Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Гулька Б.І., Журавель В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до концерну «Міські теплові мережі» про зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29 січня 2009 року № 25 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжі, починаючи з 1 січня 2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «Міські теплові мережі». Позивач у період з жовтня 2011 по березень 2014 року надавав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на загальну суму 7 631 грн 16 коп. За зазначений період позивач частково оплатив послуги у сумі 133 грн 62 коп. Станом на 1 квітня 2014 року заборгованість становить 7 497 грн 54 коп.

З урахуванням зазначеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 7 497 грн 54 коп. та 243 грн 60 коп. судового збору.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаний позовом, посилаючись на те, що 16 липня 2004 року він придбав квартиру АДРЕСА_2. Система опалення в квартирі була у незадовільному стані, тому ним було прийняте рішення про встановлення автономного опалення з відключенням від централізованого опалення від мережі теплопостачання та гарячого водопостачання. 28 жовтня 2005 року була повністю демонтована мережа в квартирі. Відключення від мережі було здійснено на підставі дозволу концерну «Міські теплові мережі» від 26 жовтня 2005 року. Після демонтажу старої та встановлення автономної системи опалення він звернувся до ПРЕЖО з проханням перевірити виконані роботи, однак йому було відмовлено, оскільки на той час набрали законної сили нормативні акти, що передбачали обов'язкове рішення органів місцевого самоврядування для відключення від теплопостачання. Зазначав, що він не сплачує вартість послуг концерну «Міські теплові мережі», оскільки фактично ними не користується. Він звертався до концерну «Міські теплові мережі» із заявами про перерахунок заборгованості, але йому було відмовлено. Крім того, він не укладав з концерном «Міські теплові мережі» договорів.

З урахуванням зазначеного, позивач просив зобов'язати відповідача зробити перерахунок заборгованості нарахованої за послуги з центрального опалення у квартирі АДРЕСА_3, а також припинити їх нарахування на майбутні періоди; зобов'язати відповідача здійснити розрахунок вартості послуг з централізованого опалення місць загального користування в будинку АДРЕСА_1 відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитою на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року, позов концерну «Міські теплові мережі» задоволено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості у розмірі 7 226 грн 26 коп. за надані послуги з централізованого опалення у період з жовтня 2011 року по березень 2014 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову концерну «Міські теплові мережі» та задовольнити його зустрічний позов.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги концерну «Міські теплові мережі» та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Концерн «Міські теплові мережі» виконав свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги в основному стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І.Гулько

В.І.Журавель