АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5710/16 Головуючий 1 інстанції: Купін В.В.
Справа № 610/1934/16-ц Доповідач: Коровін С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Коровіна С.Г.

суддів - Овсяннікової А.І., Коваленко І.П.,

при секретарі - Личак А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 20 липня 2016 року та на додаткове рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 25 липня 2016 року по справі за позовом Балаклійської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення земельної ділянки у придатний для використання стан шляхом знесення незаконної самовільно побудованої споруди - паркану, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив зобов'язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку поблизу житлового будинку за адресою по АДРЕСА_1 та привести її у придатний до використання стан шляхом знесення незаконної самовільно побудованої споруди - паркану за рахунок відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що відповідач ОСОБА_1 самовільно побудував споруду - паркан поблизу житлового будинку за адресою по АДРЕСА_1, а саме від паркану житлового будинку АДРЕСА_1. Паркан знаходиться на земельній ділянці загального користування комунальної власності територіальної громади міста Балаклія Харківської області. ОСОБА_1 не є власником або землекористувачем цієї земельної ділянки, у нього відсутні будь-які законні підстави для спорудження на ній будь-яких споруд.

Представником відповідача 30.06.2016 року надано до суду заперечення, в яких вона вказала, що позивачем не доведено те, що відповідач фактично особисто використовує спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення, яке це передбачено приписами абз. 16 ч.1 ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». Відповідач та члени його родини взагалі не використовують земельну ділянку в тому розумінні, яке викладене в абз. 16 ч.1 ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». На цій землі відповідачем не було споруджено жодних будівель. Вказувала, що єдине, що багато років робить відповідач, так це доглядає за ділянкою, за власний рахунок збирає та виносить сміття, які залишають інші громадяни, косить траву. Жодних витрат місцевий бюджет та комунальне підприємство на догляд за цією ділянкою не несе. Посилалась на те, що на протязі багатьох років земельна ділянка приваблювала п'яниць, наркоманів та компанії, які влаштовували бурні застілля, які тривали до ранку, залишали купу сміття та шприців, а всі звернення відповідача до міліції не мали жодних реагувань та наслідків. Представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 20 липня 2016 року позов задоволено повністю. Зобов'язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку поблизу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення незаконної самовільно побудованої споруди - паркану за рахунок відповідача.

Додатковим рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 25 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Балаклійської міської ради Харківської області судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав на апеляційну скаргу, в якій просить рішення та додаткове рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції були порушенні норми матеріального та процесуального права. Він спірну земельну ділянку для власних потреб не використовує, і права мешканців міста не порушує.

Апелянтом зазначено, що в рішенні суду першої інстанції відсутні обґрунтування та належні докази на підтвердження того, що дії відповідача були направлені на самовільне зайняття та фактичне використання спірної земельної ділянки. Також, вказує, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам по справі, оскільки, не знайшли підтвердження ті обставини, які суд вважав встановленими.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 побудував споруду - паркан довжиною 16 метрів 80 сантиметрів із металевих труб на земельній ділянці поблизу належного йому житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, не будучи власником або землекористувачем цієї земельної ділянки.

Встановлено, що він не мав будь-яких дозвільних документів на зведення цього паркану. Земельна ділянка для цієї або будь-якої іншої мети йому не надавалась.

Земельна ділянка, на якій відповідач збудував паркан, перебуває у комунальній власності Балаклійської міської ради Харківської області, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Балаклійському районі Харківської області від 20.07.2016р. № 18-20.09.0.4-1747/2-16.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням LXXV сесії VI скликання від 19 грудня 2014 року № 420-VI Балаклійська міська рада Харківської області вирішила знести (розібрати) паркан поблизу житлового будинку по АДРЕСА_1 на ділянці від узрізу води річки Балаклійка до місця примикання до паркану житлового будинку по АДРЕСА_1, що встановлений без дозвільних документів на земельній ділянці загального користування комунальної власності територіальної громади м. Балаклія та обмежує доступ до берега річки та самої річки громадянам.

Встановлено, що виконати це рішення Балаклійської міської ради не виявилось можливим у зв'язку із протидією мешканців буд. АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_3, які підбурювали мешканців сусідніх будинків до перешкоджання знесенню паркана. Зазначене підтверджується актом на предмет виконання рішення LXXV сесії VI скликання Балаклійської міської ради Харківської області від 19 грудня 2014 року № 420-VI «Про знесення паркану поблизу житлового будинку по АДРЕСА_1» від 29.07.2015 року. Актом обстеження паркану встановлено, що він побудований самовільно. Довжина паркану 16 метрів 80 сантиметрів, складається він з металевих труб, забетонованих у ґрунт, між якими у металевому каркасі закріплені шиферні листи, друга секція паркану є хвірткою, на момент проведення обстеження відчиненою, остання секція паркану складається з саморобної металевої решітки, яка входить у воду річки, тягнеться від паркану, що огороджує житловий будинок АДРЕСА_1 до узрізу річки Балаклійка. Внаслідок розташування даного паркану та за умови зачинення хвіртки унеможливлюється доступ до узбережжя річки Балаклійка. Мешканці прилеглих будинків пояснили, що даний паркан дійсно побудований для унеможливлювання доступу сторонніх осіб та у першу чергу антисоціальних осіб (крадіїв, наркоманів тощо) до узбережжя річки Балаклійка, куди виходять городи житлових будинків по провулку. Ніяких дозвільних документів на будівництво даного паркану та на земельну ділянку відповідач не має. Йому було запропоновано демонтувати паркан самостійно, на що він відповів відмовою.

У відповідності до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

У відповідності до вимог ст. 83 ЗК України , землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають зокрема усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до ст. 12 ЗК України , до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що самовільно збудований відповідачем паркан побудований без відповідних дозволяв, територія, яку самовільно зайняв відповідач підлягає звільненню.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель. Згідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно зі ст. 375 ЦК, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 376 ЦК, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Додатковим рішенням суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України вирішив питання про судові витрати. Підстави до скасування, або змінення додаткового рішення не наведені.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Колегія суддів погоджується з основним та додатковим рішеннями суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 20 липня 2016 року та додаткове рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -