У х в а л а

іменем україни

14 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Публічнеакціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування вимог ПАТ «Укрсоцбанк» посилалося на те, що 01 серпня 2008 року між сторонами укладений кредитний договір № 041/697621-KR, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 30 802 доларів США зі сплатою 12,55 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 31 липня 2015 року.

ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 березня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 58 019,68 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить 1 360 133 грн 65 коп., яку позивач просив суд стягнути на свою користь із відповідача.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено, з підстав пропуску позивачем позовної давності.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість:20 675 доларів США, що складає 484 675 грн 76 коп. - заборгованість за кредитом за період з 24 червня 2011 року до 31 березня 2015 року; 9 924,78 доларів США, що складає 232 662 грн 54 коп. - заборгованість зі сплати процентів за період з 24 червня 2011 року до 31 березня 2015 року; 4 719,03 доларів США, що складає 110 626 грн 33 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 01 квітня 2014 року по 31 березня 2015 року; 2 444,60 доларів США, що складає 57 307 грн 78 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 01 квітня 2014 року по 31 березня 2015 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - порушує питання про скасування рішення апеляційного суду із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 01 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 041/697621-KR та додаткова угода від 08 липня 2009 року № 1 на купівлю автомобіля, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти у сумі 30 802 доларів США зі сплатою 12,55 % процентів річних у порядку погашення суми заборгованості відповідно до графіку.

Відповідно до п. 1.1.1 зазначеного договору, кінцевий термін повернення основної заборгованості до 31 липня 2015 року.

Згідно із п. 2.1 кредитного договору надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті (доларах США) з позичкового рахунку № 1101 шляхом конвертації через касу банку для подальшого перерахування позичальником на цілі, визначені п. 1.2 цього договору.

Відповідно до пункту 3.2.3 договору, пунктом 3 додаткової угоди № 1 передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.

Для забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, 01 серпня 2008 року між сторонами укладений договір застави № 041/697625-ZO автомобіля марки «HYUNDAI», модель «Santa Fe», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Банк виконав умови договору кредиту та надав відповідачу кошти, що підтверджується завіреними копіями заяви на видачу готівки від 01 серпня 2008 року № ав/8410157, квитанції від 01 серпня 2008 року № ав/8410153 та меморіального ордеру від 01 серпня 2008 року № ав/8412722.

ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав.

Згідно із довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 повернув 3 276,97 доларів США заборгованості за кредитом та здійснив останній платіж на погашення заборгованості за кредитом 22 травня 2009 року, та повернув 3 986,16 доларів на погашення відсотків, останній платіж - 14 жовтня 2009 року.

Заперечуючи проти позову відповідач у суді першої інстанції заявив про застосування позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Отже наслідки спливу позовної давності, передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України не підлягають застосуванню до щомісячних зобов'язань відповідача за кредитним договором, які перебувають у межах позовної давності на час звернення кредитора із позовом або строк виконання яких ще не настав.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що останні платіж за кредитним договором повинен бути здійснений позичальником 31 липня 2015 року, правильно вважав, що х відповідача підлягають стягненню кошти за кредитним договором, які перебувають у межах позовної давності на час звернення банку з цим позовом до суду.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.В. Кадєтова

С.О. Карпенко