Справа № 236/1631/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2016 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю: секретаря Плаксіної Є.В.,

заявника ОСОБА_1,

свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лиман Донецької області цивільну справу, в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Краснолиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

05.07.2016 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа Краснолиманський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції Донецької області, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку Донецької області померла її рідна сестра - ОСОБА_4, причина смерті - "злоякісне новоутворення голівки підшлункової залози". Заявник ОСОБА_1 займалася її похованням. За фактом її смерті було видано довідку про причину смерті № 127 від ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 01.12.2014 року. Оскільки вказані документи було видано на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно не відповідає встановленим вимогам законодавства України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, отримання відповідного свідоцтва про смерть, отримання допомоги на поховання та для оформлення своїх законних спадкових прав в подальшому.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 надала пояснення аналогічні тим, що викладені в заяві, просила встановити факт смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку Донецької області.

Представник заінтересованої особи - Краснолиманського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції Донецької області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, вирішення заяви покладає на розсуд суду.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (кожний окремо) суду показали, що знали ОСОБА_4 з 1992 року та з 1975 року відповідно. ОСОБА_3 навчалася разом з ОСОБА_4 у медичному інституті, потім все життя їх родини спілкувалися. ОСОБА_4 хворіла на онкологічне захворювання, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку, де й похована. Похованням займалася дочка та сестра.

Вислухавши заявника та свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив фактичні обставини і прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2, виданого 28.07.1958 року, актовий запис № 1462 її батьками зазначено: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3, виданого 23.12.1955 року, актовий запис № 2069 її батьками зазначено: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 13).

Відповідно до довідки від 13.02.2002 року, що її видано Донецьким міським відділом реєстрації атів громадянського стану між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 07.07.1979 року укладений шлюб, після одруження дружині присвоєно прізвище "ОСОБА_1" (а.с.15), шлюб розірвано 05.05.1994 року (а.с.14).

Заявник є внутрішньо переміщеною особою, місце перебування якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Заявник підтверджує факт смерті довідкою про причину смерті до лікарського свідоцтва про смерть № 127 від ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій зазначено причину смерті ОСОБА_4 - "злоякісне новоутворення голівки підшлункової залози " (а.с.16).

Також, заявниця отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_4, серії НОМЕР_1 від 01.12.2014 року, видане Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1131 (а.с. 8).

Заявниця зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області зпроханням зареєструвати смерть ОСОБА_4, але в проведенні державної реєстрації смерті їй було відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, що виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження(а.с.7).

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зіст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смертьта для оформлення своїх законних спадкових прав в подальшому.

Суд сприймає надані заявником довідку про причину смерті № 127 від ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 01.12.2014 року, як носії конкретної інформації факту смерті ОСОБА_4, при цьому не може визнати їх належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Заявником доведено про неможливість одержання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 іншим шляхом.

Досліджені докази у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявником було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку Донецької області.

На підставі Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та керуючись ст. ст. 3, 8, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Краснолиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнавши датою її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, місцем смерті - м. Донецьк Донецької області, Україна, причина смерті - "злоякісне новоутворення голівки підшлункової залози".

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя -