У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлов Олег Анатолійович, про визнання договору іпотеки недійсним та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у листопаді 2013 року з отриманих від ПАТ КБ «Приватбанк» претензій, йому стало відомо, що 19 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та його дружиною ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній надано кредит в сумі 26 925,86 доларів США зі строком повернення до 19 грудня 2022 року. Того ж дня, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки. В іпотеку було передано житловий будинок АДРЕСА_1

Позивач зазначав, що відповідач розпорядилася його власністю без його відома, оскільки при укладенні договору іпотеки від 19 грудня 2007 року він своєї письмової згоди на його укладання не надавав.

На підставі наведеного просив суд визнати недійсним зазначений вище договір іпотеки і скасувати у Єдиному державному реєстрі заборон запис про заборону відчуження житлового будинку № 24 по вул. Петровського у смт. Карнаухівка у м. Дніпродзержинську, а також скасувати запис у Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку зазначеного нерухомого майна.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. АДРЕСА_1 укладений 19 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОрловимО.А. та зареєстрований в реєстрі заборон за № 303.

Скасовано у Єдиному державному реєстрі заборон, відчуження об'єктів нерухомого майна данні про заборону на нерухоме майно № 6544388, яка зареєстрована 07 лютого 2008 року на підставі договору іпотеки приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловим О.А.

Скасовано у Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку № 6544268, накладений 07 лютого 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловим О.А.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року та залишення в силі заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2014 року,мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що предметом іпотеки за оспорюваним позивачем договором іпотеки є майно, яке перебуває в спільній сумісній власності, передане в іпотеку без згоди позивача, тобто при укладенні договору іпотеки було допущено порушення вимог ст. 369 ЦК України, ст. 65 СК України, а тому є підстави для визнання договору іпотеки недійсним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що розгляд справи у суді першої інстанції проведено з порушенням положень ч. 4 ст. 10 та п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, оскільки до у часті у справі судом першої інстанції не було залучено іпотеко держателя спірного житлового будинку ПАТ КБ «Приватбанк» у якості відповідача.

Доводи касаційної скарги та зміст доданих до неї судових рішень не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлов Олег Анатолійович, про визнання договору іпотеки недійсним та зобов'язання вчинити певні дії.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова