У Х В А Л А

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Сімоненко В.М.,
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме пункту 3.2 Постанови Правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», частини 1 статті 215, частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, дійшов висновку про те, що при підписанні сторонами кредитного договору були дотримані всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів. Договір та додаток до нього містять передбачені чинним законодавством умови, в тому числі інформацію щодо умов кредитування та сукупну вартість кредиту, а також строк дії договору, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми договору, а тому підстави, передбачені статтями 203 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2016_02_28/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 215 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843253/ed_2016_02_28/pravo1/T030435.html?pravo=1>, для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним відсутні.

Разом з тим в наданій як приклад неоднакового застосування норм матеріального права ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року частково задовольняючи позов, суди виходили з того, що кредитний договір не містить передбачені чинним законодавством умови, в тому числі інформації щодо умов кредитування та загальної вартості кредиту. У наданому розрахунку не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, розрахунок проведений поверхово та не зрозуміло для споживача.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справі, судове рішення в якій надано заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним та стягнення коштів до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.М. Сімоненко
А.Г. Ярема