Провадження № 2/344/2244/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2013 року. У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2015 року шлюб між ОСОБА_1та ОСОБА_2 розірвано, неповнолітню дитину ОСОБА_3 залишено проживати з матір'ю. 06 квітня 2012 року відповідач вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області засуджений за частиною третьої статті 185 Кримінального кодексу України до двох років шести місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2012 року змінено вирок і засуджено ОСОБА_2 до одного року шести місяців позбавлення волі. 19 жовтня 2012 року відповідач був звільнений з місць позбавлення волі. Проте на шлях виправлення не став і вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2015 року засуджений за частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України до двох років шести місяців позбавлення волі. Після відбуття першого терміну покарання відповідач більшість часу проживав окремо, спілкування не було систематичним. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, за дитиною не доглядає, не спілкується, не приймає участі у її вихованні та утриманні. ОСОБА_2 схильний до ведення аморального способу життя, періодично вживав наркотичні засоби, схильний до агресії, неодноразово погрожував позивачу та дитині фізичною розправою. Позивач змушена була звертатися до органів міліції і відповідачу виносилися офіційні попередження. У зв`язку з зазначеним позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач, який перебуває у Виправній колонії № 42, надіслав до суду, в якій просив справу не розглядати без нього. Жодних заперечень на позовну заяву до суду не надано.

У судове засідання представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської радине прибула, проте подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської радита прийняти рішення виключно в інтересах дитини.

Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись статтями 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Тому згідно статей 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи положення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3, народився 27 липня 2014 року, його матір'ю є ОСОБА_1, батьком - ОСОБА_2 (а.с. 6).

Позивач за адресою: АДРЕСА_1 проживає разом з батьками та сином (а.с.7).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2015 року, що набрало законної сили 17 вересня 2015 року, шлюб між ОСОБА_1та ОСОБА_2 розірваний, неповнолітню дитину ОСОБА_3 залишено проживати з матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 8-9).

У відповідь на звернення від 09 серпня 2014 року ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій ОСОБА_2, 1990 року народження, дана відповідь, яка зареєстрована в ЖЕО № 11565 від 09 серпня 2014 року та складено висновок № 8237 від 23 вересня 2014 року (а.с. 10-11).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за медичною допомогою в обласний наркологічний диспансер не звертався, на диспансерному обліку не перебуває (а.с. 32).

Висновком виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області встановлено, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним (а.с. 43-45).

У відповідь на повідомлення ОСОБА_5 з приводу словесних погроз її зятя ОСОБА_2 складено висновок № 1086 від 22 лютого 2016 року (а.с. 57-59).

Стаття 165 Сімейного кодексу України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15-16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні відповідач не піклується про свого малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, виховання, не спілкується з дитиною, не підтримує жодних зв'язків з дитиною, веде аморальний спосіб життя, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід позбавити батьківських прав батька ОСОБА_2.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав слід задовольнити повністю.

На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 164, 165 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 197, 209, 212-214, 218, 222-233 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, позбавити батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко