Справа № 202/5552/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, звернення стягнення на частку у майні боржника та визнання права власності на 1/2 частину квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду та уточнивши свої позовні вимоги, позивач зазначає, що постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2001 року з ОСОБА_2 на її користь були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання по сплаті аліментів, у зв'язку з чим за період з травня 2001 року по 8 березня 2010 року утворилася заборгованість у розмірі 19134,60 грн., яка відповідачем не погашається. Відповідно до ст. 196 СК України відповідач повинен сплатити на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 6065 грн. 35 коп. Крім того, оскільки відповідач не має ніяких доходів та майна, на яке можливо звернути стягнення, окрім 1/2 частини трикімнатної квартири загальною площею 53,3 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить їм з відповідачем на праві спільної часткової власності на підставі договору міни від 17.08.1999 року, посилаючись на положення статті 366 ЦК України, позивач просить у рахунок погашення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у загальній сумі 25199,95 грн. звернути стягнення на належну відповідачу 1/2 частину вищевказаної квартири та перевести на неї права та обов'язки ОСОБА_2 шляхом визнання за нею права власності на його частку квартири.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_5 позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, вважали, що заборгованість по аліментам відсутня, пояснивши, що він передавав позивачу кошти в рахунок сплати аліментів через свого друга ОСОБА_6 Крім того, в 2001 році позивач отримала від нього грошові кошти в розмірі 1200 доларів США за її частку спірної квартири, що підтверджується складеною нею розпискою. Також заперечували проти розрахунку заборгованості по аліментам, оскільки такий розрахунок був складений державною виконавчою службою виходячи з даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про отримання ним доходу в період з лютого 2002 року по 10.01.2006 року в ТОВ Свам Трейд, у той час як в цей період він перебував у трудових відносинах з ТОВ Чистий світ.

Представник третьої особи - Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник третьої особи - Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав:

Судом встановлено, що постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 17 травня 2001 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 7 травня 2001 року.

Згідно з довідкою-розрахунком Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за період з травня 2001 року по березень 2010 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 19134,60 грн.

З пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що наразі виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів переданий на виконання з Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Також судом встановлено, що на підставі договору міни від 17 серпня 1999 року, зареєстрованого на товарній біржі Біржа нерухомості Центральна, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 в рівних частках, тобто кожному належить по 1/2 частині вказаної квартири.

Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням.

Згідно зі статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Враховуючи, що відповідач був обізнаний про стягнення з нього аліментів на утримання дочки, доказів сплати ним аліментів суду не надав, суд вважає доведеним, що заборгованість по аліментам утворилася з вини відповідача, який належним чином не виконував свій обов'язок по сплаті аліментів на утримання дочки, а тому позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка за період з 7 травня 2001 року по 8 березня 2010 року (досягнення дитиною повноліття) складатиме 5860,10 грн., виходячи з наступного розрахунку:

травень 2001 року - 54,91 грн. х 1% х 25 дн. = 13,73 грн.;

червень 2001 року - 70,93 грн. х 1% х 30 дн. = 21,28 грн.;

липень 2001 року - 70,93 грн. х 1% х 31 дн. = 21,99 грн.;

серпень 2001 року - 70,93 грн. х 1% х 31 дн. = 21,99 грн.;

вересень 2001 року - 70,93 грн. х 1% х 30 дн. = 21,28 грн.;

жовтень 2001 року - 70,93 грн. х 1% х 31 дн. = 21,99 грн.;

листопад 2001 року - 70,93 грн. х 1% х 30 дн. = 21,28 грн.;

грудень 2001 року - 70,93 грн. х 1% х 31 дн. = 21,99 грн.;

січень 2002 року - 70,93 грн. х 1% х 31 дн. = 21,99 грн.;

лютий 2002 року - 8,5 грн. х 1% х 28 дн. = 2,38 грн.;

березень 2002 року - 8,5 грн. х 1 % х 31 дн. = 2,64 грн.;

квітень 2002 року - 8,5 грн. х 1 % х 30 дн. = 2,55 грн.;

травень 2002 року - 8,5 грн. х 1 % х 31 дн. = 2,64 грн.;

червень 2002 року - 8,5 грн. х 1 % х 30 дн. = 2,55 грн.;

липень 2002 року - 42,11 грн. х 1 % х 31 дн. = 13,05 грн.;

серпень 2002 року - 42,11 грн. х 1 % х 31 дн. = 13,05 грн.;

вересень 2002 року - 42,11 грн. х 1 % х 30 дн. = 12,63 грн.;

жовтень 2002 року - 70,19 грн. х 1 % х 31 дн. = 21,76 грн.;

листопад 2002 року - 70,19 грн. х 1 % х 30 дн. = 21,06 грн.;

грудень 2002 року - 70,19 грн. х 1 % х 31 дн. = 21,76 грн.;

січень 2003 року - 8,5 грн. х 1 % х 31 дн. = 2,64 грн.;

лютий 2003 року - 8,5 грн. х 1% х 28 дн. = 2,38 грн.;

березень 2003 року - 8,5 грн. х 1 % х 31 дн. = 2,64 грн.;

квітень 2003 року - 8,5 грн. х 1 % х 30 дн. = 2,55 грн.;

травень 2003 року - 8,5 грн. х 1 % х 31 дн. = 2,64 грн.;

червень 2003 року - 8,5 грн. х 1 % х 30 дн. = 2,55 грн.;

липень 2003 року - 116,66 грн. х 1 % х 31 дн. = 36,16 грн.;

серпень 2003 року - 116,66 грн. х 1 % х 31 дн. = 36,16 грн.;

вересень 2003 року - 116,66 грн. х 1 % х 30 дн. = 35 грн.;

жовтень 2003 року - 83,33 грн. х 1 % х 31 дн. = 25,83 грн.;

листопад 2003 року - 83,33 грн. х 1 % х 30 дн. = 25 грн.;

грудень 2003 року - 83,33 грн. х 1 % х 31 дн. = 25,83 грн.;

січень 2004 року - 8,5 грн. х 1 % х 31 дн. = 2,64 грн.;

лютий 2004 року - 8,5 грн. х 1 % х 29 дн. = 2,47 грн.;

березень 2004 року - 8,5 грн. х 1 % х 31 дн. = 2,64 грн.;

квітень 2004 року - 152,77 грн. х 1 % х 30 дн. = 45,83 грн.;

травень 2004 року - 152,77 грн. х 1 % х 31 дн. = 47,36 грн.;

червень 2004 року - 152,77 грн. х 1 % х 30 дн. = 45,83 грн.;

липень 2004 року - 202,77 грн. х 1 % х 31 дн. = 62,86 грн.;

серпень 2004 року - 202,77 грн. х 1 % х 31 дн. = 62,86 грн.;

вересень 2004 року - 202,77 грн. х 1 % х 30 дн. = 60,83 грн.;

жовтень 2004 року - 106,03 грн. х 1 % х 31 дн. = 32,87 грн.;

листопад 2004 року - 106,03 грн. х 1 % х 30 дн. = 31,81 грн.;

грудень 2004 року - 106,03 грн. х 1 % х 31 дн. = 32,87 грн.;

січень 2005 року - 375,39 грн. х 1 % х 31 дн. = 116,37 грн.;

лютий 2005 року - 375,39 грн. х 1 % х 28 дн. = 105,11 грн.;

березень 2005 року - 375,39 грн. х 1 % х 31 дн. = 116,37 грн.;

квітень 2005 року - 278,08 грн. х 1 % х 30 дн. = 83,42 грн.;

травень 2005 року - 278,08 грн. х 1 % х 31 дн. = 86,20 грн.;

червень 2005 року - 278,08 грн. х 1 % х 30 дн. = 83,42 грн.;

липень 2005 року - 156,13 грн. х 1 % х 31 дн. = 48,40 грн.;

серпень 2005 року - 156,13 грн. х 1 % х 31 дн. = 48,40 грн.;

вересень 2005 року - 156,13 грн. х 1 % х 30 дн. = 46,84 грн.;

жовтень 2005 року - 154,31 грн. х 1 % х 31 дн. = 47,84 грн.;

листопад 2005 року - 154,31 грн. х 1 % х 30 дн. = 46,29 грн.;

грудень 2005 року - 154,31 грн. х 1 % х 31 дн. = 47,84 грн.;

січень 2006 року - 219,77 грн. х 1 % х 31 дн. = 68,13 грн.;

лютий 2006 року - 250 грн. х 1 % х 28 дн. - 70 грн.;

березень 2006 року - 272 грн. х 1 % х 31 дн. = 84,32 грн.;

квітень 2006 року - 272 грн. х 1 % х 30 дн. = 81,6 грн.;

травень 2006 року - 271 грн. х 1 % х 31 дн. = 84,32 грн.;

червень 2006 року 287 грн. х 1 % х 30 дн. = 86,1 грн.;

липень 2006 року - 289 грн. х 1 % х 31 дн. = 89,59 грн.;

серпень 2006 року - 289 грн. х 1 % х 31 дн. = 89,59 грн.;

вересень 2006 року - 296 грн. х 1 % х 30 дн. = 88,8 грн.;

жовтень 2006 року - 294 грн. х 1 % х 31 дн. = 91,14 грн.;

листопад 2006 року - 302 грн. х 1 % х 30 дн. = 90,60 грн.;

грудень 2006 року - 329 грн. х 1 % х 31 дн. = 101,99 грн.;

січень 2007 року - 302 грн. х 1 % х 31 дн. = 93,62 грн.;

лютий 2007 року - 308 грн. х 1 % х 28 дн. = 86,24 грн.;

березень 2007 року - 330 грн. х 1 % х 31 дн. = 102,30 грн.;

квітень 2007 року - 327 грн. х 1 % х 30 дн. = 98,1 грн.;

травень 2007 року - 337 грн. х 1 % х 31 дн. = 104,47 грн.;

червень 2007 року - 361 грн. х 1 % х 30 дн. = 108,30 грн.;

липень 2007 року - 34 грн. х 1 % х 31 дн. = 10,54 грн.;

серпень 2007 року - 195 грн. х 1 % х 31 дн. = 60,45 грн.;

вересень 2007 року - 373 грн. х 1 % х 30 дн. = 111,90 грн.;

жовтень 2007 року - 217 грн. х 1 % х 31 дн. = 67,27 грн.;

листопад 2007 року - 221 грн. х 1 % х 30 дн. = 66,30 грн.;

грудень 2007 року - 257 грн. х 1 % х 31 дн. = 79,67 грн.;

січень 2008 року - 237 грн. х 1 % х 31 дн. = 73,47 грн.;

лютий 2008 року - 260 грн. х 1 % х 29 дн. = 75,4 грн.;

березень 2008 року - 293 грн. х 1 % х 31 дн. = 90,83 грн.;

квітень 2008 року - 289 грн. х 1 % х 30 дн. = 86,70 грн.;

травень 2008 року - 299 грн. х 1 % х 31 дн. = 92,69 грн. ;

червень 2008 року - 323 грн. х 1 % х 30 дн. = 96,90 грн.;

липень 2008 року - 332 грн. х 1 % х 31 дн. = 102,92 грн.;

серпень 2008 року - 328,5 грн. х 1 % х 31 дн. = 101,84 грн.;

вересень 2008 року - 331 грн. х 1 % х 30 дн. = 99,30 грн.;

жовтень 2008 року - 495,77 грн. х 1 % х 31 дн. = 153,69 грн.;

листопад 2008 року - 297,36 грн. х 1 % х 30 дн. = 89,21 грн.;

грудень 2008 року - 327,72 грн. х 1 % х 31 дн. = 101,59 грн.;

січень 2009 року - 252,64 грн. х 1 % х 31 дн. = 78,32 грн.;

лютий 2009 року - 267,92 грн. х 1 % х 28 дн. = 75,02 грн.;

березень 2009 року - 279,82 грн. х 1 % х 31 дн. = 86,74 грн.;

квітень 2009 року - 298,51 грн. х 1 % х 30 дн. = 89,55 грн.;

травень 2009 року - 292,29 грн. х 1 % х 31 дн. = 90,61 грн.;

червень 2009 року - 289 грн. х 1 % х 30 дн. = 86,70 грн.;

липень 2009 року - 504,5 грн. х 1 % х 31 дн. = 156,40 грн.;

серпень 2009 року - 75,50 грн. х 1 % х 31 дн. = 23,41 грн.;

вересень 2009 року - 456,10 грн. х 1 % х 30 дн. = 136,83 грн.;

жовтень 2009 року - 10,3 грн. х 1 % х 31 дн. = 3,19 грн.;

листопад 2009 року - 10,3 грн. х 1 % х 30 дн. = 3,09 грн.;

грудень 2009 року - 32,80 грн. х 1 % х 31 дн. = 10,17 грн.;

січень 2010 року - 32,80 грн. х 1 % х 31 дн. = 10,17 грн.;

лютий 2010 року - 70,30 грн. х 1 % х 28 дн. = 19,68 грн.;

березень 2010 року 0,00 грн. х 1 % х 31 дн. = 0,00 грн.

Отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 5860,10 грн., оскільки з урахуванням строку, протягом якого відповідач ухилявся від сплати аліментів, розміру заборгованості, суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки (пені) або звільнення відповідача від її сплати.

Доводи відповідача про те, що ним сплачувалися аліменти на утримання дочки та заборгованість по аліментам відсутня суд не може прийняти до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Показання свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні про те, що він передавав позивачу грошові кошти від ОСОБА_8 у рахунок сплати аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно в період 2007-2009 років, крім червня 2007 року, липня 2008 року, серпня 2009 року, суд вважає недопустимим доказом, оскільки відповідно до частини 2 статті 58 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а факт передання грошових коштів не може підтверджуватися показаннями свідків. Жодних інших доказів сплати аліментів на утримання дочки відповідачем не надано.

Також не можуть бути прийняті судом до уваги і доводи відповідача про сплату ним позивачу в 2001 році грошових коштів у розмірі 1200 доларів США, оскільки з розписки, складної позивачем та долученої до матеріалів справи, вбачається, що такі кошти були отримані позивачем за належну їй 1/2 частину квартири, а не в рахунок сплати аліментів, що сторони підтвердили в судовому засіданні, пояснивши, що за вказані кошти позивач повинна була придбати собі інше житло.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача про неправильність розрахунку заборгованості по аліментам, складного державною виконавчої службою, оскільки, заперечуючи проти такого розрахунку, відповідач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України, які зобовязують сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, не надав суду доказів на спростування такого розрахунку. Доводи відповідача про те, що в період з лютого 2002 року по 10 січня 2006 року він працював у ТОВ «Чистий світ», а не в ТОВ «Свам Трейд», як зазначено в довідці з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів, на підставі якої був проведений розрахунок заборгованості, на висновки суду не впливають, оскільки дані про суми нарахованих доходів у цей період, які були взяті для розрахунку, відповідають даним, що зазначені в наданій відповідачем довідці з Державного реєстру фізичних осіб від 17.08.2009 року про суми нарахованих доходів ТОВ «Чистий світ». Тому, незважаючи на розбіжності в найменуванні юридичною особи, якою нараховувалися відповідачу доходи в період з лютого 2002 року по 10 січня 2006 року, в суду немає підстав не довіряти правильності розрахунку заборгованості, складному державним виконавцем, оскільки відповідач не надав суду доказів того, що розмір його доходу в цей період був інший, ніж той, що взятий за основу державним виконавцем.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 у частині звернення стягнення на належну відповідачу 1/2 частину квартири в рахунок погашення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, переведення на неї прав та обов'язки відповідача на вказане майно шляхом визнання за нею права власності на його частку квартири, то суд вважає, що дані вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з огляду на наступне:

За змістом статті 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Між тим позивач, заявляючи вимоги про звернення стягнення на належну відповідачу 1/2 частину квартири та переведення на неї прав та обов'язків відповідача на вказане майно шляхом визнання за нею права власності на його частку, не надала доказів, що у відповідача відсутнє інше майно, на яке може бути звернено стягнення, а також, що вона зверталася до відповідача з вимогою про продаж його частки в квартирі з направленням суми виторгу на погашення боргу та відповідач, отримавши таку вимогу, відмовився від продажу свої частки. Крім того, звернувшись до суду з вказаним позовом, позивач грошові кошти в розмірі, що відповідають вартості частки майна відповідача, на депозитний рахунок суду не внесла, належних доказів вартості спірного майна не надала. Даних про те, що ТОВ «Агентство нерухомості «Базис» в особі його директора ОСОБА_9, яким складений висновок про ринкову вартість спірної квартири, наділено правом здійснювати оцінку майна відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» матеріали справи не містять.

Приймаючи до уваги, що позивачем не дотримані вимоги ст. 366 ЦК України, доказів на підтвердження наявності умов, з якими закон пов'язує виникнення в кредитора права вимагати переведення на себе прав та обов'язків боржника, не надано, суд вважає, що у позивача не виникло право вимагати переведення на себе прав та обов'язків відповідача на його частку спірної квартири та позивач передчасно звернулася до суду з такими позовними вимогами.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до статті 2 Закону України Про державну виконавчу службу примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 74 Закону України Про виконавче провадження визначено порядок стягнення аліментів.

Відповідно до частини 2 цієї статті у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

Згідно з частинами 1 та 6 статті 52 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Частиною 1 статті 63 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Порядок проведення оцінки майна боржника та реалізації майна, на яке звернено стягнення, визначено статтями 58 та 62 Закону України Про виконавче провадження.

Таким чином виконання рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів має здійснюватись у примусовому порядку відповідно вимог Закону України Про виконавче провадження та інших актів, які регулюють здійснення виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 58,60 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 5860 (пять тисяч вісімсот шістдесят) грн. 10 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1витрати по сплаті судового збору в розмірі 58 (пятдесят вісім) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко