Справа № 369/4749/16-ц
Провадження № 2/369/2435/16
21.06.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.
при секретарі Дуплій Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: центральна районна лікарня Києво-Святошинського району про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -
Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області матеріальні збитки, завдані вчиненням кримінального правопорушення, в розмірі 10 767,33 грн.; судові витрати покласти на відповідача.
У судове засідання позивач в особі відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, відповідач ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: центральна районна лікарня Києво-Святошинського району не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі.
За таких обставин та за відсутності заперечень прокурора, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
При розгляді справи судом встановлено, що 24.11.2015 близько 08-15 год. водій ОСОБА_1, перебуваючи навпроти будинку № 58 по вул. Кірова в с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області, під час початку руху заднім ходом автомобілем марки «Volkswagen T4», д/н НОМЕР_3, не переконався в безпечності руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, який рухався попутно автомобілю в напрямку до вул. Леніна. Після чого, не виконавши вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 з місця ДТП поїхав.
Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_2 отримав тілесне ушкодження у виді закритого підголовчастого перелому 5-ї п'ясної кістки правої кисті зі зміщенням відламків, який згідно з висновком експерта № 10/Д від 15.01-11.02.2016 відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, як такий, що викликав довготривалий розлад здоров'я.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_2 із 24.11.2015 по 21.12.2015 (27 ліжко-днів) перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні центральної районної лікарні Києво-Святошинського району.
Відповідно до розрахунку, проведеного відділом охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації, вартість лікування одного ліжко-дня на момент лікування склала 398,79 грн. Сукупна вартість лікування ОСОБА_2 у центральній районній лікарні Києво-Святошинського району склала 10 767,33 гривень.
Отримані ОСОБА_2 тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв'язку з вчиненим ОСОБА_1 злочином. Разом із цим, відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину.
Частиною 1 ст. 127 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.
Прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури 18.03.2015 до суду подано клопотання про звільнення підозрюваного ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілим.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 22.03.2016 кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито, підозрюваного звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Однак, наведене не є реабілітуючою підставою.
Шкоду матеріального характеру потерпілому ОСОБА_2 відшкодовано, натомість витрати, понесені центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, залишилися невідшкодованими.
Згідно зі ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Статтею 128 КПК України встановлено, що цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 за № 11 відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства.
Згідно з п. 3 цієї постанови витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
У відповідності до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених із винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 за № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий.
Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом із обвинуваченого, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора.
У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.
Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету.
Витрати в сумі 10 767,33 грн. до цього часу в добровільному порядку відповідачем лікувальному закладу не сплачені, а тому у відповідності до ст. 1206 ЦК України підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до приписів ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А саме з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -
Позов заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).
Заява про перегляд заочного рішення відповідачем подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С. Пінкевич