У х в а л а

5 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л. І., Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 березня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и л а:

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням від 21 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 березня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 28 березня 2016 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за його касаційною скаргою з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

29 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 березня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 203, частини першої статті 206, частини третьої статті 208, статті 215, частини другої статті 218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада і 16 грудня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 28 березня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_4 не довів наявності між сторонами правовідносин зобов'язального характеру; натомість існує судове рішення (яке вступило в законну силу і має преюдиційний характер), яким був задоволений позов ОСОБА_5 про витребування майна (спірних коштів) з володіння ОСОБА_4 з підстави, передбаченої статтею 387 ЦК України.

Разом з тим ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, надані заявником для порівняння, постановлені у справах з іншими фактичними обставинами, зокрема:

- ухвала від 18 листопада 2015 року постановлена у справі щодо визнання частково недійсною додаткової угоди про відступлення права вимоги за угодою купівлі-продажу; переведення прав та обов'язків первинного покупця; визнання права власності на майнові права; визнання частково недійсним договору купівлі-продажу;

- ухвала від 16 грудня 2015 року постановлена у справі за позовом про визнання договору на повітряне перевезення дійсним і стягнення заборгованості та зустрічним позовом про визнання цього ж договору та додатку до нього недійсними.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Отже, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 березня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко