Дата документу 13.07.2016
Справа №320/3917/16-ц.
У Х В А Л А

13 липня 2016 року суддя Мелітопольського міськрайонного суду Урупа І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10 000 грн.

З метою забезпечення позовних вимог позивач просить накласти арешт на житловий будинок № 32 по вул. Фрунзе у селі Данило-Іванівка Мелітопольського району Запорізької області, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 29.08.2013 року.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, спрямованих на реальне виконання майбутнього судового рішення. Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Тобто, суд має право накласти арешт на майно, враховуючи співмірність вимог, заявлених позивачем.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється.

Між тим, заявлені позивачем вимоги не перевищують десяти розмірів мінімальної заробітної плати, обраний ним вид забезпечення позову, як накладення арешту на житловий будинок, не співмірний з його вимогами, а тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151, 152 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: