Номер провадження: 22-ц/785/5190/16
Головуючий у першій інстанції Пушкарський
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Сегеди С.М.

ОСОБА_1

при секретарі Фабіжевській Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за заявою ВАТ "Сєвєро-Западний флот" до боржника компанії "Прімроуз шиппінг лімітед" про надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області від 29 вересня 2015 року за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 (в інтересах ВАТ "Сєвєро-Западний флот") на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 01 червня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення,

встановила:

До суду звернулося ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення суду (а.с. 04-08) мотивуючи його тим, що компанія «ПРІМРОУЗ ШИППІНГ ЛІМІТЕД» не виконує рішення арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області по справі №А56-69617/2014 від 29 вересня 2015 року про стягнення боргу.

Заявник просив суд:

- надати дозвіл на примусове виконання рішення арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області по справі №А56-69617/2014 від 29 вересня 2015 року про стягнення з компанії «ПРІМРОУЗ ШИППІНГ ЛІМІТЕД» на користь ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» 18976,19 доларів США, проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 3918,19 доларів США та суму відшкодування витрат на оплату державного мита у розмірі 21793,99 рублів.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 01 червня 2016 року у задоволенні клопотання відкритого акціонерного товариства «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» до боржника компанії «ПРІМРОУЗ ШИППІНГ ЛІМІТЕД» про надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області по справі №А56-69617/2014 від 29 вересня 2015 року про стягнення з компанії «ПРІМРОУЗ ШИППІНГ ЛІМІТЕД» на користь відкритого акціонерного товариства «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» 18976,19 доларів США, проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 3918,19 доларів США та суму відшкодування витрат на оплату державного мита у розмірі 21793,99 рублів - відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 (в інтересах ВАТ "Сєвєро-Западний флот") просить ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 01 червня 2016 року скасувати на направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши надані матеріали і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

Постановляючи вищевказану ухвалу, районний суд правильно виходив з наступного.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області заявником були додані: рішення арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області по справі №А56-69617/2014 від 29.09.2015 р.; відомості по юридичну особу - заявника; договір купівлі-продажу №1404-08-10 від 04.04.2012 р.; додаткова угода №1 від 10.04.2012 р. до договору купівлі-продажу №1404-08-10 від 04.04.2012 р.; специфікація до договору купівлі-продажу № 1404-08-10 від 04.04.2012 р.; акт прийому-передачі від 11.04.2012 р.; дані електронної бази морських суден EQUASIS; відповідь на адвокатський запит № 47/15-03.1/17 від 20.01.2016 р.; договір про надання правової допомоги від 14.01.2016 р.; адвокатський ордер №013206 від 25.01.2016 р.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1909; заява про забезпечення позову з додатками.

Однак, в зазначених вище документах відсутні підписи та печатки будь-яких поштових відділень або підписи будь-яких посадових осіб компанії «ПРІМРОУЗ ШИППІНГ ЛІМІТЕД».

Документи, які були додані до матеріалів справи разом з клопотанням заявника не свідчать про те, що арбітражним судом міста Санкт-Петербург та Ленінградської області були виконані вимоги статті 253 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації, а саме частини 3, відповідно до якої у випадку, якщо іноземні особи, що беруть участь в справі, яка розглядається арбітражним судом РФ, знаходяться або мешкають за межами РФ, такі особи сповіщаються про судовий розгляд ухвалою арбітражного суду шляхом направлення доручення в установу юстиції або інший компетентний орган іноземної держави.

Арбітражний суд м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області, в порушення норм ч. 3 ст. 253 АПК РФ, направляв ухвали по справі безпосередньо адресату, а не до відповідного органу юстиції держави Беліз.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою, або за принципом взаємності.

Саме таким міжнародним договором, є Мінська Конвенція, згоду на обовязковість якої надана Верховною Радою України Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» за №240/94-ВР від 10.11.1994 р.

Статтею 54 Мінської Конвенції встановлено, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами договірної сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Частиною 3 статті 54 Мінської Конвенції зазначено, що порядок примусового виконання визначається за законодавством договірної сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 396 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 2 частини 2 ст. 396 ЦПК України передбачено, що міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, у задоволенні клопотання може бути відмовлено якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Статтею 156 АПК РФ встановлено, що при неявці в судове засідання арбітражного суду позивача та (або) відповідача, належним чином сповіщених про час та місце судового розгляду, суд вправі розглянути справу за їх відсутності.

При цьому, ч. 1 ст. 123 АПК РФ встановлено, що особи, що беруть участь в справі, та інші учасники арбітражного процесу вважаються сповіщеними належним чином, якщо до початку судового засідання, вчинення окремої процесуальної дії в арбітражного суду є відомості про отримання адресатом копії ухвали про прийняття позовної заяви або заяви до провадження та порушення провадження по справі.

Частиною 6 статті 121 АПК РФ встановлено, що особи, які беруть участь в справі, після отримання ухвали про прийняття позовної заяви та порушення провадження по справі після отримання першого судового акту по справі що розглядається, самостійно приймають заходи по отриманню інформації про рух справи з використанням будь-яких джерел такої інформації та будь-яких засобів звязку.

Відповідно до ст. 55 Мінської Конвенції, у визнанні та видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо (п.Б) відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду.

Заявником не надано доказів на підтвердження наявності документів, які засвідчували, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі у судовому процесі, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, внаслідок чого Компанія «ПРІМРОУЗ ШИППІНГ ЛІМІТЕД» була позбавлена можливості брати участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування суддєю норм процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення зазначеного вище питання.

Керуючись ст. ст. 293, 303, 304, 305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 (в інтересах відкритого акціонерного товариства "Сєвєро-западний флот") - відхилити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 01 червня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_1