Справа № 750/7055/15-ц
Провадження № 2/750/79/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді Супруна О.П.

за участю секретаря Носенко М.Ю.,

представників позивача адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю,

в с т а н о в и в :

20 липня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому проситьзобовязати їх усунути перешкоди у користуванні квартирою № 22 в будинку № 151 по пр. Миру в м. Чернігові шляхом виселення та заборони користуватися цим приміщенням.

31 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 08 квітня 2014 року.

Ухвалою суду від 06.01.2016, яка набрала законної сили, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним, залишений без розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 14.04.2016 у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним, відмовлено у звязку з подачею відповідачем даного позову після початку розгляду судом справи по суті.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, мотивуючи це обставинами, викладеними у зустрічному позові про визнання договору дарування недійсним.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 на неодноразові виклики до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи оповіщались у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків,дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 08.04.2014 ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_4 прийняла у дар двокімнатну квартиру, яка має 61,1 кв.м загальної площі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 99-100). Право власності на дану квартиру було зареєстровано позивачем 08.04.2014 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 101).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 11 від 22.01.2007 «Про переведення квартир з житлового фонду до нежилого в Деснянському районі» було переведено з житлового фонду до нежитлового квартиру № 22 житлового будинку № 151 по проспекту Миру (а.с. 142).

Як убачається з акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, затвердженого рішенням міськвиконкому від 21.04.2008 № 98, та архітектурно-планувального завдання (АПЗ) № 131, затвердженого начальником управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 06.09.2007, спірне приміщення за адресою: АДРЕСА_3, а саме магазин непродовольчих товарів по пр. Миру, 151 в м. Чернігові прийнятий в експлуатацію (а.с. 63-66).

Згідно з ч. 4 ст. 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як убачається з вказаних правових норм та положень Глави 6 Житлового кодексу України необхідною умовою для усунення власником нерухомого майна перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном шляхом виселення є проживання особи, яка створює такі перешкоди, без відповідних правових підстав.

У ході судового розгляду встановлено та визнається сторонами, що відповідачі фактично не проживають у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3.

Таким чином, оскільки предметом даного позову є усунення перешкод у користуванні квартирою № 22 в будинку № 151 по пр. Миру в м. Чернігові саме шляхом виселення, правові підстави для його задоволення відсутні.

У статті 60 ЦПК України на кожну зі сторін покладений обовязок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення і суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Оскільки факт користування приміщенням магазину по пр. Миру, 151 у м. Чернігові ОСОБА_3 заперечується, а в показаннях допитаних у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та матеріалах справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про користування відповідачами цим приміщенням, сам по собі поодинокий випадок перебування їх у спірному приміщенні, що стався 24.06.2015 та про що складений протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), не може бути визнаний достатнім доказом незаконного користування майном позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі через Деснянський районний суд м. Чернігова апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.П. Супрун