АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 667/4914/14-ц Головуючий в І інстанції: Котьо І.В.
Номер провадження №22-ц/791/683/2016 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Мирненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, Управління комунальної власності Херсонської міської ради про захист прав власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нікодон Ольга Олександрівна, ОСОБА_8, Реєстраційна служба Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, Херсонська міська рада, ОСОБА_9) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом надання вільного доступу та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6звернулись до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просили: встановити факт незаконності переходу права власності на квартиру АДРЕСА_1 від ОСОБА_8 до ОСОБА_2; скасувати рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. від 19.08.2013 року про реєстрацію права власності на вказану спірну квартиру за ОСОБА_2; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 19.08.2013р, видане приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О., про придбання ОСОБА_2 спірної квартири; скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 та ОСОБА_8; відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивачів шляхом зобов'язання Реєстраційної служби Комсомольського РУЮ у м.Херсоні поновити запис про реєстрацію права на квартиру за тим власником, який існував до приватизації спірної квартири.

Позов обґрунтований наступним. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13.02.2012 року скасовано рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 19.07.2011 року, на підставі якого ОСОБА_10 05.12.2011 року приватизувала АДРЕСА_2, про що їй було видано свідоцтво про право власності на квартиру, яку вона в подальшому подарувала ОСОБА_8 Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.08.2013 року приватизаційне свідоцтво про право власності від 05.12.2011 року, видане Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради на ім'я ОСОБА_10, та договір дарування від 09.12.2011 року визнано недійсними, а за позивачами визнано право користування житловим приміщенням спірної квартири. 09.08.2013 року на підставі постанови державного виконавця в рахунок погашення боргу та свідоцтва приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу від 19.08.2013 року право власності на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_2 Оскільки реалізація спірної квартири відбулась з порушеннями, а саме на вказану квартиру накладено арешт ухвалою слідчого судді від 25.03.2013 року, про що було повідомлено державного виконавця 16.07.2013 року, просили задовольнити позов.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на ту обставину що, він є власником АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право власності від 19.08.2013 року. Відповідачі ж отримали право користування квартирою на підставі судового рішення від 21.08.2013 року, хоча він такої згоди не давав. Оскільки відповідачі перешкоджають йому володіти та користуватись вказаною квартирою, так як проживають в ній, просив суд на підставі ст.ст.316, 317, 383, 391 ЦК України усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні спірною квартирою шляхом зобов'язання відповідачів надати йому вільний доступ до квартири та виселити відповідачів зі спірної квартири.

Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 27 листопада 2014 року в судовому засіданні суд прийняв до свого провадження зазначену зустрічну позовну заяву.

Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 04 березня 2015 року до справи залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О., ОСОБА_8, Реєстраційну служба Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, Херсонську міську раду та ОСОБА_9

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18 травня 2015 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів було відмовлено. Зокрема, відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з ненадання позивачами за первісним позовом доказів порушення відповідачем їх прав, як наймачів спірної квартири. Також, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, пославшись на ст.ст.168-170 ЖК України, виходив з того, що ОСОБА_2 не надано суду доказів припинення або розірвання з відповідачами за зустрічним позовом договору найму жилого приміщення, а заміна власника не тягне за собою підстав для його припинення або розірвання.

Вказане судове рішення вже було предметом розгляду суду апеляційної інстанції, ухвалою колегії суддів апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року апеляційну скаргу представника позивачів за первісним позовом було задоволено частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісного позову було скасовано й ухвалено нове рішення, яким в задоволенні первісного позову було відмовлено з інших підстав (у зв'язку з неправильним обранням позивачами за первісним позовом способу захисту порушеного права). В іншій частині рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Зазначене судове рішення було частково скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року зокрема суд ухвалив: рішення апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року в частині відмови в зустрічному позові ОСОБА_2 скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до апеляційного суду Херсонської області.

Таким чином, судове рішення апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року в частині відмови в задоволенні первісного позову набрало законної сили. Зокрема, вказаним рішенням було відмовлено позивачам за первісним позовом у задоволенні позовної вимоги про скасування свідоцтва про право власності від 19.08.2013р, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О., про придбання ОСОБА_2 спірної квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції від 18.05.2015 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити, в решті просив залишити рішення без змін. При цьому послався на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначив, що суд не звернув увагу на те, що він не давав згоди на вселення відповідачів за зустрічним позовом до спірної квартири, не укладав з ними договору найму, а останні ж вселились в квартиру самоправно після смерті ОСОБА_11, який був основним наймачем та помер в 1997 році. Вважає, що з моменту складення державним виконавцем акту про передачу майна стягувачу та зміною статусу квартири з комунальної власності на приватну, відповідачі за зустрічним позовом втратили право користування спірною квартирою. Крім того, вказав, що суд не звернув уваги на те, що відповідачі зареєстровані в іншій квартирі та забезпечені житлом.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 19.07.2011 року у справі за позовом ОСОБА_10 до виконавчого комітету Херсонської міської ради, третя особа сектор ГІРФО Комсомольського РВ ХМВ УМВС України в Херсонській області про визнання права користування житловим приміщенням за ОСОБА_10 було визнано право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_3, зобов'язано виконавчий комітет Херсонської обласної ради укласти з нею договір найму вказаної квартири, зобов'язано сектор ГІРФО Комсомольського РА ХМВ УМВС України в Херсонській області здійснити постановку ОСОБА_10 на реєстраційний облік за вказаною адресою (т.1, а.с.14).

Зазначене судове рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було скасовано рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13.02.2012 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_10 було відмовлено (а.с.15-16, т.1). Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_4 перебувала з ОСОБА_12 у шлюбі з 19.11.1988р, в них є 2 дітей, у 1997р шлюб розірвано, а в 2009р знову укладено. Вони вселились у спірну квартиру до батька чоловіка - ОСОБА_11 та постійно там проживали як до смерті ОСОБА_12, так і після його смерті.

Разом з тим, судами встановлено та не заперечується сторонами, що ще до скасування рішення суду першої інстанції розпорядженням начальника управління комунальної власності від 05.12.2011 року №301 було задоволено прохання наймача ОСОБА_10 про приватизацію квартири АДРЕСА_4 та видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру. 09.12.2011 року за нотаріально посвідченим договором дарування ОСОБА_10 подарувала вказану квартиру ОСОБА_8.

Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні від 09.08.2013 року (під час примусового виконання виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м.Херсона 30.03.2012 року, про звернення стягнення шляхом продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_5, що належала ОСОБА_8, на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 115736,00грн. для задоволення в рахунок коштів, отриманих від реалізації, вимог ОСОБА_2 по стягненню суми боргу у розмірі 151500,00грн.) ОСОБА_2 передано вказану квартиру в рахунок часткового погашення боргу. Із зазначеної постанови вбачається, що стартова ціна квартири становила 115736грн., прилюдні торги (аукціон) не відбулися через відсутність покупців, про що державним виконавцем в порядку ч.6 ст.62 Закону України ?Про виконавче провадження? було повідомлено стягувачу і запропоновано вирішити питання про залишення за собою нереалізоване майно, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. 09.08.2013 року стягувачем ОСОБА_2 надано до ВДВС заяву щодо залишення за собою непроданого майна боржника ОСОБА_8, а саме вказаної вище квартири (т.1 а.с.24-25).

Сторони не заперечують, що на підставі зазначеної постанови та акту від 09.08.2013р державного виконавця про передачу майна стягувачу приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. видав свідоцтво про придбання квартири ОСОБА_2 Копія вказаного Свідоцтва від 19.08.2013 року долучена до матеріалів при апеляційному розгляді справи.

Відповідно до долученого при апеляційному розгляді справи ( і це сторонами не заперечується і про це також зазначено у вказаному рішенні апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року)рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.08.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 04.12.2013 року: визнано недійсним приватизаційне свідоцтво про право власності від 05.12.2011 року на квартиру АДРЕСА_6, видане управлінням комунальної власності Херсонської міської ради на ім'я ОСОБА_10; визнано недійсним договір дарування від 09.12.2011 року квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_8; визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1

Крім того, відповідно до вироку Комсомольського районного суду м.Херсона від 08.07.2015 року відносно ОСОБА_13 по обвинуваченню за ст.190 ч.2 КК України остання визнана винною та звільнена від відповідальності на підставі ст.1 п."В" Закону України ?Про амністію у 2014 році? від 08.04.2014 року (а.с.107, т.2).

Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_13, шляхом обману, який виразився в наданні до Управління комунальної власності Херсонської міської ради заяви від 23.11.2011 року № 305 про оформлення права приватної власності щодо квартири АДРЕСА_7, що ґрунтувалась на завідомо неправдивій інформації з приводу свого сумісного проживання та введення спільного господарства з ОСОБА_12 в період часу з 2007 року по 2011 рік за вищезазначеною адресою, тим самим отримати право власності на цю однокімнатну квартиру, вартість якої згідно звіту про експертну оцінку від 20.02.2015 року складає 117310 грн., спричинивши Херсонській міській раді збитків на зазначену суму (а.с.107, т.2).

З матеріалів справи вбачається, про це зазначив представник відповідачів за зустрічним позовом і це не заперечується стороною позивача за зустрічним позовом, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проживають у спірній квартирі з 1990-х років і живуть там досі, іншого житла вони не мають. При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_2 не знає з якого часу у спірній квартирі живуть ОСОБА_6, вже отримавши Свідоцтво про право власності на квартиру, він дізнався, що вони проживають у квартирі.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову на підставі ст.ст.168-170 ЖК України суд першої інстанції виходив з того, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не було надано суду доказів того, що з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 припинено або розірвано договір найму жилого приміщення, а заміна власника не тягне за собою підстав для його припинення або розірвання.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 став власником спірної квартири на підставі Свідоцтва від 19.08.2013р, оформленого на підставі складених державним виконавцем 09.08.2013р постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акту про передачу майна, виконаних згідно ч.9 ст.62 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки не відбулися прилюдні торги з реалізації належної ОСОБА_8 вказаної квартири, що проводилися на примусове виконання виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м.Херсона від 30.03.2012 року, про звернення стягнення шляхом продажу вказаної квартири.

На даний час є чинним зазначене Свідоцтво від 19.08.2013р, на підставі якого ОСОБА_2 є власником спірної квартири.

Як встановлено зазначеним вище рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.08.2013 року, крім іншого, за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 визнано право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1

З одного боку, є норми закону, що захищають права власника житла.

Зокрема, статтею 319 ЦК України власнику гарантовано право на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Також, відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном.

Крім того, ст.383 ЦК України, 150 ЖК України власнику житла гарантовано право використовувати житло для власного проживання або за цільовим призначенням - на його власний розсуд.

Також згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником, тобто виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

.

Проте, з іншого боку існують норми закону, які захищають права членів сім'ї наймача.

За ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

У цій справі встановлено, що відповідачі за зустрічним позовом мають статус членів сім'ї наймача, оскільки задовго до набуття сторонньою особою ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру вселились і проживали в ній, на той час квартира не була приватизована, належала до державного житлового фонду. Вказаним вище рішенням суду від 21.08.2013 року за ними визнано право користування житловим приміщенням зазначеної квартири. Тобто, вони мають самостійне право на житло з підстави, передбаченої законом (ст.ст.61, 64 ЖК України).

Отже, незалежно від того, що вказана квартира на теперішній час є об'єктом права приватної власності, належить ОСОБА_2, на відповідачів за зустрічним позовом поширюється дія ст.64 ЖК України, а тому їх права відрізняються від прав членів сім'ї власника житла, є значно ширшими.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано належних доказів на обґрунтування своєї вимоги про виселення із спірного жилого приміщення Гаюх як членів сім'ї наймача.

Враховуючи зазначене, виселення відповідачів за зустрічним позовом зі спірної квартири буде вважатися порушенням їх прав, передбачених ст.64 ЖК України.

Таким чином, слід погодитися з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічного позову про виселення із спірної квартири.

При цьому колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на ст.ст.168-170 ЖК України у зв'язку з тим, що не можна вважати відповідачів за зустрічним позовом наймачами жилого приміщення в квартирі, що належить на праві приватнлох власності ОСОБА_2, оскільки відповідний договір найму не укладався.

Крім того, аналіз ст.ст.395, 396, 401, 402 ЦК України дає підстави вважати, що відповідачі за зустрічним позовом, що мають право користування чужим майном, мають право на захист цього права, у тому числі і від власника, а тому також не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов'язання їх надати ОСОБА_2 вільний доступ до вказаної квартири.

Таким чином, оскільки, як зазначено вище, суд помилково послався на ст.ст.168-170 ЖК України як на підставу для відмови в задоволенні зустрічного позову, а також в рішенні суду немає посилань на ст.64 ЖК України, ст.ст.395, 396, 401, 402 ЦК України, колегія суддів вважає, що з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції необхідно виключити посилання на ст.ст.168-170 ЖК України, а також необхідно доповнити мотивувальну частину посиланням на ст.64 ЖК України, ст.ст.395, 396, 401, 402 ЦК України.

При цьому з огляду на те, що помилковість судового рішення стосується фактичної сторони справи і його правового обґрунтування, то вказане є підставою для зміни рішення суду першої інстанції, а отже для часткового задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, ст.64 ЖК України, ст.ст.395, 396, 401, 402 ЦК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 18 травня 2015 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нікодон Ольга Олександрівна, ОСОБА_8, Реєстраційна служба Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, Херсонська міська рада, ОСОБА_9) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом надання вільного доступу та виселення - змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на ст.ст.168-170 ЖК України та доповнивши його мотивувальну частину посиланням на ст.64 ЖК України, ст.ст.395, 396, 401, 402 ЦК України.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська