Справа № 465/3374/15 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/3812/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника ТзОВ "Факторингова компаніїя "Омега" ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Факторингова компанія "Омега" на рішення Франківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства /ПАТ/"Кредобанк" в особі Першої Львівської філії Публічного акціонерного товариства /ПАТ/"Кредобанк", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю/ТзОВ/ "Факторингова компанія "Омега" про визнання недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року позивач - ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Кредобанк" в особі Першої Львівської філії Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Кредобанк" про визнання недійсним кредитного договору № 42/ШП, укладеного 19.10.2007 року між ним та ПАТ "Кредобанк" та визнання недійсним договору іпотеки від 19.10.2007 року. Свої вимоги мотивує тим, що при укладенні кредитного договору, сторонами було узгоджено та підписано графік зниження заборгованості по кредитному договорі, який оформлений у вигляді додатку №1. Вказує, що графік містить лише інформацію про розмір та поетапне зниження заборгованості по тілу кредиту, і не містить обовязкової інформації щодо детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх попутних послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача. Просить позов задоволити.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним кредитний договір №42/ШП, укладений 19.10.2007 року між ПАТ "Кредобанк" та ОСОБА_4. Визнано недійсним договір іпотеки від 19.10.2007 року. Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Факторингова компанія "Омега". Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права при неповно встановлених обставинах, що мають значення для справи. Звертає увагу, що спірним договором чітко передбачено коли і скільки повинен сплачувати коштів позичальник. Звертає увагу, що підписуючи кредитний договір ОСОБА_4 відповідно до пунктів 9.1 та 9.10 Кредитного договору підтвердив, що володіє достатнім для укладення цього договору обсягом цивільної право та дієздатності, ознайомлений з умовами кредитування, діючими тарифами банку та загальною вартістю кредиту. Окрім цього, стверджує, що судом не встановлено наявності в оспорюваному кредитному договорі несправедливих умов та позивачем не надано жодних доказів, що при укладенні кредитного договору відповідачем порушено порядок надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Франківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Факторингова компанія "Омега" підлягає до задоволення із наступних підстав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із вимогами ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що 19.10.2007 року між ПАТ «Кредобанк» в особі Першої Львівської філії ПАТ "Кредобанк" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №42/ШП, відповідно до якого банк надав позичальнику ОСОБА_4 кредит в сумі 40 000 доларів США на строк до 18 жовтня 2014 року. Кредит видавався на ремонт нерухомості.

З метою забезпечення виконання зобов"язань Іпотекодавця ОСОБА_4 та вимог Іпотекодержателя Відкритого Акціонерного товариства /ВАТ/ "Кредобанк" за кредитним договором №42/ШП від 19.10.2007 року, між сторонами - Іпотекодавцем та Іпотекодержателем 19.10.2007 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, згідно якого ОСОБА_4 передав в заставу банку нерухоме майно, яке належить йому на праві приватної власності.

Предметом іпотеки є:

нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 114,9 кв.м., житлова площа 83,2 кв.м., який складається з п"яти житлових кімнат та кухні, з належними до нього будівлями та спорудами: літня-кухня зазначена в плані під літерою "Б", сарай "В", гараж "Г". Житловий будинок належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія ЯЯЯ №432544, виданого Ясниською сільською радою Яворівського району Львівської області 08.06.2006 року на підставі рішення виконкому від 20.04.2006 року №15;

земельна ділянка площею 0,2500 га, яка належить Іпотекодавця на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ м№513465, виданого 23 червня 2006 року, Ясниською сільською радою Яворівського району Львівської області на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Ясниської сільської ради №47 від 26.10.2005 року, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Постановляючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд виходив з тих обставин, що кредитний договір №42/ШП не містить обов"язкової інформації щодо детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх попутних послуг, а також інших фінансових зобов"язань споживача, що є підставою для визнання кредитного договору №42/ШП недійсним. У зв"язку з скасування кредитного договору суд одночасно скасував договір іпотеки як такий, що є похідним.

Проте, погодитися з таким висновком колегія суддів не може з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ч. 2 ст. 214 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до вимог ст.ст. 638, 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

У відповідності до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, а саме :

ч.1 зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

ч.2 особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

ч.3 волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

ч.5 правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

ч.6 правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У розділі у Кредитного договору передбачені умови видачі кредиту в сумі 40000,00 доларів США сума видачі, цілі на яку видається кредит та інші умови надання кредитних коштів.

Згідно п. 3.1. Кредитного договору, за надання кредиту позичальник сплачує Банку в порядку та строки, визначені тарифами Банку наступні комісії:

- за розгляд анкети-заяви на отримання коштів, одноразово 100,00 грн.;

- за видачу кредиту, одноразово 1,5% від суми кредиту, сплачується в гривнях по курсу НБУ на день розтрати;

- за управління кредитом, щомісячно 30,00 грн.;

- інші комісії передбачені тарифами Банку.

Згідно із п. 3.2. Кредитного договору (з урахуванням додаткового договору до крединого договору №42/ШП від 19.10.2007 року), за користування кредитом Позичальник сплачує Банку проценти річні у розмірі що визначаються як ставка LIBOR 6м збільшена на 6%. Розмір процентів за кредитом встановлюється в день зарахування кредитних коштів на рахунок Позичальника і змінюється кожні 6 місяців у конкретно визначені дати 20 червня та 20 грудня кожного року, протягом усього терміну кредиту.

LIBOR London Interbank Offered Rate змінна Лондонська міжбанківська ставка по депозитах у доларах США. Ця ставка використовується як базова для визначення процентної ставки для позичальника. Для розрахунку обирається 6 місячний LIBOR.

На день укладення цього договору LIBOR6м-4.845000.

Відповідно до п. 3.3. Кредитного договору, проценти за кристування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом "факт/360/" (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у п. 3.2 цього договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаного у п.2.1. цього договору.

Згідно із п. 3.4. Кредитного договору, позичальник сплачує проценти щомісячно, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 476.00 дол. США (83 транші), в останній місяць кредитування 492.00 дол. США (1 транш), не пізнішеостаннього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим Договором та/або додатками до нього.

Окрім цього, підписуючи Кредитний договір Позичальник відповідно до п.п. 9.1, .9.10 Кредитного договору підтвердив, що володіє достатнім для укладення цього договору обсягом цивільної право- та дієздатності, а також те, що він ознайомлений з умовами кредитування, діючими тарифами Банку та загальною вартістю кредиту.

Таким чином, вищезгаданий Кредитний договір відповідає положенням ЦК України та Закону України "Про захист прав споживачів", Позичальник підписавши згаданий договір, підтвердив, що він повністю ознайомлений з його умовами, діючими тарифами банку та загальною вартістю кредиту. Згаданий кредитний договір підписаний позичальником без будь-яких застережень щодо умов договору.

Також, в Анкеті-Заяві №01/00/99/07/01664 на отримання кредиту від 15 липня 2007 року підписаної позичальником, ОСОБА_4 особисто визначив суму, валюту, строк погашення заборгованості за кредитним договором та схему погашення (із зменшенням щомісячних платежів (класична).

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Аналогічна Правова позиція викладена Верховним судом України у Постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-1341цс15.

Колегія суддів не вбачає в оспорюваному кредитному договорі несправедливих умов. Також, колегія суддів вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що при укладенні Кредитного договору банком порушено порядок надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо.

Наявність підписаного обома сторонами кредитного договору свідчить про те, що обидва його учасники бажали укласти договір та розуміли його, таке укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не була примушена до укладення такого договору, а відтак, волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі. При укладенні договору позивачу були відомі всі умови договору та не існувало ніяких інших обставин, які б примусили його прийняти умови договору на вкрай невигідних для себе умовах.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що спірний кредитний договір не містить обов"язкової інформації щодо детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх попутних послуг, а також інших фінансових зобов"язань споживача, в зв"язку з чим рішення Франківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитний договір №42/ШП від 19 жовтня 2007 року та договір іпотеки від 19 жовтня 2007 року, оскільки в момент підписання кредитного договору, позивач був повідомлений про існування усіх істотних умови договору, а договір іпотеки є похідним від кредитного договору і без визнання недійсним кредитного договору, договір іпотеки не може бути скасованим.

Щодо застосування строку позовної давності, колегія суддів не вважає за необхідне зазначити, що недоцільно відмовляти в задоволенні у зв"язку з пропуском строку позовної давності за наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог по суті.

Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільнено від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсовуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, ч.2 ст. 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Факторингова компанія "Омега" задовольнити.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Компенсувати за рахунок держави Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Факторингова компанія "Омега" судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги в розмірі 267,96 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2