Справа № 495/4516/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Левченко А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідачів:

- від ОСОБА_1 не зявився

- від ПП «Лазурна 19» ОСОБА_2 (довіреність б/н від 31.03.2016 року)

- від ОСОБА_3 не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження

по цивільній справі № 495/4516/15-ц

за позовом Малого підприємства «Аліса»

до:

- ОСОБА_1

- Приватного підприємства «Лазурна 19»

- ОСОБА_3 селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

про визнання недійсними договорів дарування, скасування реєстраційних записів та визнання недійсним договору оренди

В С Т А Н О В И В:

07.07.2015 року Мале підприємство «Аліса» (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною завою (з урахуванням поданих 17.05.2016 року уточнень) до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач-1), Приватного підприємства «Лазурна 19» (далі по тексту відповідач-2) та ОСОБА_3 селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (далі по тексту відповідач-3) про визнання недійсними договорів дарування, скасування реєстраційних записів та визнання недійсним договору оренди (т.1 а.с.2-5, 205-207).

Так, позивач, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати недійсним договір дарування серії та номер 1950, виданий 13.10.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_4, укладений між гр. ОСОБА_5 та ПП «Лазурна 19», стосовно відчуження (дарування) ? частини адміністративної будівлі літ. «А» по вул. Лазурній,19, в смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, площею 154, 4 кв.м.;

- визнати недійсним договір дарування серії та номер 1952, виданий 13.10.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_4, укладений між гр. ОСОБА_5 та ПП «Лазурна 19», стосовно відчуження (дарування) ? частини адміністративної будівлі літ. «А» по вул. Лазурній,19, в смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, площею 154, 4 кв.м.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16427632 від 13.10.2014 року, прийняте приватним нотаріусом ОСОБА_4, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська область, та реєстраційний запис про право власності № 7308062;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16427936 від 13.10.2014 року, прийняте приватним нотаріусом ОСОБА_4, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська область, та реєстраційний запис про право власності № 7308231;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, серія та номер 2330, виданий 29.12.2015 року приватним нотаріусом Білгород-Дністрорвського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27662554, прийняте 29.12.2015 року о 16:41:58 год. приватним нотаріусом Білгород-Дністрорвського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про право оренди земельної ділянки площею 0,6914 га, що знаходиться за адресою: вул. Лазурна,19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області.

04.07.2016 року від представника відповідача-2 (ПП «Лазурна 19») ОСОБА_2, до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Так, заявник клопотання просить суд:

- провадження по справі за позовною заявою МП «АЛІСА» до ОСОБА_1 та ПП «Лазурна 19» про визнання договору дарування недійсним та скасування реєстраційного запису закрити;

- скасувати вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на обєкт нерухомого майна, а саме адміністративну будівлю літ. «А» площею 154, 4 кв.м. по вул. Лазурна, 19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області;

- скасувати вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,6914 га, що знаходиться за адресою: вул. Лазурна, 19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, кадастровий номер: :02:019:0157.

Таке клопотання мотивовано тими обставинами, що на даний час ОСОБА_1 не є власником спірного нерухомого майна, а отже є неналежним відповідачем по справі. Власником спірного обєкту нерухомості являється ПП «Лазурна 19». Тобто в рамках цієї справи виник спір виключно між юридичними особами, які здійснюють господарську діяльність, а саме МП «АЛІСА» з одного боку, та ПП «Лазурна 19» - з іншого, а отже дана справа не підсудна Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області, а має розглядатись в порядку господарського судочинства (т.2 а.с.3-11).

В судовому засіданні 08.07.2016 року представник відповідача-2 (ПП «Лазурна 19») ОСОБА_2, подане до суду клопотання про закриття провадження у справі підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити, а провадження у справі закрити. Крім того, зазначив, що і позовні вимоги МП «АЛІСА» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки не підсудні Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області, а також мають розглядатись в порядку господарського судочинства, оскільки такий договір укладений між двома юридичним особами ОСОБА_3 та ПП «Лазурна 19».

Представник позивача (МП «АЛІСА») ОСОБА_7, в судове засідання 08.07.2016 року не зявився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Так, 05.07.2016 року він отримав копію клопотання про закриття провадження у справі (т.2 а.с.3) та власноручно розписався у відповідному довідковому листі про призначення судового розгляду саме на 08.07.2016 року о 10:00 год. (т.2 а.с.2).

Відповідач-1 ОСОБА_1, в судове засідання 08.07.2016 року не зявився, але надіслав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги МП «Аліса» не визнає і не підтримує (т.2 а.с.36).

Представник відповідача-3 (ОСОБА_3) ОСОБА_8, в судове засідання 08.07.2016 року не зявився, але подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу за його відсутності (т.2 а.с.34).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе та доцільне провести судове засідання та розглянути клопотання про закриття провадження у справі за відсутності представника позивача, відповідача-1 та представника відповідача-3.

Розглянувши клопотання представника відповідача-2 (ПП «Лазурна 19») ОСОБА_2, про закриття провадження у справі, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, заслухавши у судовому засіданні пояснення заявника вказаного клопотання, порадившись в нарадчій кімнаті, суд дійшов до наступного висновку.

За положенням ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Матеріальний аспект захисту охоплює також положення гл.3 Цивільного кодексу України, в якій йдеться саме про захист цивільних прав та інтересів.

Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, подано в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес «треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом обєктивного і прямо не опосередкований у субєктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загальноправовим засадам».

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права та припинення дій, які порушують це право.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем.

Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог у зв'язку з відсутністю факту порушення відповідного права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, рішенням господарського суду Одеської області від 02.12.2011 року по справі № 5/17-4110-2011 задоволено позов ОСОБА_3 Зобовязано МП «Аліса» звільнити земельну ділянку передану відповідно до договору оренди земельної ділянки від 22.08.2011 року терміном десять років загальною площею 0,7499 га, що розташована в Сонячному районі смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 3125, зареєстрованого в міському відділі земельних ресурсів Держкомзему України, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 284 від 31.08.2001 року. Зобовязано МП «Аліса» повернути за актом приймання передачі земельну ділянку передану відповідно до договору оренди земельної ділянки від 22.08.2011 року терміном десять років загальною площею 0,7499 га, що розташована в Сонячному районі смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі № 3125 та зареєстрованого в міському відділі земельних ресурсів Держакомзему України, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис № 284 від 31.08.2001 року (т.2 а.с.12-13).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2012 року по справі 5/17-4110-2011 задоволено апеляційну скаргу МП «Аліса», рішення господарського суду Одеської області від 02.12.2011 року скасовано та у позові ОСОБА_3 відмовлено (т.2 а.с.14-17).

Постановою Вищого господарського суду України від 12.06.2012 року по справі №5/17-4110-2011 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2012 року скасовано. Рішення господарського суду Одеської області від 02.12.2011 року залишено без змін (т.2 а.с.18-22).

Таким чином, на теперішній час рішення господарського суду першої інстанції є чинним і відповідно до ст.124 Конституції України є обовязковим до виконання на всій території України.

В той же час, керівником МП «Аліса» ОСОБА_10 зазначене рішення суду не виконуються, у звязку з чим Білгород-Дністровською місцевою прокуратурою до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 за ч.2 ст.382 Кримінального кодексу України, який знаходиться в провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Загороднього І.В. та розгляд якого призначено на 13.07.2016 року (т.2 а.с.23).

Разом з тим, цивільне законодавство України чітко визначає підстави для недійсності правочину.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Так, при укладенні договорів дарування на спірне майно дані правочини відповідали вимогам Цивільного кодексу України та іншим актам законодавства, сторони договору мали відповідний обсяг цивільної дієздатності, що перевірено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, а також був спрямований на реальне настання правових наслідків, адже власником спірного майна після вчинення оспорюваного правочину стало ПП «Лазурна 19».

В чому саме полягала недійсність оспорюваного правочину, позивач у своєму позові не навів та не надав до суду жодних доказів, які б дійсно підтверджували факт, що даний правочин є недійсним з підстав, передбачених ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України.

ОСОБА_11 зареєстровано право власності на адміністративну будівлю літ. «А» по вул. Лазурній,19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, площею 154,4 кв.м. на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.09.2014 року, якою визнано за ним право власності за спірним обєктом нерухомого майна, та яка набрала законної сили 08.09.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, як вбачається зі змісту вказаних положень цивільного законодавства, на момент реєстрації права власності на спірний обєкт нерухомого майна та в подальшому укладення ОСОБА_1 договорів дарування, які оскаржуються позивачем, на користь ПП «Лазурна 19» ОСОБА_1 був законним власником зазначеного обєкту нерухомого майна, а отже відповідно до ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України мав право розпоряджатися своєю власністю, в тому числі відчужувати її на користь третіх осіб, що по суті являється реалізацією його конституційного права на вільне володіння, користування, розпорядження своєю власністю, гарантоване ст.41 Конституції України.

Більше того, незаконність набуття ОСОБА_1 права власності на адміністративну будівлю літ. «А» по вул. Лазурна, 19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, площею 154,4 кв.м., на момент реєстрації ним права власності та подальше вчинення правочинів щодо вказаного майна судом встановлено не було.

За договором дарування, який укладено 13.10.2014 року ОСОБА_1 з однієї сторони, та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про що зроблено запис в реєстрі за № 1950, на користь ПП «Лазурна 19» безоплатно передано у власність ? частину адміністративного будинку (адміністративної будівлі), що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна,19. Вказана будівля складається з однієї будівлі під літ. «А», загальною площею 154,4 кв.м.

За договором дарування, який укладено 13.10.2014 року ОСОБА_1 з однієї сторони, та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про що зроблено запис в реєстрі за № 1952, на користь ПП «Лазурна 19» безоплатно передано у власність ? частину адміністративного будинку (адміністративної будівлі), що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Лазурна,19. Вказана будівля складається з однієї будівлі під літ. «А», загальною площею 154,4 кв.м.

Відповідно до ч.1 ст.717 Цивільного кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно із ч.1 ст.720 Цивільного кодексу України, сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, ОСОБА_12 Крим, територіальна громада. Частиною 1 ст.722 Цивільного кодексу України визначено, що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

З огляду на те, що відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.09.2014 року, яка в момент укладення правочину у формі договору дарування була чинною, власником спірного майна ОСОБА_1, з дотриманням вимог ст.319 Цивільного кодексу України, яка надавала йому право на розпорядження своїм майном на власний розсуд, прийнято рішення, яке він мав право прийняти з огляду на положення ст.ст. 717, 720 Цивільного кодексу України, про укладення договору дарування на користь ПП «Лазурна 19» з метою набуття останніми права власності на спірне майно.

Після цього приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 здійснено державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, а саме право власності на адміністративну будівлю літ. «А» по вул. Лазурна,19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, площею 154,4 кв.м. за ПП «Лазурна 19» як того вимагає ст.719 Цивільного кодексу України в частині нотаріального посвідчення та державної реєстрації права власності за таким видами договорів дарування.

Таким чином, ПП «Лазурна 19», є добросовісним набувачем, яке згідно ст.722 Цивільного кодексу України прийняло такий дарунок та здійснило державну реєстрацію речового права на вказане нерухоме майно.

Разом з тим, на даний час ОСОБА_1 не є власником спірного нерухомого майна, а отже є неналежним відповідачем по справі.

Як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, власником спірного обєкту нерухомості являється ПП «Лазурна 19».

Таким чином, в рамках цієї справи виник спір виключно між юридичними особами, які здійснюють господарську діяльність, а саме МП «АЛІСА» з одного боку, та ПП «Лазурна 19» - з іншого.

Крім того, позовні вимоги МП «АЛІСА» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки також стосуються двох юридичних осіб ОСОБА_3 та ПП «Лазурна 19», якими укладено спірний договір.

Пунктами 1, 3 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1, статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до статті 16 Цивільного процесуального кодексу України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. З огляду на це суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 18.11.2015 року у справі № 6-1737цс15 та 06.04.2016 року у справі № 6-77цс16.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дана справа не підсудна Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області, а має розглядатись в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі частини першої пункту першого статті 205 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки така справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Одночасно слід зазначити, що поданий позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Крім того, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2015 року за заявою МП «Аліса» було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на обєкт нерухомого майна, розташованого за адресою: вулиця Лазурна,19, смт. Затока м. Білгород-Дністровський, Одеська область (т.1 а.с.69-70).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2016 року за заявою МП «Аліса» було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,6914 га, що знаходиться за адресою: вул. Лазурна, 19, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області та заборони її відчуження (т.1 а.с.201-203).

Відповідно до ч.6 ст.154 Цивільного процесуального кодексу України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за доцільне заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2015 року та від 16.05.2016 року, скасувати.

Керуючись ст.ст. 15, 203, 215, 316-317, 319, 328, 717, 720, 722 Цивільного кодексу України, ст.ст. 154, 169, 205-206, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Приватного підприємства «Лазурна 19» про закриття провадження по цивільній справі № 495/4516/15-ц за позовом Малого підприємства «Аліса» до ОСОБА_1, Приватного підприємства «Лазурна 19» та ОСОБА_3 селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання недійсними договорів дарування, скасування реєстраційних записів та визнання недійсним договору оренди задовольнити.

Провадження по цивільній справі № 495/4516/15-ц за позовом Малого підприємства «Аліса» до ОСОБА_1, Приватного підприємства «Лазурна 19» та ОСОБА_3 селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання недійсними договорів дарування, скасування реєстраційних записів та визнання недійсним договору оренди закрити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2015 року, шляхом накладання арешту на обєкт нерухомого майна, а саме адміністративну будівлю літ. «А» площею 154,4 кв.м., розташовану за адресою: вулиця Лазурна,19, смт. Затока місто Білгород-Дністровський, Одеська область скасувати.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2016 року, шляхом накладання арешту на земельну ділянку площею 0,6914 га, що знаходиться за адресою: вулиця Лазурна,19, смт. Затока, місто Білгород-Дністровський, Одеська область та заборони її відчуження скасувати.

Повернути Малому підприємству «Аліса» (67772, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, смт. Затока, ОСОБА_13 «Зорі Тирасполя», вулиця Лазурна,19, ) сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви, згідно квитанції №11691534-1 від 07.07.2015 року в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок та згідно квитанції № 22-252517/1 від 07.07.2015 року в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Білгород- Дністровському районі Одеської області (, місцезнаходження: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Першотравнева,76) повернути Малому підприємству «Аліса» (67772, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, смт. Затока, ОСОБА_13 «Зорі Тирасполя», вулиця Лазурна,19, ) з Державного бюджету України сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви, згідно квитанції № 11691534-1 від 07.07.2015 року в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок та згідно квитанції № 22-252517/1 від 07.07.2015 року в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Розяснити Малому підприємству «Аліса» право звернення до господарського суду Одеської області з відповідною позовною заявою за захистом своїх інтересів.

Строк пред'явлення ухвали до виконання в частині повернення судового збору протягом одного року з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя В.В. Мишко