Справа № 635/3083/16-ц
Провадження № 2/635/1666/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Браварець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якого встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 разом із батьком - ОСОБА_3, на день його смерті - 11 серпня 2013 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 5,19га., що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3, померлого 11 серпня 2013 року, якому належала земельна ділянка відповідно Державного акту на право приватної власності на землю І-ХР № 084540, виданого 22 березня 2001 року ОСОБА_2 сільською радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106 з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він народився 07 травня 1967 року в с. Тернова Харківського району Харківської області.

Його батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та крім Позивача дітей у батьків не було.

09 вересня 2012 року померла мати Позивача - ОСОБА_4.

Після смерті матері, Позивач в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини звернувся до ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Харківського району з заявою про прийняття спадщини, батько Позивача звернувся до держнотконтори з заявою про відмову від прийняття спадщини.

Після смерті матері, Позивач став проживати разом з батьком в будинку № 122 по вул. Комсомольській в с. Тернова Харківського району Харківської області, оскільки його батько потребував допомоги та догляду.

ОСОБА_3 помер 11 серпня 2013 року.

На день смерті батька, Позивач проживав разом з ним, але не звернувся до держнотконтори з заявою при прийняття спадщини в шестимісячний строк.

Спадкове майно після смерті батька складається з земельної ділянки площею 5,19га., що розміщується на території ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області, та згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХР № 084540, виданого 22 березня 2001 року ОСОБА_2 сільською радою народних депутатів, її призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106.

На заяву Позивача про оформлення спадщини після смерті батька ОСОБА_5 державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області відмовила в оформленні спадщини та в листі від 03.06.2014р. за № 1161/01-16, вказала, що для вирішення питання можливості оформлення спадкових прав йому необхідно звернутися до суду, так як відсутні документи, що стверджують факт прийняття ним спадщини після смерті батька.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, але надав до суду лист, згідно якого просить справу слухати без представника сільської ради та проти задоволення позовних вимог Позивача сільська рада не заперечує (а.с.42).

Позивач до суду не зявилася, але надала до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с.51).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає рішення про задоволення позовних вимог, якщо Відповідач визнав позов та за наявністю законних на те підстав.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 5,19га. знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області та відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю І-ХР № 084540, виданого 22 березня 2001 року ОСОБА_2 сільською радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106 належить ОСОБА_3. Призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13).

07 травня 1967 року в с. Тернова Харківського району Харківської області народився Позивач та його батьками в Свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.9).

09 вересня 2012 року померла мати Позивача - ОСОБА_4, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останньої (а.с.8).

Після смерті матері, Позивач в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини звернувся до ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Харківського району з заявою про прийняття спадщини, а батько Позивача звернувся до держнотконтори з заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 33083060 від 19.01.2013р. (а.с.16).

Після смерті матері, Позивач став проживати разом з батьком в будинку № 122 по вул. Комсомольській в с. Тернова Харківського району Харківської області, оскільки його батько потребував допомоги та догляду.

ОСОБА_3 (батько Позивача) помер 11 серпня 2013 року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останнього (а.с.7).

На день смерті батька, Позивач проживав разом з ним, але не звернувся до державної нотаріальної контори з заявою при прийняття спадщини в шестимісячний строк, що підтверджується відповіддю ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 09.06.2016р. за № 1631/01.16 та інформацією виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Харківського району № 391 від 31.03.2016р., згідно якої на день смерті ОСОБА_3, померлого 11.08.2013р., ОСОБА_1, постійно проживав разом з батьком в селі Тернова, вул. Комсомольська, б. 122 та здійснював догляд за батьком і вів з ним спільне господарство (а.с.11, 42).

Позивач являється спадкоємцем першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, інших спадкоємців немає.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, існуючі між Позивачем та спадкодавцем під час їх спільного проживання відносини, а також, взаємні права та обовязки, зокрема щодо спільного побуту, свідчать про те, що вони проживали разом із батьком - ОСОБА_3, на день його смерті - 11 серпня 2013 року.

Даний факт проживання Позивача з померлим, має юридичне значення та пов'язаний з наступним вирішенням спору про спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до інформації виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Харківського району № 390 від 31.03.2016р., ОСОБА_3, померлому 11 серпня 2013 року, який постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 122, належала земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ХР № 084540 (а.с.12).

Враховуючи, що Позивач від спадщини не відмовлявся, прийняв її, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час смерті, необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт проживання ОСОБА_1 разом із батьком - ОСОБА_3, на день його смерті - 11 серпня 2013 року та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 5,19га., що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3, померлого 11 серпня 2013 року, якому належала земельна ділянка відповідно Державного акту на право приватної власності на землю І-ХР № 084540, виданого 22 березня 2001 року ОСОБА_2 сільською радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106 з призначенням земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки інші спадкоємці першої черги відсутні.

.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд залишає за рахунок Позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-216, 234, 256, ЦПК України, ст.ст. 1216, 1225, 1261, 1264, 1268 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати встановленим факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 разом із батьком - ОСОБА_3, на день його смерті - 11 серпня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 5,19га., що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3, померлого 11 серпня 2013 року, якому належала земельна ділянка відповідно Державного акту на право приватної власності на землю І-ХР № 084540, виданого 22 березня 2001 року ОСОБА_2 сільською радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106 з призначенням земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя Н.М. Токарєва