Справа № 336/957/16-ц
Пр. № 2/336/1091/2016
У Х В А Л А

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливий О.В.,

розглянувши заяву представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно квартиру АДРЕСА_1, та встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду відповідачів за межі України до повного виконання зобовязань за кредитним договором.

Побоюючись, що відповідачі зможуть ухилитись від виконання зобовязань на території іншої держави, або реалізувати майно, що ускладнить або унеможливить виконання рішення в подальшому, просить про прийняття зазначеного заходу забезпечення позову.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, а згідно із ч. 2 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ч. 2 ст. 152 ЦПК України судом можуть бути застосовані інші, не передбачені частиною 1 ст. 152 ЦПК, види забезпечення, а в силу ч. 3 ст. 152 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглянувши доводи заяви та матеріали позову, суд доходить висновку про обґрунтованість заяви і необхідність її задоволення в частині накладення арешту, оскільки позивач пред'явив вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому у суду є підстави вважати, що накладення арешту є доцільним та співвмірним заходом в інтересах забезпечення виконання рішення в подальшому.

Вирішуючи клопотання на користь відповідачів в частині встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду відповідачів за межі України до повного виконання зобовязань за кредитним договором, суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;

Згідно із ст. 12 зазначеного Закону свобода пересування обмежується щодо:

осіб, до яких відповідно до процесуального законодавства застосовано запобіжні заходи, пов'язані з обмеженням або позбавленням волі;

осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі;

осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом;

осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню;

шукачів притулку та осіб, які звернулися за наданням їм статусу біженця до прийняття відповідного рішення компетентним органом (про надання цим особам притулку чи статусу біженця);

іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України;

осіб, яких призвано на дійсну строкову службу до Збройних Сил України та інших, утворених відповідно до законів України, військових формувань;

іноземців, які перебувають у складі військових іноземних підрозділів і які мають статус військового.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати Україну, за винятком обмежень, встановлених законом.

З огляду на наведені норми, у відсутність доказів про намір відповідачів залишити державу з метою уникнути виконання договірних зобовязань, суд не вбачає підстав для обмеження виїзду позичальників за межі держави, яке гарантовано їм законом, а побоювання позивача оцінює як необґрунтовані.

Керуючись ст. ст. 151-153, 292-294 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1) на підставі свідоцтва про право власності.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Направити копію ухвали: публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» - негайно, а ОСОБА_1, ОСОБА_2 негайно після її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Запорізької області шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів після її винесення, а особам, у чию відсутність постановлено ухвалу, - в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя О.В. Щаслива