РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року

. м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі :

головуючого - судді Кучиної Н.Г.,

з участю секретаря Довбенко Г.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» в особі Рівненського відділення №1 про захист прав споживача

В СТ А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ПАТ «Сбербанк» в особі Рівненського відділення №1 про захист прав споживача. В обґрунтування позову посилається на те, що 26.06.2012 року вона з Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступник якого є Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», уклала кредитний договір №56#5.

Стверджувала, що свої зобов'язання за вказаним кредитним договором №56#5 виконувала належним чином, щомісячно сплачуючи кошти згідно із графіком, який був додатком до вказаного договору. В 2013 році ОСОБА_1 вирішила достроково погасити взятий у відповідача кредит, сплатити визначені договором проценти. З цією метою звернулася до працівників Публічного акціонерного товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», які надали їй реквізити для сплати коштів та інформацію про залишкову суму, яку жінка мала сплатити для проведення остаточних розрахунків із банком.

15.11.2013 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір № Р20.120.77867 із Публічним акціонерним товариством «Ідея банк», згідно із яким отримала кошти на погашення раніше отриманих позивачкою кредитів у ПАТ «Укрсиббанк» і ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії». Цього ж дня з рахунку позивачки, відкритому в ПАТ «Ідея банк», на рахунок в ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» на погашення згідно кредитного договору №56#5 було перераховано 17441,07 грн.

Після цього позивачка прийшла в Рівненське відділення ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» і повідомила, що кошти сплатила. Просила надати їй підтвердження, що боргів не має і кредит погашено та відносини з банком припинені. Їй порадили підійти через два тижні, що вона і зробила. У відповідь на її звернення працівник відділення п. Юлія сказала, що кошти на погашення всієї суми кредиту і відсотків отримано, кредит погашено, боргів не має. Пояснила, що ніякі документи надавати про це вона не повинна.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтвердили вказані у позові обставини і наполягали на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник в судове засідання не прибув, але надав заперечення та подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У своїх запереченнях представник відповідача визнав, що ПАТ «Сбербанк» є правонаступником ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» із яким позивачкою було укладено кредитний договір №56#5. Стверджував, що так як дострокове погашення ОСОБА_1 кредиту відбулося за її відсутності і без її доручення, то банк не повинен був зараховувати отримані від неї 15.11.2013 року кошти в сумі 17441,07 грн. в рахунок дострокового погашення кредиту.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, 26.06.2012 року між позивачкою - ОСОБА_1 та відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» було укладено кредитний договір №56#5. Згідно цього договору позивач отримала в банку кредитні кошти в сумі 19900 (девятнадцять тисяч девятсот) грн. 00 коп., які зобовязалась повернути та сплатити проценти за користування кредитом в строк до 25 червня 2017 року.

В подальшому щомісячно відповідно до Графіка, який був додатком до кредитного договору №56#5, ОСОБА_1 сплачувала проценти за користування кредитом та заборгованості за кредитом (основної суми боргу). Крім кредиту, отриманого у відповідача, позивачка мала ще зобовязання по кредитному договору і перед ПАТ «Укрсиббанк».

В листопаді 2013 року позивач вирішила скористатися можливістю перекредитування. Зокрема, вона домовилася взяти кредит у ПАТ «Ідея банк», за рахунок якого повністю погасити свої зобовязання перед ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії».

З метою погашення кредиту позивач відвідала Рівненське відділення ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» по вул. Соборна, 67 у м. Рівне, де від працівниці банку п. Юлії отримала реквізити для сплати коштів та інформацію про залишкову суму, яку жінка мала сплатити станом на 15.11.2013 року для проведення остаточних розрахунків із цим банком.

15.11.2013 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір № Р20.120.77867 із Публічним акціонерним товариством «Ідея банк», згідно із яким отримала кошти на погашення раніше отриманих позивачкою кредитів у ПАТ «Укрсиббанк» і ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії». Того ж дня з рахунку позивачки, відкритому в ПАТ «Ідея банк», на її рахунок в ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» на погашення згідно кредитного договору №56#5 за її дорученням було перераховано 17441 (сімнадцять тисяч чотириста сорок одну) грн. 07 коп.

Як визнає відповідач і це доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами вказана сума коштів в розмірі 17441 (сімнадцять тисяч чотириста сорок одну) грн. 07 коп. 15.11.2013 року надійшла на поточний рахунок позивачки №3395 у ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії».

Згідно ст. 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

П. п. 8.1 і 8.2. кредитного договору №56#5 як і ст. 531 ЦК України дозволяють позичальнику повернути кредит достроково і позивачка цим своїм правом скористалася 15.11.2013 року, будь-які заборони дострокового повернення у договорі відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа I цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Оскільки 15.11.2013 року грошова сума в розмірі 17441 (сімнадцять тисяч чотириста сорок одну) грн. 07 коп. була зарахована на рахунок позивачки, то кредит, отриманий ОСОБА_1 26.06.2012 року в ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії». і проценти за користування таким кредитом суд вважає повністю повернутим достроково.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з огляду на таке.

Пункт 9.5. кредитного договору №56#5 містить доручення позичальника банку - відповідачу списувати протягом операційного дня із будь-яких рахунків позичальника у банку в національній валюті грошові кошти з метою повернення кредиту, нарахованих та несплачених комісій, нарахованих і несплачених процентів, пені та штрафів, а також будь-яких інших платежів, передбачених укладеним договором. Така послідовність списання коштів визначена п. 9.4. вищевказаного кредитного договору №56#5. А в п. 9.4. кредитного договору №56#5 вказано, що визначений цим пунктом порядок черговості застосовується при надходженні коштів в будь-якій сумі та в день їх надходження на рахунок з урахуванням положень п. 9.5. цього договору. Кошти, що залишились на рахунку після їх перерахування на погашення заборгованості за цим договором у вищезазначеному порядку, направляються банком на погашення повної заборгованості за кредитом. Також саме за дорученням позивачки вказані 17441 (сімнадцять тисяч чотириста сорок одну) грн. 07 коп. були зараховані на її рахунок в ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії». Тобто, належними доказами підтверджено проведення дострокового погашення кредиту за дорученням позивачки як позичальника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був 15.11.2013 року списати із рахунку позивачки №3395, відкритого у ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», кошти в розмірі 17441 (сімнадцять тисяч чотириста сорок одну) грн. 07 коп. на погашення повної заборгованості за кредитним договором №56#5 в рахунок дострокового виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань. А так як банк вчасно і в повному обсязі не виконав своїх обовязків, визначених п. 9.4. і п. 9.5. кредитного договору №56#5, то в подальшому безпідставно здійснював нарахування позивачці ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором.

Як вбачається із наданої відповідачем копії змін до статуту ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» із 26.11.2015 року ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» змінено назву на ПАТ «Сбербанк». Вказане підтверджує, що ПАТ «Сбербанк» є правонаступником всіх прав та обовязків ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії».

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути із Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на користь позивача ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі: 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. витрати на правову допомогу; 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. витрати на оплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 84, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 16, 531, ч. 3 ст. 1049, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про захист прав споживача - задоволити в повному обсязі.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» - правонаступника усіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» виконати згідно п. 9.4. і п. 9.5. кредитного договору №56#5 від 26.06.2012 року свій обовязок в натурі, а саме отримані 15.11.2013 року на рахунок ОСОБА_1 №3395 в цьому банку кошти в сумі 17441 (сімнадцять тисяч чотириста сорок одна) грн. 07 коп. зарахувати днем їх надходження на такий рахунок 15.11.2013 року в рахунок погашення ОСОБА_1 згідно кредитного договору №56#5 процентів, нарахованих їй станом на 14.11.2013 року, і погашення в достроковому порядку заборгованості за кредитом (строк сплати якої не настав та яка не є простроченою).

Визнати зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором №56#5, укладеним 26.06.2012 року із Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником усіх прав і обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», припиненими із 15.11.2013 року у звязку з їх повним виконанням.

Визнати дії Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» - правонаступника усіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» щодо нарахування ОСОБА_1 у період із 15 листопада 2013 року по дату винесення рішення по цій справі заборгованості за кредитним договором №56#5 від 26.06.2012 року неправомірними.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» - правонаступника усіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» припинити дії, які порушують право - нарахування ОСОБА_1 із 15 листопада 2013 року заборгованості за кредитним договором №56#5 від 26.06.2012 року.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» - правонаступника усіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом проведення перерахунку нарахованого ОСОБА_1 за кредитним договором №56#5, укладеним 26.06.2012 року із Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником усіх прав і обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», боргу станом на дату винесення рішення по цій справ з урахуванням того, що всі зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором №56#5, укладеним 26.06.2012 року із 15.11.2013 року припинені.

Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по оплаті послуг з надання правової допомоги в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. та 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп - судового збору

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина