Провадження №22-ц/784/2749/16
Справа номер 477/1754/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/2749/16 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач суду апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області

від 14 листопада 2016 року

за позовом

ОСОБА_3 до Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області та садівничого товариства «Поштовик» про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 предявив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

26 січня 2010 року померла його дружина ОСОБА_5, якій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК №11052 належала земельна ділянка для ведення колективного садівництва площею 0,08 га у с.Коларівка.

Позивач вказував, що з метою отримання спадщини він звернувся до нотаріальної контори.

Однак, нотаріусом йому було повідомлено про неможливість вчинення нотаріальної дії, у звязку з невідповідністю державного акту на право власності на землю вимогам законодавства, що унеможливлює встановлення наявності та місцезнаходження спадкового майна.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами не довів позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 57 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р., який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачала, що для ведення колективного садівництва кооперативам громадян за рішенням сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 0,12 гектара на одного члена кооперативу.

Земельні ділянки для колективного садівництва складаються із земель загального користування, що перебувають у колективній власності кооперативу, та із земель, що перебувають у приватній власності членів кооперативу.

До земель загального користування належать земельні ділянки, зайняті охоронними зонами, шляхами, проїздами, спорудами та іншими об'єктами загального користування.

На землі загального користування сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів садівницькому кооперативу видається державний акт на право власності на землю.

На ділянки, що передаються у власність кожному членові садівницького кооперативу, сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів за поданням відповідних кооперативів видається державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

Громадянам можуть передаватися у власність земельні ділянки для індивідуального садівництва. Розмір цих ділянок не повинен перевищувати 0,12 гектара.

Згідно з ст.17 вказаного Кодексу передача земельних ділянок у приватну власність провадиться радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї.

Відповідна рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначену заяву і матеріали та приймають відповідні рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем після смерті дружини ОСОБА_5, яка померла 26 січня 2010 року (а.с.49, 50, 61).

Однак, Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області позивачу відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку через невідповідність державного акту на право приватної власності на землю, виданого на імя спадкодавця, вимогам законодавства, а саме у звязку з відсутністю дати видачі державного акту, адреси розташування земельної ділянки, назви садівничого товариства, на території якого знаходиться земельна ділянка, а також неправильності зазначення цільового призначення земельної ділянки (а.с.27, 29, 64).

Зазначений державний акт на право приватної власності на землю серії МК №11052 свідчить, що він виданий ОСОБА_5 на підставі розпорядження Коларівської сільської ради від 10 лютого 1994 року №10, за яким їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с.Коларівка та передана для ведення колективного садівництва. Вказаний державний акт складено у двох примірниках, з яких перший видано ОСОБА_5, другий зберігається у Коларівській сільській раді. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №274 (а.с.20).

Вказана земельна ділянка розташована на території садівничого товариства «Поштовик», нумерована цифрою 5 і знаходилася у користуванні спадкодавця (а.с.80, 85-87).

Згідно з довідкою вказаного товариства у наявній у них документації відсутні дані про приватизацію ОСОБА_5 земельної ділянки (а.с.79).

Відповідно до довідки Державного архіву Миколаївської області від 16.07.2015р. у протоколах сесій та рішеннях виконавчого комітету Коларівської сільської ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області за 1994 рік рішення про виділення ОСОБА_5 земельної ділянки для ведення колективного садівництва в с.Коларівка Жовтневого району Миколаївської області не має (а.с.26).

Фонд документації із землеустрою не містить технічної документації 1994 року в межах території Коларівської сільської ради на імя ОСОБА_5 (а.с.24).

Книга записів державних актів на право приватної власності на землю в сільській раді відсутня та в архів Відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області не передавалася (а.с.25, 74).

Миколаївська місцева прокуратура №2 також заперечувала факт знаходження у них такої книги (а.с.73).

Оскільки Коларівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області не приймалося рішення про передачу спадкодавцю земельної ділянки у власність, то позивач не може набути право власності у порядку спадкування на те, що його дружині не належало.

За такого, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 є правильним.

Він відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.В. Локтіонова

Судді: С.Ю. Колосовський

ОСОБА_6