АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді: - Ратнікової В.М.

суддів: - Борисової О.В.

- Соколової В.В.

при секретарі - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» Мусійченка Данила Леонідовича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів за депозитом, процентів та пені, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів за депозитом, процентів та пені задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_7 суму вкладу в розмірі 20 000,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 533 800,00 грн.; суму договірних відсотків під час дії вкладу в розмірі 1 998,36 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 53 336,22 грн.; суму договірних відсотків за час прострочення дії зобов'язання в розмірі 1 938,30 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 51 733,22 грн.; три відсотки річних за час прострочення виконання зобов'язання в розмірі 639 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 17 054,91 грн., пеню за прострочення надання фінансової послуги у сумі 21 282,25 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 568 023,25 грн..

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 3 654,00 грн..

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» Мусійченко Данило Леонідович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, є безпідставним та необґрунтованим. Зазначав, що оформлення та реквізити поданих позивачем на підтвердження внесення вкладу документів, зокрема копій платіжних документів про внесення коштів, не відповідають вимогам законодавства, які пред'являються до квитанцій чи інших підтверджуючих документів такого характеру. Проте, судом не було враховано положення ст.1059 ЦК України, відповідно до якої документи про внесення коштів за банківським вкладом повинні відповідати встановленим вимогам, та безпідставно було прийнято їх в якості доказів. Поза увагою суду також залишилися доводи відповідача щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_7 дій, спрямованих на отримання коштів за договором. Зазначив, що судом не було з'ясовано, чи перебувають спірні кошти на рахунку позивача станом на дату розгляду справи. Заперечував проти застосування пункту 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні розміру відсоткової ставки для обрахунку пені за затримку виконання зобов'язання, так як вважає, що застосуванню підлягають положення ст. 625 ЦК України. Безпідставним є нарахування також трьох відсотків річних на суму заборгованості зі сплати процентів за договором банківського вкладу, та застосування процентної ставки 18,6% річних при розрахунку належних до стягнення процентів за користування кредитними коштами, так як дана ставка застосовується лише протягом дії договору. Вказав також, що на території Автономної Республіки Крим проведено комплекс дій на підставі рішень Центрального Банку Російської Федерації, в зв'язку з якими припинена діяльність Кримської філії ПАТ БК «Приват Банк», де укладався договір, а частина документів конфіскована, в зв'язку з чим відповідач не має доступу до них. Також на території півострова проводяться виплати вкладникам за рахунок конфіскованого майна банку, а тому, ухвалення оскаржуваного рішення про стягнення коштів фактично свідчить про подвійне стягнення. Судом також не було застосовано при розгляді справи положення спеціального закону, яким є Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян і правовий режим на тимчасово окупованій території України», що передбачає, що відповідальність за порушення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію.

В судовому засіданні представники відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 грудня 2013 року між ОСОБА_7 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» була підписана заява та укладений договір № SAMDNWFD600 вклад «СТАНДАРТ», відповідно до умов якого позивач розмістила на депозитному рахунку суму вкладу в розмірі 20 000 доларів США, строком до 26 грудня 2014 року включно, під 10% річних, що зараховуються на рахунок/картку № НОМЕР_2.

Судом також було встановлено, що наприкінці березня 2014 року відділення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» у Автономній Республіці Крим припинили обслуговування клієнтів через анексію Автономної Республіки Крим та м. Севастополя Російською Федерацією, а з 25 березня 2014 року відповідач через свій офіційний сайт повідомив про впровадження «ніби-то» банківських канікул та зазначив також про неможливість відновної операції по карткам і рахунках своїх клієнтів внаслідок відсутності легітимної законодавчої бази для діяльності банківської системи у Криму.

Таким чином, виконання договірних зобов'язань Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» у односторонньому порядку припинило ще у березні 2014 року, тобто , до прийняття постанови правління НБУ від 06.05.2014 року № 260, якою усі банкам (у тому числі і відповідачу) було наказано припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Криму та у м. Севастополь та протягом 1 місяця забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

26 грудня 2014 року спливав строк розміщення вкладу ОСОБА_7 за договором № SAMDNWFD600, а тому у листопад - грудні 2014 року вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням повідомити її, в яких відділеннях ПАТ КБ «Приватбанк» поза межами території Криму вона зможе отримати суму свого вкладу та нарахованих на нього відсотків за закінченням строку вкладу. При цьому повідомила відповідача, що вона не укладала і не має наміру укладати ніяких договорів щодо передачі вимоги за своїм вкладом працюючій у Криму замість банку автономній некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» та отримувати від організації держави-окупанта компенсації депозитних коштів. У свою чергу, відповідачем була надана позивачу відповідь від 19.11.2014 року, у яких банк, з посиланням на постанову НБУ № 260 від 06.05.2014 року, сповістив про припинення діяльності своїх відділень на окупованій території та неможливість переведення обслуговування вкладу на материк, нагадав останній про анексію Кримського півострову Російською Федерацією та послався на відповідальність цієї держави за шкоду, спричинену окупацією території України.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_7 посилається на те, що внаслідок невиконання Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» взятих на себе зобов'язань по договору, вона має право на стягнення в судовому порядку належних їй грошових сум за договором.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, який був досліджений судом, вбачається, що сума вкладу складає 20 000 доларів США. Ставка відсотків за депозитом становить 10% річних. Таким чином, обраховуючи відсоткову ставку за один день, така ставка дорівнює 10% : 366 днів - 0,0273%/день. Сума процентів на день: 20000 дол. США х 0,0273%/день : 100% - $5,46/день. Період дії договору сторонами було встановлено з 27.12.2013 року по 26.12.2014 року включно. Тому борг відповідача перед позивачем зі сплати процентів за період дії договору на витребуваний позивачем вклад за період із 27.12.2014 року по 17.12.2015 року (заявлений у позові період) складає 5,46 дол./день х 366 день та дорівнює 1938,36 доларів США. Також борг відповідача перед позивачем зі сплати процентів за період фактичної прострочки на витребуваний позивачем вклад за період із 27.12.2014 року по 17.12.2015 року (заявлений у позові період) складає 5,46 дол./день х 355 день та дорівнює 1938,30 дол. США. Тому сума договірних процентів, станом на 17.12.2015 року складає 1998,36 дол. США + 1938,30 дол. США, що дорівнює 3936,66 дол. США.

Як з'ясовано судом, ставка 3% річних : 366 днів дорівнює 0,0082%/день, а сума процентів на день: 21998,36 дол. США х 0,0082% : 100% дорівнює 1,8 дол. США/день. При цьому сума процентів на період фактичної прострочки: 1,8 дол. США/день х 355 дн. дорівнює 639 доларів США.Також позивач просить стягнути на свою користь пеню за період дії договору - з 27.12.2014 року по 17.12.2015 року ( включно) з розрахунку: 1998,36 дол. США х 3 : 100, що дорівнює 59,95 дол. США/день, тобто сума пені за період фактичної прострочки складає 21282,25 дол. США, і цю суму суд першої інстанції вважав прийнятною для стягнення із відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», стягуючи суму вкладу за депозитом, суму договірних відсотків за час дії договору та три відсотки річних від простроченої суми виконання грошового зобов'язання, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором доведені в ході судового розгляду, а тому вказані позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають стягненню згідно з розрахунком, наданим позивачем, який перевірений судом та є обгрунтованим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає , що він зроблений судом на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та у відповідності до вимог закону, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Згідно ч. 4, 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

З досліджених судом доказів вбачається, що 26 грудня 2013 року між ОСОБА_7 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» було укладено Договір № SAMDNWFD600 вклад «СТАНДАРТ».

Відповідно до умов договору, позивач розмістила на депозитному рахунку суму вкладу в розмірі 20000 доларів США, на 366 днів по 26 грудня 2014 року включно, з нарахуванням відсоткової ставки за депозитом в розмірі 10% річних, що зараховуються на рахунок/картку № НОМЕР_2.

Як вбачається з квитанції від 26 грудня 2013 року, ОСОБА_7, на виконання умов договору № SAMDNWFD600, на рахунок № НОМЕР_2 внесено грошові кошти в розмірі 20 000,00 доларів США.

Відповідно до пунктів 6, 7 договору, по закінченню строку дії вкладу банк перераховує кошти з депозиту на вклад «до вимоги». Якщо по спливу 3 днів після надходження коштів на вклад «до вимоги» вкладник не пред'явив вимогу про отримання вкладу в цілому або його частини, вважається, що вкладником надано розпорядження банку про перерахування всієї суми коштів з вкладу «до вимоги» на даний депозит.

11 листопада 2014 року ОСОБА_7 направила до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» листа, в якому повідомила, що має намір отримати вклад та відсотки за вкладом по закінченню дії договору, та просила повідомити, в яких відділеннях банку за межами Автономної Республіки Крим вона може це зробити.

Листом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» від 19 листопада 2014 року позивачу повідомлено, що на території Автономної Республіки Крим банк припинив свою діяльність, а відповідальність за відшкодування завданої матеріальної шкоди в зв'язку з тимчасовою окупацією покладається на Російську Федерацію.

На подальші звернення позивача представниками банку також надавалися аналогічні відповіді, що на поточний момент робота банку на території Автономної Республіки Крим припинена, внаслідок чого відсутня можливість проводити операції з рахунками клієнтів, що відкриті на території півострова, зокрема і перенесення їх обслуговування на материкову частину України.

Аналізуючи вказані обставини справи та досліджені докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивач ОСОБА_7 виявила намір отримати свій вклад за договором по закінченню його дії, починаючи з 13 листопада 2014 року Банку було відомо про відсутність у ОСОБА_7 наміру пролонгувати дію договору № SAMDNWFD600.

Незважаючи на вказане, після закінчення дії договору № SAMDNWFD600 26 грудня 2014 року відповідачем Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» не було виконано взяті на себе зобов'язання, не повернуто кошти по вкладу та не повідомлено позивачу порядок отримання належних їй коштів.

З урахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про стягнення суми вкладу в розмірі 20 000 доларів США та відсотків за період дії договору із 27.12.2014 року по 17.12.2015 року (заявлений у позові період) у розмірі 1938,36 доларів США. з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», так як право ОСОБА_7 отримати депозитний вклад та нараховані на нього відсотки по закінченні дії договору передбачено умовами укладеного договору та законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» не було виконано грошове зобов'язання по виплаті ОСОБА_7 суми вкладу та нарахованих відсотків, остання, в силу положень ст. 625 ЦК України, має право на стягнення трьох процентів річних від простроченої суми.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання на загальну суму 21 998,36 доларів США становить 639,00 доларів США.

Заперечень відповідача щодо неправильності проведених позивачем розрахунків процентів за період дії договору та трьох відсотків річних, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено розміщення коштів в розмірі 20 000,00 доларів США на депозитному рахунку, не приймаються до уваги як безпідставні, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження вказаних обставин позивачем надано суду оригінали заяви та договір № SAMDNWFD600 вклад «СТАНДАРТ», квитанції про внесення коштів в розмірі 20 000 доларів США. Крім того, в ході листування між ОСОБА_7 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» з приводу виконання умов договору № SAMDNWFD600, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, факт внесення коштів позивачем на депозитний рахунок під сумнів не ставився, всі доводи відповідача з приводу невиконання договору ґрунтувалися лише на неможливості здійснювати діяльність на території Автономної Республіки Крим.

Не ґрунтуються на положеннях закону також посилання в апеляційній скарзі на те, що виплата коштів позивачу є неможливою, так як діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року № 260, оскільки припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов'язань банку, так як договори, у тому числі банківського вкладу, укладаються з банком, а не з філією, яка відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦК України не є юридичною особою.

Поряд з цим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» суми договірних відсотків за час прострочення дії зобов'язання в розмірі 1 938,30 доларів США, оскільки такі висновки не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.

За правилами ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно умов договору № SAMDNWFD600 вклад «СТАНДАРТ», останній укладено строком на 366 днів по 26 грудня 2014 року включно.

Ставка відсотків за депозитом становить 10 % річних.

Після закінчення строку дії договору та за відсутності підстав для продовження його дії грошові кошти перераховуються на вклад «до вимоги».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-36цс15 від 10 червня 2015 року, закінчення строку дії договору банківського вкладу і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Умовами договору №SAMDNWFD600 не передбачено визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення його дії. Застосування в даному випадку процентної ставки 10% є безпідставним, оскільки, відповідно до договору, вказана ставка діє виключно протягом його дії, тобто по 26 грудня 2014 року.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк», в розділі 2.8 «Інше» передбачено, що розмір процентів за користування коштами на вкладному рахунку до запитування становить 1% річних.

Оскільки умовами договору не передбачено інший розмір відсотків, які нараховуються на суму вкладу, що розміщений на вкладному рахунку до запитування, після закінчення строку договору № SAMDNWFD600 розмір процентів підлягає обчисленню за процентною ставкою 1 %, згідно положень ст. 1070 ЦК України.

З урахуванням вказаного, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_7 суми договірних відсотків за час прострочення виконання зобов'язання в розмірі 1 938,30 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 51 733,22 грн., необхідно змінити, та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_7 суму відсотків за час прострочення виконання зобов'язання після закінчення строку дії договору, які обраховані за відсотковою ставкою за користування коштами на вкладному рахунку до запитування у розмірі 1% річних, що становить 193,83 долари США (в еквіваленті по курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення судом першої інстанції становить 5 173,32 грн.).

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» пені за прострочення надання фінансової послуги в розмірі 21 282,25 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 568 023,25 грн., яка обчислена у відповідності до положень Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

За своєю правовою природою укладений договір № SAMDNWFD600 породжує між сторонами зобов'язальні правовідносини, які регулюються нормами зобов'язального права та положеннями самого укладеного договору. Договір банківського вкладу належить до грошових зобов'язань.

Таким чином, до правовідносин між сторонами, які виникли з приводу виконання договору № SAMDNWFD600 вклад «СТАНДАРТ», Закон України «Про захист прав споживачів» застосується лише в частині, що не врегульована умовами договору та нормами ЦК України.

Сплата неустойки у вигляді пені в якості забезпечення виконання банком грошових зобов'язань умовами договору № SAMDNWFD600 вклад «СТАНДАРТ» не передбачена.

Разом з тим, нормами ЦК України, а саме статтею 625 ЦК України, передбачена відповідальність відповідача за порушення фінансового зобов'язання у вигляді стягнення трьох процентів річних від простроченої суми.

Таким чином, стаття 625 ЦК України є спеціальною нормою, яка регулює правовідносини з приводу виконання фінансового зобов'язання, які виникли між сторонами, в той час як положення ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», є нормою загальною, та застосовуються у випадку, якщо спеціальними положеннями законодавства не передбачено відповідальності за порушення.

Вказані обставини та положення закону суд першої інстанції не врахував, а тому дійшов безпідставного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення надання фінансової послуги відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

За таких обставин, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року в частині щодо стягнення на користь ОСОБА_7 пені за прострочення надання фінансової послуги в розмірі 21 282,25 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 568 023,25 грн., підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1060, 1061, 1070, 625, ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» Мусійченка Данила Леонідовича задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_7 суми договірних відсотків за час прострочення виконання зобов'язання в розмірі 1 938,30 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 51 733,22 грн., змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» () на користь ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму відсотків за час прострочення виконання зобов'язання після закінчення строку дії договору в розмірі 193,83 долари США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 5 173,32 грн..

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_7 пені за прострочення надання фінансової послуги в розмірі 21 282,25 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 568 023,25 грн., скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В решті рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: