Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/2361/15-ц
Провадження № 2/644/490/16
Справа № 644/ 2361/ 15-ц
№/п 2/644/490/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Матвієвської Г.В., за участі: секретаря судових засідань - ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод користування майном, визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод користування майном, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення, обґрунтовуючи його тими обставинами, що 01 вересня 2014 року він став власником цілої квартири № 61 в домі № 124 по вул.. Велика Кільцева у м. Харкові, загальною площею 49,3 кв. м. на підставі договору купівлі продажу від 01.09.2014 року, реєстровий номер 890, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого у державному реєстрі прав власності № 6852305 від 01.09.2014 року. Позивач зазначив, що продавцями квартири за вказаним договором купівлі-продажу є відповідачі, квартира належала їм на праві приватної власності. Позивач стверджує, що відповідно до умов укладеного Договору купівлі-продажу квартири п. 4.1.4, продавці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зобов'язались знятись з реєстраційного обліку та звільнити вказану квартиру до 01.11.2014 року, але у визначений Договором строк, відповідачі цього не зробили, на теперішній час перебувають на реєстрації у вищезазначеної квартири та безпідставно знаходяться.

Позивач наголошує, що він вважає, що перебування та проживання у квартирі № 61 в домі № 124 по вул.. Велика Кільцева у м. Харкові, загальною площею 49,3 кв. м. , відповідачів, порушує його права як власника, бо відповідно до приписів ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Таким чином, застережує позивач, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач посилаючись на ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, за змістом якої права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно закону, стверджує що він правомірно набув право власності на жилу квартиру № 61 в домі 124 по вул.. Велика Кільцева у м. Харкові, загальною площею 49.3 кв. м.

Позивач, посилаючись на ст. 346 Цивільного кодексу України, за змістом якої, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна, стверджує, що відповідачі втратили право власності на квартиру № 61 в домі № 124 по вул.. Велика Кільцева у м. Харкові з 01.09.2014 року, з моменту державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач зазначає, що разом із втратою права власності на жилу квартиру № 61 в домі № 124 по вул. Велика Кільцева у м. Харкові , відповідачі втратили право користування вказаним житлом та правом перебування у ньому, але добровільно звільнити вказане приміщення не бажають і надалі проживають в ньому, чим порушують його право користування та розпорядження на власний розсуд вказаним майном, бо вказана квартира йому потрібна для власного проживання та проживання членів його сім»ї, тому просив суд усунути перешкоди у користуванні ним жилим приміщенням квартирою № 61 у будинку № 124 по вулиці Велика Кільцева у місті Харкові, визнавши ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими,що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою № 61 у будинку № 124 по вулиці Велика Кільцева у місті Харкові, у звязку з переходом права власності та Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити, пояснення надали, аналогічні викладеним у позовній заяві, відповідачі проти позову заперечували з тих підстав, що гроші за продаж квартири не отримали, бо якась людина , якого звали «Саша» пообіцяв їм передані гроші покупцем у гривні обміняти на «долари» й вони їх не отримали, крім того їх колишній чоловік та батько ОСОБА_7 обіцяв їм як до підписання договору купівлі-продажу так і після цього, залагодить свої фінансові проблеми та викупить у ОСОБА_2 «назад» саме цю квартиру, умовляв їх продати зазначену квартиру, бо йому потрібні були кошти, кінцевий термін, коли він викупить цю квартиру зазначав - до 01.11.2014 року, але після продажу квартири своїх обіцянок не виконав й на цей час взагалі з ними не спілкується й дзвінки телефоном( мобільним) від них не приймає. Крім того, відповідач ОСОБА_5 зазначив, що він не підписав цей договір у звязку з неотриманням коштів особисто, стверджує, що це батько їх з мамою змусив продати квартиру, бо йому потрібні були кошти, також потрібні були кошти на операцію і ОСОБА_5, що батько обіцяв після вирішення своїх особистих фінансових труднощів, купити саме цю квартиру у власника до 01.11.2014 року та вони залишаться там проживати і надалі.

Провадження по цій справі зупинялося Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 17.11.2015 року до набрання законної сили рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, третя особа- приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12.03.2016 року по справі 644/10299/15-ц ( провадження № 2/644/9/16) та Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11.05.2016 року по цій же справі, які набрали чинності, у позові ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Приватне акціонерне товариство « Страхова група «ТАС» про визнання недійсним договору від 01.09.2014 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, - відмовлено, судами встановлено, що 01 вересня 2014 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 890 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, відповідно до якого ОСОБА_5 і ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_2 купив зазначену вище квартиру за 340754 грн. Право власності за вказаним договором було зареєстровано за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у місті Харкові, підпис продавця ОСОБА_5 у договорі купівлі-продажу квартири відсутній, право власності за вказаним договором було зареєстровано за ОСОБА_2 Зазначені рішення судів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до касаційного суду не оскаржувалися та на цей час не оскаржені.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26250856 від 01.09.2014 року на підставі договору купівлі-продажу р.№ 890, виданому 01.09.2014 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_6Ю.( а.с. 8). У зазначеній квартирі проживають до цього часу колишні власники - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без відповідних правових підстав, чим перешкоджають ОСОБА_2 у здійсненні ним права власності на зазначене майно, яке складається з права користування, володіння та розпорядження таким майном.

За змістом Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник майна відповідно до положень ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Відповідно до п.34 цієї Постанови, право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; інш.

Відповідно до п.35 цієї Постанови, задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.

Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов'язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене, суд знаходить позов обґрунтованим, таким що підлягає задоволенню, бо всі фактичні обставини, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, не спростовані відповідачами, доведені належними доказами, на які посилається позивач, що надані суду, в тому числі й показаннями свідків позивача (ОСОБА_6 щодо обставин посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та державної реєстрації права власності на цю квартиру за ОСОБА_2), не спростовані показаннями свідка відповідачів ( ОСОБА_7З.), їх поясненнями щодо обставин відчуження квартири, мети відчуження фінансова допомога колишньому чоловіку та батьку ОСОБА_7, необхідність коштів для проведення операції, обіцянки ОСОБА_7 щодо тих обставин, що після усунення фінансових труднощів цю квартиру буде викуплено у нового власника.

Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо усунення перешкоди у здійсненні ним, ОСОБА_2, права користування жилим приміщенням квартирою № 61 у будинку № 124 по вулиці Велика Кільцева у місті Харкові, як власником зазначеного майна, що судом визначається спосіб - визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою № 61 у будинку № 124 по вулиці Велика Кільцева у місті Харкові, у звязку з переходом права власності, що відповідачами не спростовано такого переходу права власності на спірне майно до ОСОБА_2, вирішуючи позовну вимогу позивача про виселення із зазначеної квартири відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з мотивів захисту права власності ( користування, володіння, розпорядження) на цю квартиру позивача ОСОБА_2, з»ясувавши ті обставини, що від відповідачів до позивача перейшло право власності на цю квартиру, проведено державну реєстрацію такого права, вищезазначеними рішеннями судів, що розглядали питання недійсності такого договору, відповідачам відмовлено у таких вимогах та ці рішення набрали чинності, інших рішень відповідачами не надано, вони не мають документів про право власності на цю квартиру або відповідну її частину, не має правових підстав проживання у зазначеній квартирі відповідачів, наявності договору найму житлового приміщення між власником ОСОБА_2 та попередніми власниками квартири не встановлено, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11 60,212,214-215ЦПК України, ст. ст. 316, 317,319, ч.4 ст. 334, 346, 391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод користування майном, визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням та виселення, - задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні власником ОСОБА_2 права користування жилим приміщенням квартирою № 61 у будинку № 124 по вулиці Велика Кільцева у місті Харкові, визнавши ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими,що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою № 61 у будинку № 124 по вулиці Велика Кільцева у місті Харкові, у звязку з переходом права власності.

Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя