Справа № 365/259/16-ц Головуючий у І інстанції Денисенко Н. О.
Провадження № 22-ц/780/6111/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 06.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 22 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом у відповідності до норм ст.ст. 199-200 СК України та просила стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дочку у твердій грошовій формі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, до досягнення нею 23 річного віку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28 квітня 2004 року, від якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 01.09.2015 дочка навчається на контрактній основі в Київському національному університеті будівництва і архітектури денній формі навчання і проживає в гуртожитку за платню. Вартість навчання за один навчальний рік становить 12 000 грн, всього за весь період навчання 48 000 грн. Позивачка не працює та її доходів не вистачає на належне матеріальне забезпечення дочки. Відповідач має задовільний стан здоровя, є працездатним, проте їй невідомо, чи проводяться з нього інші стягнення та чи він працює.

Заочним рішенням Згурівського районного суду Київської області від 28 липня 2016 року позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, до досягнення нею 23 річного віку та судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішенням Згурівського районного суду Київської області від 28 липня 2016 року задоволено, заочне рішення скасовано та призначено до подальшого розгляду.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 22 вересня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн щомісячно, до досягнення нею 23 річного віку та судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, оскільки позивачка не надала жодних доказів суду щодо платіжоспроможності та сімейного достатку відповідача, а він не має постійного місця роботи, утримує та виховує неповнолітню дитину від другого шлюбу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснень сторін у справі, дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог заявлених в суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, що був розірваний 28 квітня 2004 року, від якого мають повнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з умовами договору від 13 серпня 2015 року дочка є студентом першого курсу Київського національного університету будівництва і архітектури по денній формі навчання, нормативний термін навчання 4 роки, проживає в гуртожитку в м. Києві. Вартість навчання за один навчальний рік складає 12 000,00 грн.

Відповідач є особою працездатного віку, з 31 липня 2013 року являється безробітним, з моменту початку виплати йому допомоги по безробіттю. Інших даних, зокрема щодо стану його здоровя, сімейного стану та інших утриманців, відповідач не надав.

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що оскільки повнолітня дочка продовжує навчання, то потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, так як чинним законодавством на нього покладено вказане зобовязання.

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2004 року розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем по справі (а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження від шлюбу сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до договору № ОЗНМ-9417 від 13 серпня 2015 року дочка є студентом першого курсу Київського національного університету будівництва і архітектури по денній формі навчання нормативним терміном навчання строком 4 роки із вартістю навчання за один навчальний рік -12 000,00 грн (а.с.10).

Зі змісту довідки вбачається, що ОСОБА_4 на період навчання проживає в гуртожитку № 6 в м. Києві (а.с.11).

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Наполягаючи на своїх доводах, апелянт вказує, що позивачка є працездатною особою і може сама утримувати дочку, тому вважає, що остання має наміри перекласти на нього обовязок по утриманню дочки.

Згідно з ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є працездатною особою, не працює, виплату їй допомоги по безробіттю припинено (а.с.9).

Тож суд першої інстанції правомірно зазначив, що вона, як мати, також зобовязана та має певну можливість утримувати дочку, так як утримання та забезпечення дитини обома батьками передбачена чинним законодавством.

Також апелянтом, як на підставу зменшення розміру аліментів, подано копію свідоцтва про народження другої дитини від іншого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на утриманні відповідача (а.с.57).

За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Доводи апелянта стосовно проживання в одній сімї, виховання та утримання неповнолітньої дитини не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають вимогам ст.ст. 57-60 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, про те, що при стягненні аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн враховано працездатність, стан здоровя та матеріальне становище обох батьків, інших утриманців зі сторони відповідача.

Таким чином рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що апелянт не довів тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог.

Ураховуючи викладені обставини, а також те, що апелянтом не надано до суду достатніх та допустимих доказів щодо неправомірності висновку суду першої інстанції, тому колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та таким, що ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи апелянта недоведеними.

Керуючись ст.ст. 182, 199, 200 СК України, ст.ст. 57, 60, 209, 212, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 22 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

ОСОБА_6