АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/605/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1805/16Головуючий у 1-й інстанції Хомінець І.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.

Секретар: Філоненко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача адв. ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру стягуваних аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 24.10.2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано та на її користь з останнього стягнуто аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_6 у розмірі 600,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

У подальшому, рішенням Машівського районного суду від 09.02.2016р. відомості про те, що відповідач є батьком ОСОБА_7 виключені з актового запису та на сьогоднішній день вона отримує від відповідача аліменти у розмірі 300,00 грн., яких, на її думку, не достатньо для утримання дитини.

Також, посилається на те, що у відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів у сумі 10773,94 грн., а тому, оскільки він добровільно допомоги на утримання дитини не надає, аліменти сплачує не вчасно, не бере участі у додаткових витратах, просила змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, вирішити питання судових витрат.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру стягуваних аліментів про зміну розміру стягуваних аліментів відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 551,20 грн. (а.с.43-44).

Вказане рішення оскаржила позивач, яка у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неповне зясування місцевим судом обставин справи та дослідження доказів, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру стягуваних аліментів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, судом не було взято до уваги, що, відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет», станом на 01.01.2016 року встановлено прожитковий мінімум для дитини до 6 років 1167,00 грн., тоді як відповідач сплачує аліменти в твердій грошовій сумі 300,00 грн., що є менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що незабаром дитині виповниться 6 років, та прожитковий мінімум для неї становитиме 1531,00 грн.

Вважає, що судом бути порушені процесуальні норми, передбачені ст.215 ЦПК України.

Також зазначає, що поза увагою суду залишився той факт, що 23.02.2016 року з відповідача зменшено розмір стягуваних аліментів з 600,00 грн. до 300,00 грн., що фактично змінює матеріальне становище відповідача в сторону покращення.

У поданих суду запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що після прийняття Карлівським районним судом Полтавської області 24.10.2013 року рішення про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. його матеріальний стан не змінився, він офіційно не працює та не має регулярного, стабільного доходу, що підтверджується матеріалами справи.

Вказує, що на даний час він має заборгованість по сплаті аліментів, а збільшення їх розміру вплине і на збільшення заборгованості.

У судовому засіданніпозивач та її представник доводи, наведені в апеляційній скарзі, підтримали та прохали її задовольнити.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, відповідно до актового запису №179 від 10.12.2010 року в Книзі реєстрації народжень Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_8 народився 28.11.2010 року, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 125265 (а.с.4).

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 24.10.2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволено повністю.

Шлюб, зареєстрований 14.05.2009 року, у Відділі РАЦС Карлівського РУЮ, актовий запис №38, між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвано.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишено ОСОБА_2 (а.с.6).

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 24.10.2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, не працює, аліменти у твердій грошовій сумі, що становить 600,00 грн. щомісяця, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання їхніх спільних малолітніх дітей: дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, до досягнення ними повноліття, починаючи з 04.10.2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн. (а.с.7).

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 08 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Карлівського районного управління юстиції в Полтавській області, про оспорювання батьківства задоволено частково.

Виключено з актового запису №43 від 09.04.2009 року, внесеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Карлівського районного управління юстиції в Полтавській області про народження ОСОБА_6, яка народилася 28 березня 2009 року в м. Карлівка Карлівського району Полтавської області, відомості про те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, громадянин України, є її батьком.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Як убачається з ОСОБА_9 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України № 7 від 05.03.2016 року, за заявою ОСОБА_2 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Карлівського районного управління юстиції в Полтавській області, внесено відомості про батька ОСОБА_10, яким зазначено ОСОБА_9

Згідно Довідки-розрахунку №1453/03-46 від 29.02.2016р., виданої старшим державним виконавцем ВДВС Карлівського РУЮ, з відповідача стягуються аліменти на підставі виконавчого листа №531/1938/2013 в твердій грошовій сумі 600,00 грн. щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: дочки ОСОБА_7, 28.03.2009 року та сина ОСОБА_5, 28.11.2010 року до досягнення ними повноліття. Станом на 29.02.2016 року заборгованість складає 10773,94 грн. (а.с.5).

Також, у відповідності до Довідки-розрахунку №4324/03-46 від 24.05.2016р., виданої старшим державним виконавцем ВДВС Карлівського РУЮ, з відповідача стягуються аліменти на підставі виконавчого листа №531/1938/2013 в твердій грошовій сумі за останні 7 днів лютого та 23 дні травня 2016 року у розмірі 300,00 грн. щомісячно. Станом на 23 травня 2016 року заборгованість складає 10686,12 грн.

У довідці від 28.03.2016 року, виданій Карлівським районним центром зайнятості, зазначено, що ОСОБА_4 на обліку в Карлівському РЦЗ не перебуває (а.с.19).

Згідно Відомостей з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015р. у центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України інформації про доходи ОСОБА_4 немає (а.с.20).

У відповідності до довідки №04-76/1854 від 30.03.2016 року, виданої УПСЗН Карлівської РДА, ОСОБА_4 не отримує допомогу та не перебуває на обліку в управління праці та соціального захисту населення Карлівської РДА (а.с.18).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив із того, що законом передбачені такі підставами для зміни розміру аліментів, як зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а позивачем не надано доказів про наявність таких підстав.

Такі висновки місцевого суду не відповідають матеріалам справи та встановленим по справі обставинам.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Статтею 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

У відповідності до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до наведених норм права, суд при постановленні рішення про зміну розміру аліментів повинен оцінювати матеріальний стан як платника аліментів, так і одержувача.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 09.02.2016 року виключено з актового запису про народження ОСОБА_6 відомості про батька.

У звязку з прийняттям судом вищевказаного рішення, ОСОБА_2 отримує аліменти лише на сина ОСОБА_5 у розмірі 300,00 грн., що підтверджується Довідкою-розрахунком №4324/03-46 від 24.05.2016р., виданою старшим державним виконавцем ВДВС Карлівського РУЮ.

З урахуванням вищевикладеного та на підставі наведених норм права, колегія суддів, вважає, що. оскільки на утриманні позивача з лютого 2016 року перебуває лише одна дитина син ОСОБА_5, то можна зробити висновок, що його матеріальний стан змінився, а тому стягувані аліменти підлягають збільшенню, до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 28.11.20110 року народження, з моменту постановлення судом рішення і до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як убачається з вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому з відповідача ОСОБА_4 необхідно стягнутив дохід держави 606,32 грн. судового збору.

Згідно з п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст. 316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру стягуваних аліментів, - задовольнити.

Змінити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10, з 300,00 грн. до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист №531/1938/2013 року, виданий 24.10.2013 року на підставі рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання їх спільних малолітніх дітей: дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11 та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів, - в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути ОСОБА_4 в дохід держави 606,32 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_11

/підпис/ ОСОБА_12

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1