Справа № 664/3658/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

у складі: суддя Никифоров Є.О.,

секретар судового засідання Імшеницька К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника органу опіки та піклування Волкової О.О.,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Цюрупинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з його ухиленням від виконання батьківських обов'язків.

Згідно з позовною заявою ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюб з відповідачем розірваний в судовому порядку, а місце проживання дитини визначено разом з нею при цьому дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідач є батьком дитини, але ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина: епізодично, раз або двічі на рік приходив до сина і спілкувався з ним від 20 хвилин до 2 годин, допомогу на виховання сина не надає та станом на 04.05.2013 року має заборгованість по аліментах на утримання сина в розмірі 676,56 грн. Після того, як виконавчий лист був направлений до м. Дніпропетровськ, відповідач взагалі не виплачував аліментів на утримання сина. Натомість, мати відповідача щомісячно перераховувала по 300,00 грн. онуку, беручи на себе зобов'язання відповідача, який повинен сплачувати щомісячно по 436 грн. до червня 2015р., а після цього - по 486 грн. щомісячно. На теперішній час визначити заборгованість не має можливості, оскільки виконавчий лист із Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ до Цюрупинського ВДВС не надходив.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що шлюб з відповідачем розірвано у 2013 році. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 у будинку тітки. З 2014 року разом з нею також проживав її чоловік ОСОБА_8, шлюб з яким зареєстровано у 2015 році. Після розірвання шлюбу при зустрічі з відповідачем останній постійно створював конфліктні ситуації. До сина відповідач міг не з'являтися по півроку. Після припинення спільного проживання батько відвідав дитину 5-6 разів приблизно по 20 хвилин. Також пояснила, що відповідач з'являвся до дитини нетверезий. Спочатку сина вона давала бабусі і дідусю - батькам відповідача, але після виникнення конфліктної ситуації з ними перестала давати. Взагалі вона не проти зустрічей батька з дитиною. Також пояснила, що відповідач аліменти присуджені на утримання сина не сплачує. Після ухвалення судового рішення про присудження аліментів кошти надходили не у повному обсязі з карткового рахунку бабусі - матері відповідача по 280-300 грн. Загальна заборгованість за аліментами становить близько 4-5 тис. грн. Точну суму зазначити не може, оскільки виконавче провадження втрачене. Відомо, що аліменти стягувались в Дніпропетровській області за місцем роботи відповідача. На даний час відповідач звільнився і аліменти не утримуються. Пояснила, що дитина не відвідує дитячий садок оскільки хворіє на алергію, потребує дієтичного харчування, що неможливо забезпечити в умовах дитячого садку. Не заперечила, що має намір виїхати на постійне місце проживання до США разом з сином де проживають їх родичі.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення на позов та пояснив, що позивач має намір позбавити його батьківських прав насправді для того щоб вивезти безперешкодно дитину за кордон. З сином він бажає бачитись, але його колишня дружина перешкоджає в цьому з надуманих причин. Бачитись з дитиною він вирішив у дитячому садку, але з'ясувалося, що син садок майже не відвідує, про що йому надали довідку. На його думку це робиться навмисно. На даний час він є безробітним, але аліменти сплачує по мірі можливості. Намагався бачитись з дитиною кожну суботу за виключенням відряджень. Аліменти сплачує його мати зі своєї картки на його прохання. Кошти надає він. До ВДВС з приводу заборгованості його не викликали.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Цюрупинської районної державної адміністрації пояснила, що ніхто зі сторін до органу опіки не звертався. Підстав для позбавлення відповідача не вбачається, оскільки кошти на утримання дитини фактично надходять, батько виявляє намір приймати участь у вихованні дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Цюрупинської міської ради позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_6 визнано недоцільним.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні суду показав, що позивачем він знайомий близько трьох років. З її слів відомо, що вона має сина від шлюбу з відповідачем. Були випадки, що батько дитини намагався провідати дитину у стані алкогольного сп'яніння. Відповідач дитині уваги не приділяє, матеріальної допомоги не надає. Зазначене йому відомо зі слів ОСОБА_1 Особисто він може пояснити, що на день народження, під час святкування Нового 2016 року відповідач до дитини не приходив.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду показав, що позивач ОСОБА_1 є його сестрою. Сестра розлучена. Відповідач її колишній чоловік. Свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини не виконує. Останній раз батько навідував дитину після нового року, а до цього восени 2015 року. При цьому гуляючи з дитиною розпивав пиво.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду показав, що позивач ОСОБА_1 є його дружиною. Спільно проживають близько трьох років. Відповідач ніякої участі у вихованні сина не приймає. Одного разу батько навідував дитину перебуваючи у стані сп'яніння оскільки від нього йшов запах алкоголю, вживав нецензурну лайку, був агресивний. За весь час проживання з ОСОБА_1 батько до сина приходив близько п'яти разів. Зустрічі тривали приблизно по 20 хвилин. Хто сплачує аліменти йому невідомо. Подарунки дитині батько дарував тільки одного разу.

Заслухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 23.09.2006р. відділом РАЦС Цюрупинського РУЮ Херсонської області, актовий запис № 123. Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Цюрупинського районного суду від 10.04.2013р. вищевказаний шлюб розірвано та визначено місце проживання дитини з матір'ю. На даний час позивач перебуває з ОСОБА_8 у шлюбі, зареєстрованому 24.06.2015р. відділом РАЦС Цюрупинського РУЮ у Херсонській області, актовий запис № 78. Станом на 04.05.2013 року має заборгованість по аліментах на утримання сина в розмірі 676,56 грн. Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6, довідкою виконкому Цюрупинської міської ради про утримання, згідно якої вбачається, що ОСОБА_6 знаходиться на утриманні ОСОБА_1, рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10.04.2013р., свідоцтвом про шлюб, зареєстрованим між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, висновком органу опіки та піклування Цюрупинської міської ради Херсонської області про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, довідкою державного виконавця. З показань свідків також вбачається, що після розірвання шлюбу відповідач нерегулярно спілкується з сином.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пленум також роз'яснює, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 вказаної Постанови).

Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не було встановлено обставин, що свідчили б про свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов'язків не зважаючи на відсутність регулярного спілкування відповідача з ссином. При цьому, як це вбачається із пояснень сторін, відсутність регулярного спілкування відповідача з дитиною частково зумовлена тим, що між батьками після розірвання шлюбу склалися особисті неприязні стосунки, що також зумовлює нерегулярне спілкування відповідача з сином з метою уникнення конфліктів. Суд також враховує бажання батька в подальшому приймати участь у вихованні дитини та не вбачає підстав для застосування такого заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про невиконання відповідачем свого обов'язку з утримання сина. З довідки державного виконавця від 03.11.2015 року вбачається, що станом на 04.05.2013 року відповідач має заборгованість по аліментах на утримання сина в розмірі 676,56 грн. Позивачем не надано суду доказів ухилення відповідача від сплати аліментів, зокрема, не надано актуальних даних про стан заборгованості. Натомість позивач не заперечила факт отримання грошових коштів з рахунку матері відповідача в сумі близько 300,00 грн. на місяць, що з пояснень відповідача, надаються саме ним.

Позивачем також не надано доказів будь-якої протиправної поведінки відповідача по відношенню до дитини.

Таким чином, встановлені судом обставини в своїй сукупності свідчать про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 164 Сімейного Кодексу України, 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.О. Никифоров