду надійшли відомості адресно-довідкового підрозділу територіального органу Державної міграційної служби України в Житомирській області за станом на 02.04.2016 року про те, що відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 03.04.1980 року в с.Черепин Овруцького району Житомирської області по вул.Центральна, 33. Вказана обставина також підтверджується копією картки реєстрації особи, в якій наведені аналогічні відомості та вказано серію і номер паспорта ОСОБА_2 ВН 622894, який виданий Овруцьким РС ДМС в Житомирській області 01.03.2014 року. У суду немає підстав ставити під сумнів допустимість та належність цих доказів і відповідно не довіряти відомостям, які у них містяться. А як випливає із змісту норм Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», інформація про зареєстроване місце проживання особи міститься у Єдиному державному демографічному реєстрі.
У звязку із набранням чинності 04.04.2016 року Законом України № 888-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» повноваження у сфері реєстрації місця проживання та знаття з реєстрації місця проживання фізичних осіб делеговані органам місцевого самоврядування (виконавчому органу сільської, селищної або міської ради, сільському голові (у випадку, коли відповідно до Закону виконавчий орган сільської ради не утворено) як органу реєстрації). А тому, як повідомила третя особа 1 заявою від 10.06.2016 року, на виконання вимог вказаного Закону, Овруцьким РС УДМС України в Житомирській області адресні картки в кількості 143 прим. та картки реєстрації особи і кількості 166 примірників передані до Черепинської сільської ради згідно з актом прийому-передачі від 04.04.2016 року.
Проте, третьою особою 2 на запит суду надано довідки виконкому Черепинської сільської ради Житомирської області від 05.07.2016 року № 552 та № 553 з яких вбачається, що згідно із записами в погосподарській книзі 2 особовий рахунок 75 у житловому будинку по вул.Центральна, 69 в с.Черепин Овруцького району Житомрської області, який належить ОСОБА_1, зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2, а згідно із записами в погосподарській книзі 3 особовий рахунок 117 у житловому будинку по вул.Центральна, 33 в с.Черепин Овруцького району Житомирської області, який належить ОСОБА_9, ОСОБА_2 не зареєстрований.
Проаналізувавши норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у їх в сукупності, суд дійшов висновку, що довідка органу місцевого самоврядування про реєстрацію місця проживання особи, у якій наведені відомості із записів, що містяться у погосподарських книгах сільської ради, не є належним доказом зареєстрованого місця проживання особи, оскільки така довідка повинна надаватись на підставі інформації, яка міститься у реєстрі територіальної громади, документах, до яких згідно з законом вносяться відомості про місце проживання/перебування особи (а до переліку цих документів згідно з законом погосподарські книги сільських рад не належать ) та Єдиному державному демографічному реєстрі.
З наведеного суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житловим приміщенням по вул.Цетральна, 69 в с.Черепин Овруцького району Житомирської області, оскільки за адресою спірного житла відповідач немає зареєстрованого місця проживання чи перебування і права позивача, як власника спірного житла, саме відповідачем не порушені. При цьому у підтвердження обставини порушення відповідачем прав позивача, суд не може взяти до уваги надану позивачем копію сторінки 11 паспорта ВН 622894 відповідача, оскільки з цієї копії вбачається, що наведеній у ній запис про зареєстроване місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 виправлення у номері будинку. Оригіналу паспорта ВН 622894 суд в судовому засідання не оглядав, так відповідач в судове засідання не прибув.
Відтак, у задоволенні позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід відмовити. При цьому суд вважає, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх порушених прав та інтересів, оскільки позивач не позбавлений права звернутись до органу місцевого самоврядування з вимогою привести записи у погосподарських книгах сільської ради у відповідність із відомостями, які містяться у адресних картках та картках реєстрації особи, переданих їй органом державної міграційної служби України на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», та у Єдиному державному демографічному реєстрі, і у разі відмови у вчиненні відповідний дій, звернутись з адміністративним позовом до суду про зобовязання їх вчинити.
Позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн.
Тому керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 88, 169 ч.4, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
В задоволенні позову відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Овруцький районний суд Житомирської області в Апеляційний суд Житомирської області позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідачем в цей же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення (крім відповідача), можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: ОСОБА_10