Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/8550/15-ц
Провадження № 2/644/310/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 р.

Орджонікідзевський районній суд м. Харкова у складі :

Головуючого судді Саркісян О.А.,

При секретарі - Зоріній Н.В..

З участю сторін, представника позивача ОСОБА_1,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа- Орджонікідзевський РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком з надвірними будівлями №61 по вул..Мохначанській в м.Харкові, оскільки в 2008 році відповідачка зібрала усі свої речі та пішла з будинку, так як знайшла іншого чоловіка. З того часу в будинку вона не проживає, ним не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, ії речей в будинку немає. Житлових прав відповідачки ніхто не порушував.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги.

Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на те, що колишній чоловік фактично вижив її з будинку, створивши несприятливі умови для спільного проживання. Однак на протязі тривалого часу з 2008 року вона з приводу порушення своїх житлових прав та вселення до компетентних органів не зверталася, до суду позов не подавала. Хоча і мала доступ до будинку, але не стала в ньому проживати, щоб не створювати перешкоди для сина з сім*єю, який залишився і проживає весь час з батьком- позивачем по справі.

Суд, вислухавши сторони, представника позивача, показання свідків ОСОБА_4. ОСОБА_5, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Житловий будинок з надвірними будівлями №61 по вул..Мохначанській в м.Харкові належить на праві приватної власності позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 13.08.1983 року і був придбаний позивачем ще до реєстрації шлюбу з відповідачкою (а.с.6-7).

Шлюб між позивачем та відповідачкою, який було зареєстровано 14.02.1986 року, розірвано 15.02.1990 року відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8).

В житловому будинку з надвірними будівлями №61 по вул..Мохначанській в м.Харкові зареєстровані позивач, відповідачка та їх син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.9).

В 2008 році відповідачка добровільно покинула житловий будинок з надвірними будівлями №61 по вул..Мохначанській в м.Харкові , забрала свої речі і з цього часу, тобто більше одного року без поважних причин в будинку не проживає, ним не цікавиться, комунальні послуги не сплачує.

Перешкод в користуванні та проживанні відповідачці не створювалось.

Житлових прав відповідачки на проживання в спірній квартирі позивач не порушував, що підтверджується відповіддю з Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ( а.с.30).

Факт не проживання відповідачки з 2008 року в спірному житловому будинку встановлений з пояснень позивача, показань свідків ОСОБА_4. ОСОБА_5, та визнані самою відповідачкою.

Доводи відповідачки про те, що вона не проживала в спірному житловому будинку з поважних причин, так як позивач створив їй несприятливі умови для проживання є голослівними, ніякими доказами не підтвердженими і тому не можуть бути взяті до уваги судом. Напроти, з показань позивача, допитаних свідків сусіда ОСОБА_4 і родича ОСОБА_5 встановлено, що відповідачка не намагалася вселитися в будинок, позивач її не виганяв, не створював перешкод. Відповідачка безперешкодно заходила в будинок у відсутність позивача, так як їх син ОСОБА_6 залишився проживати з батьком і дотепер проживає там з своєю сім*єю.

Зважаючи на те, що відповідачка більше року без поважних причин не проживає в квартирі, що належить позивачу, ії слід визнати такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням і таким чином усунути перешкоди позивачу в користуванні, володінні та розпорядженні своєю власністю.

Відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з паспортної реєстрації за вказаною адресою і додаткового зазначення цього в рішенні суду не потребує, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим будинком обґрунтовані та законні і задовольняє іх частково.

В порядку ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача суд стягує понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 243 грн. 60 к.

Керуючисьст.ст.10,11,88,209,212,214,215, ЦПК України, ст..405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням житловим будинком з надвірними будівлями №61 по вул..Мохначанській в м.Харкові.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 грн. 60к.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в 10-денний срок з моменту проголошення рішення.

Суддя: