У Х В А Л А

2 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького», третя особа - відділ Держземагенства у Сахновщинському районі Харківської області, про визначення строку дії договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 9 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: визначено строк дії договору оренди земельної ділянки з 17 травня 2005 року до 17 травня 2015 року, укладеного між ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» та ОСОБА_4 17 травня 2005 року № 321 строком на 10 років на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,62 га, розташовану на території Лебедівської сільської ради Сахновшинського району Харківської області; визнано припиненим зазначений договір оренди земельної ділянки з 18 травня 2015 року. Зобов'язано відповідача повернути позивачу спірну земельну ділянку, в решті позову відмовлено.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2016 року рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 9 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2016 року залишено без змін.

У червні 2016 року від ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 355 ЦПК України - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах статей 638, 640 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Для прикладу наявності зазначеної підстави, заявниця додає постанову Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року, в якій, на її думку, зазначені норми матеріального права застосовані по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову на підставі положень статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) виходив з того, що ОСОБА_4 та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши договір своїми підписами 17 травня 2005 року, що є моментом укладення договору, при цьому пунктом 3.1 договору оренди земельної ділянки визначили строк його дії на 10 років, починаючи з моменту державної реєстрації цього договору, яка здійснена 1 квітня 2008 року.

Разом з тим, у наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року в справі про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та зобов'язання повернути земельні ділянки, Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що сторони договору оренди землі, дійшовши згоди щодо істотних умов договору скріплюють його підписами, що і є моментом укладення цього договору відповідно до статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та частини 1 статті 638 ЦК України. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Отже, висновок зроблений судом у справі про перегляд якої подано заяву, не суперечить висновку, зробленому Верховним Судом України у постанові від 19 лютого 2014 року, на яку посилається заявниця.

Із огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві ОСОБА_4 доводи не вказують на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а тому в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького», третя особа - відділ Держземагенства у Сахновщинському районі Харківської області, про визначення строку дії договору оренди земельної ділянки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко