Справа № 669/521/16-ц
Провадження № 2/669/205/16
У Х В А Л А

23 червня 2016 року смт.Білогір'я

Суддя Білогірського районного суду Хмельницької області Герасимчук Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області в особі відділу Держгеокадастру Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області, Гулівецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку в розмірі та вартості земельної частки (паю),

В С Т А Н О В И В :

21.06.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області в особі відділу Держгеокадастру Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області, Гулівецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку в розмірі та вартості земельної частки (паю). Зазначила, що з 1975 року працювала і була членом колгоспу «Зоря» с. Гулівці Білогірського району Хмельницької області, отже мала право на земельну частку (пай). Її не було включено в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), відповідний сертифікат не виписувався та не видавався. Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) не визначав в натурі місцезнаходження земельної ділянки, вважала, що не втратила право на земельну частку. Вирішити дане питання в позасудовому порядку не виявилося можливим. Просила поновити строк позовної давності, визнати за нею право власності на земельну ділянку в розмірі і вартості земельної частки (паю) для члена КСП спілки селян «Зоря» с. Гулівці Білогірського району Хмельницької області, та зобовязати Білогірську районну державну адміністрацію Хмельницької області видати на її імя Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119,120 ЦПК України, згідно яких позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо

Так, ОСОБА_1 у поданій позовні заяві вказує, що має право на земельну частку (пай) як член колгоспу «Зоря» с. Гулівці Білогірського району Хмельницької області, проте не зазначає докази, що підтверджують дану обставину (докази передачі земель сс. «Зоря», с. Гулівці Білогірського району Хмельницької області, у колективну власність (рішення Гулівецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області); видачі сс. «Зоря», с.Гулівці Білогірського району Хмельницької області, Державного акту на право колективної власності на землю; докази, що ОСОБА_1 була членом спілки селян «Зоря» с. Гулівці Білогірського району Хмельницької області на дату передачі земель у колективну власність).

Враховуючи вищезазначене, провадження у даній справі не може бути відкритим до виправлення недоліків позовної заяви.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області в особі відділу Держгеокадастру Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області, Гулівецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку в розмірі та вартості земельної частки (паю), залишити без руху.

ОСОБА_1 усунути недоліки позовної заяви вказані в мотивувальній частині ухвали протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

В разі невиконання вимог ухвали позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис ОСОБА_2

З оригіналом згідно.

Суддя Білогірського районного суду

Хмельницької області ОСОБА_2