22-ц/775/817/2016(м)
Єдиний унікальний номер 265/3432/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/817/2016(м)
Головуючий у 1-й інстанції Копилова Л.В.
Доповідач Гаврилова Г.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

8 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Биліни Т.І., Сороки Г.П.

за участю секретаря Брежнєва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради, Лівобережного районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою Маріупольської міської ради Донецької області на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2016 року представник позивача ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що вона звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та з метою його забезпечення просила заборонити Маріупольській міській раді вчиняти дії з приводу розподілу квартири АДРЕСА_1, а відділу приватизації управління міського майна Департаменту міського майна Маріупольської міської ради - здійснювати дії з приватизації даної квартири.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2016 року заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Заборонено Маріупольській міській раді вчиняти дії з приводу розподілу квартири АДРЕСА_2.

Заборонено відділу приватизації житлового фонду Департаменту міського майна Маріупольської міської ради вчиняти дії з приватизації квартири АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі представник Маріупольської міської ради, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити заявнику в задоволенні заяви про забезпечення позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 19 листопада 2012 року спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_3 визнана відумерлою та передана у власність територіальної громади м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради. Вказане рішення було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2013 року. Відповідно до ст. 152 ЦПК України недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Крім того, суд безпідставно, на думку відповідача, задовольнив заяву про забезпечення позову, оскільки позов не містить вимогу щодо визнання права власності на вказану квартиру або на вселення позивачки до квартири. Крім того, заборона відділу приватизації житлового фонду Департаменту міського майна Маріупольської міської ради вчиняти дії з приватизації квартири вважає також необґрунтованими, оскільки цей відділ є структурним підрозділом Департаменту міського майна Маріупольської міської ради, а не є самостійною юридичною особою.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності сторін, які про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представники Маріупольської міської ради та Лівобережного районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надали заяви про слухання справи за їх відсутність. ( а.с. 88, 94,95)

Заслухавши суддю - доповідача,дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 листопада 2012 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області задоволено заяву Маріупольської міської ради про визнання спадщини відумерлою, та винесено рішення ,яким визнано відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_3 у вигляді квартири АДРЕСА_4 та визнане за Маріупольською міською радою право власності на дане житло. Дане рішення набрало чинності.

Як на підставу задоволення позову про встановлення факту що має юридичне значення, заявник посилається на обставини, згідно яких при здійсненні запису про смерть ОСОБА_3 була попущена помилка, та при наявності актового запису про смерть ОСОБА_3 , було видане свідоцтво про смерть на ОСОБА_4. Мати позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5,- на імя якої померлою був складаний заповіт на усе майно,18.06.2000 року звернулась із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, в якій вказала, що приймає спадщину після померлої ОСОБА_4 та надала свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , але не встигла отримати документи на спадщину, оскільки померла 18.04.2001 року. Оскільки є наявні розходження у прізвищі спадкодавця, у звязку з чим за судовим рішенням було визнано право власності за Маріупольською міською радою, як відумерлою спадщиною, на спірну квартиру, позивачка, як спадкоємець ОСОБА_5, просила встановлення факту що має юридичне значення, а саме, що померла 18.06.2000 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є однією й тою ж особою, оскільки дане рішення надасть їй можливість продовжити захист свого порушеного права на спадщину.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України та роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на приписи правил статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2 4 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Отже, з оглядом на обставини, на які посилається позивач, у суду 1 інстанції були підстави щодо заборони вчиняти певні дії відносно квартири АДРЕСА_4, як фактичного майнового інтересу позивачки.

Доводи апеляції про недопустимість зупинення виконання судового рішення не є такими, що відповідають дійсності, оскільки за рішенням від 19 листопада 2012 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області було визнано відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_3 у вигляді квартири АДРЕСА_5 та визнане за Маріупольською міською радою право власності на дане житло.

Отже, заборона розпорядження даною квартирою у спосіб розподілу квартири та приватизації, не позбавляє відповідача права власності на дану квартиру та не впливає на її правовий статус.

Разом з цим, доводи апеляції про те, що заборона відділу приватизації житлового фонду Департаменту міського майна Маріупольської міської ради вчиняти дії з приватизації квартири є необґрунтованими, оскільки цей відділ є структурним підрозділом Департаменту міського майна Маріупольської міської ради, а не є самостійною юридичною особою , є такими , що заслуговують на увагу. Отже, із резолютивної частини ухвали підлягають до виключення слова «відділу приватизації житлового фонду».

В решті ухвала суду постановлена із додержанням вимог ЦПК України та скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу Маріупольської міської ради Донецької області задовольнити частково.

Виключити з резолютивної частини ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2016 року слова «відділу приватизації житлового фонду».

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Гаврилова Г.Л.

ОСОБА_6

ОСОБА_7