Справа № 405/1466/15-ц
01.07.2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді Плохотніченко Л.І.
за участю секретаря: Волошиної І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу
Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу зазначивши, що 30 серпня 2011 року між ним та відповідачем було укладено Поліс № АА/6697082 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким застраховано цивільно правову відповідальність водія при експлуатації транспортного засобу Opel Vectra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Ліміт відповідальності Товариства з даним договором за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000, 00 грн. Строк дії Полісу страхування № АА/6697082 з 31.08.2011 року по 30.08.2012 року включно.
30 серпня 2012 року, о 23.50 год. на вул. Пермська в м. Кіровограді сталася дорожньо транспортна пригода, учасниками якої стали: автомобіль марки MITSUBISHI Lanser, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіль марки Opel Vectra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1.
Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.12. 2012 року, ОСОБА_1, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124 та 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тобто встановлено, що на момент вчинення ДТП відповідача перебував у стані алкогольного спяніння.
В результаті вказаної вище дорожньо транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, автомобіль марки MITSUBISHI Lanser, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, тобто потерпілому спричинено матеріальні збитки, які за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.11. 2014 року стягнено на користь потерпілого у ДТП у сумі 28 797, 55 грн. в якості страхового відшкодування, 4 864,00 грн. пені та 243, 60 грн. судового збору, всього 33 905, 15 грн. Таким чином, вважаючи порушеними свої інтереси позивач з даним позовом звернувся до суду.
Позивачем позовні вимоги підтримано та письмово заявлено про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи позивач не заперечував.
Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, - жодин доказ не має для суду на перед встановленої сили. Враховуючи те, що відповідач не був стороною цивільної справи № 405/5797/14-ц, внаслідок розгляду якої з ТД «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_2 стягнуто страхове відшкодування в розмірі 28 797, 55 грн., 4864, 00 грн. пені, 243,6 грн.- судових витрат, а всього 33 905 грн. 15 коп. тому виходячи зі змісту положень ст. 215 та 86 ЦПК України обставини викладені в рішенні суду, в якій не брав участі ОСОБА_1 підлягали доказуванню.
З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Судом встановлено наступні факти.
30 серпня 2011 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та ОСОБА_1 укладено договір обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджує Поліс № АА/6697082 , строком дії з 31.08.2011 року по 30.08.2012 року включно, за умовами якого застраховано відповідальність водія при експлуатації транспортного засобу Opel Veсtra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі-забезпечений транспортний засіб). Ліміт відповідальності Товариства за даним договором за шкоду заподіяну майну, становить 50 000, грн..
Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 грудня 2012 року, 30.08.2012 року о 23 год. 50 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Opel Vectra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. В. Пермська у м. Кіровограді, відволікся від керування т/з, порушив дорожню розмітку п. 1.1 та здійснив наїзд на смуги зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем MITSUBISHI Lanser, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Вказаною постановою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124 та 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.11. 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» стягнено на користь ОСОБА_2, потерпілого у ДТП страхове відшкодування у сумі 28 797, 55 грн., 4 864,00 грн. пеню та 243, 60 грн. судового збору, всього 33 905, 15 грн.
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній та адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ч.4 зазначеної статті, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до акту № 1006/12 розрахунку матеріальної шкоди по страховій справі №3665/12 від 17 грудня 2012 року, вартість матеріальної шкоди з урахуванням ПДВ, завданої потерпілому ОСОБА_2 внаслідок пошкодження його транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, склала 18 110 грн. 45 коп.
Відповідно до страхового акту № АА 12 GL -3665, висновком комісії вирішено здійснити виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 17 600 грн. 45 коп. (розрахунок шкода-франшиза - 18 110 грн. 45 коп. 510 грн. 00 коп. = 17 600 грн. 45 коп.
Страхове відшкодування в розмірі 17 600 грн. 45 коп. ТДВ СТДВ «Глобус» перераховано ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученнням №2800 від 11 квітня 2013 року.
Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02.10.2013 року по справі № 405/5455/13-ц, позовні вимоги ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 17 600 грн. 45 коп. судовий збір від 229 грн. 40 коп.

Зі змісту зазначеного рішення вбачається що Ленінським районним судом міста Кіровограда 02.10.2013 року розглянута справа між тими самими сторонами, з тих самих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 11.04.2013 року перерахував ОСОБА_2Г, 17 600 грн. 45 коп, які в подальшому за рішенням суду були стягнеті з відповідача ОСОБА_1

Відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.11.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Глобус» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди , - стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Глобус» на користь ОСОБА_2 28 797, 55 грн. в якості страхового відшкодування ; 4864, 00 грн. пені, 243,6 грн.- судових витрат, а всього 33905 грн. 15коп.

Тобто, звітси слід прийти до висновку , що не погоджуючись з сумою страхового відшкодування ОСОБА_2 (потерпілий від ДТП) звернувся з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Глобус» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди, який на підставі наявних у справі доказів .

Постановою Печерського ВДВС Київського міського управління юстиції від 29.01.2015 року відкрито виконавче провадження № 46227067 щодо стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Глобус» на користь ОСОБА_2 суми 33 905,15 грн.

Відповідно до страхового акту № АА 12 GL -3665-02 від 12.02.2015 року щодо врегулювання страхового випадку комісія СК Глобус по страховим випадкам , розглянула матеріали страхової справи, вирішила здійснити виплату страхового відшкодування ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві у розмірі 33 905 гривень 15 коп. (розрахунок шкода-ПДВ-франшиза-залишки 33905,15 0,00-0,00-0,00 = 33905,15.

Згідно з платіжним дорученням № 1027 від 13лютого 2015 року ТДВ СТДВ «Глобус» сплатили сумма 33 905,15 грн. за страхове відшкодування згідно полісу АА669782 від 31.08.11 (постанова ВП № 46227017 від 29.01.2015)

Відповідно до Платіжного доручення № 1029 від 19 лютого 2015 року, ТДВ СТДВ «Глобус» сплатила сумма 288 грн. за судовий збір за позовом ТДВ СТДВ «Глобус» - Ленінський райсуд міста Кіровограда.

13.02.2015 року позивач, на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2015 року № ВП 46227017, сплатили на рахунок ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві 33905 грн. За страхове відшкодування згідно поліса АА 6697082.

Звернувшись до суду із вищевказаними позовними вимогами у лютому 2015 року, ТДВ «СТДВ «Глобус» посилалося на те, що після сплати страхового відшкодування, відбулась заміна осіб у зобовязанні шляхом переходу прав кредитора до іншої особи: страховик замінив собою страхувальника в його вимогах до особи відповідальної за збитки, та відповідно має право подати позов до відповідача, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а тому керуючись ст. 993ЦК ст. 27 Закону України «Про страхування», просило стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі понесених витрат у розмірі 28797 грн.55 коп.

Дана позиція позивача, є хибною. Так дійсно, відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст 27 Закону України «Про страхування», до страховика переходять обовязки страхувальника щодо особи , відповідальної за завдані збитки. Відповідно до умов Полісу № АА6697082 страховиком є ТДВ «СТДВ Глобус» , страхувальником виступає ОСОБА_1 Таким чином, враховуючи ту обставину, що винним у ДТП визнано страхувальника (ОСОБА_1О.) то у даному конкретному випадку перехід права вимоги у страховика від страхувальника не виникає.

Як зазначено вище, представник відповідача ОСОБА_6 подала до суду письмові заперечення на позовну заяву, заявила клопотання застосування строку позовної давності. Вказала на неналежність доказів, якими обгрунтовуються позовні вимоги, на наявність рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СТДВ Глобус» страхового відшкодівання в розмірі 17 600 грн. (справа № 405/5455/13-ц ). Просила відмовити в задоволенні позову.

В підтвердження своєї позиції подала до суду клопотання про витребування доказів по справі, а саме з Ленінського районного суду міста Кіровограда цивільної справи № 405/5455/13-ц та цивільної справи № 405/5797/14-ц; у ТДВ «СТДВ Глобус» страхової справи, просила призначити по справі судово-товарознавчу експертизу на предмет вирішення вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, в цінах на час ДТП.

В ході судового розгляду справи судом задоволено клопотання відповідача витребувано з Ленінського районного суду міста Кіровограда цивільної справи №405/5455/13-ц та цивільної справи № 405/5797/14-ц; у ТДВ «СТДВ Глобус» страхової справи. Призначено проведення судово-товарознавчої експертизи на предмет вирішення вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, в цінах на час ДТП.

Ухвала про проведення судової авто-товарознавчої експертизи була повернута без виконання, у звязку з нездійсненням оплати послуг за проведення експертизи.

Розмір матеріальної шкоди завданої ДТП по страховому випадку, що мало місце 30.08.2012 року, відповідно до Акту № 1006/12 розрахунку матеріальної шкоди по страховій справі - становить 18 110, 45 грн. Дана обставина встановлена рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02.10.2013 року по справі № 405/5455/13-ц , за позовом ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу. Зазначенним рішенням суду встановлено, що відповідно до акту № 1006/12 розрахунку матеріальної шкоди по страховій справі № 3665/12 від 17.12.2012 року , вартість матеріальної шкоди з урахуванням ПДВ завданої потерпілому внаслідок пошкодження його транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, склала 18 110, 45 грн.

Рішення суду набрало законної сили.

Враховуючи, позицію Верховного суду України викладену в узагальнені судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

По даній справі експертні дослідження не проводились, в матеріалах справи суперечливі дані щодо розміру страхового відшкодування, завданого ДТП.

Враховуючи, положення ч.3 ст. 61 ЦПК України, беручі до уваги рішення Ленінського районного суд міста Кіровограда від 02.10.2013 року по справі № 405/5455/13-ц, суд приходить до висновку що вартість матеріальної шкоди з урахуванням ПДВ завданої потерпілому ОСОБА_2 внаслідок пошкодження транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, становить 18 110, 45 грн. Страхове відшкодування, по зазначеному вище страховому випадку дорівнює 17 600 грн.

Доводи представника відповідача, щодо того, що накладна № 010 від 19.10.2012 року видана на імя ОСОБА_2, щодо проведення діагностики, на загальну суму 17270 грн. ; акт виконаних робіт ОСОБА_3 «Технік-центр шкода» виданий на імя ОСОБА_2 від 19.10.2012 року на суму 1905 грн.; розрахункова квитанція серія ААКЄ № 314413 від 19.10.2012 року видана ФОП «ОСОБА_4О.» щодо ремонту автомобіля Лансер 2008 р.в. ОСОБА_2 на суму 19 175 грн. - не містить данних, які ж ремонтні роботи були проведені на суму 19 175 грн. 00 коп.; акт виконаних робіт від 26.09.2013 року, складений ФОП ОСОБА_5 на суму 7 880 грн. та на суму 19 853 грн. тобто на загальну суму 27733, 00 грн.; розрахункова квитанція серія ВААВ № 58 2199 від 26.09.2013 року, видана ФОП ОСОБА_5 за малярні роботи на суму 27733, 00 грн. - не є належними доказами по справі.

Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» (ст.ст.1, 8, 10) факт виконання роботи та надання послуги засвідчує розрахунковий документ (квитанція, товарний чи фіскальний касовий чек), встановленої законом форми. Згідно із Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» (ст.ст.1,8) факт надання послуг підтверджує документ встановленої форми та змісту. Форма та зміст розрахункових документів встановлюються ДПА України.

Наказом ДПА України №614 від 01.12.2000р. затверджено «Положення про форму та зміст розрахункових документів». Зазначеним Положенням визначені види розрахункових документів, зокрема, фіскальний касовий чек, розрахункова квитанція, спрощена розрахункова квитанція. Положенням визначені обов'язкові складові цих розрахункових документів. Встановлено, що у разі відсутності хоча б одного з обов'язкових реквізитів документ не є розрахунковим (п. 2.1.).

Бланки розрахункових документів (розрахункової квитанції та товарного чеку), що використовуються суб'єктами господарювання при проведенні розрахункових операцій без застосування реєстраторів розрахункових операцій, повинні виготовлятися за затвердженими зразками (п. 2.6. Положення).

Згідно із п.п.5.1. - 5.5. розрахункова квитанція - це розрахунковий документ, бланк якого виготовлений друкарським способом, а окремі реквізити заповнюються від руки або шляхом проштамповування при реєстрації розрахункових операцій за послуги. Розрахункова квитанція складається з двох частин - корінця та відривної частини. Відривна частина розрахункової квитанції повинна містити, зокрема, такі обов'язкові реквізити: - напис розрахункова квитанція, серію (чотири літери) та номер (шість цифр), нанесені при виготовленні бланка квитанції; - ідентифікаційний код за ЄДРПОУ юридичної особи або ідентифікаційний номер за ДРФО фізичної особи, перед яким написані (надруковані) великі літери "ІД"; назви окремих реквізитів, які стосуються даних про послугу, а саме: написи "Найменування послуги"; - рядки для записування даних про послугу.

Найменування послуги, як вже зазначалось вище, має відображати споживчі ознаки послуги та однозначно ідентифікувати її в документообігу суб'єкта господарювання (терміни Положення).

Жодна із розрахункових квитанцій наявна в матеріалах справи, не відповідають вимогам ч.1 п.5.3. «Положення про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого наказом ДПА України №614 від 01.12.2000р року, яка діяла на час виникнення правовідносин.

Відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637 (реєстрація в Мінюсті від 13.01.2005 р. за № 40/10320), готівкові розрахунки це платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не повязані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна; касові операції це операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що повязані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку; розрахунковий документ це документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (Закон № 65/95-ВР), і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну; касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних карток, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів (п.п. 1.2., 3.1.).

Наявні у справі розрахункові квитанції не є у розумінні законодавства належними доказами здійснення розрахункових операцій з оплати товарів. Не є такими доказами і Акти виконаних робіт які, до того ж, містить суперечності із розрахунковими квитанціями, щодо переліку товарів робіт та послуг.

Відповідно до ст. ст. 979, 981, 982, 983 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається у письмовій формі. Договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса). Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку, розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з розясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395).

Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», на які посилається як на підставу своїх позовних вимог позивач, визначають що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування , у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи відповідальної за завдані збитки.

Майнове страхування галузь страхової діяльності, в якій об'єктом страхового захисту є майно в найрізноманітніших його проявах. До майнового страхування відносять: страхування засобів повітряного, наземного та водного транспорту, страхування вантажів, інших видів майна, страхування фінансових ризиків тощо.

Позивачем не враховано, що між позивачем виникли правовідносини повязані із страхуванням цивільно правової відповідальності, а не відносини з майнового страхування.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, яку суд висловив в постанові від 25.12.2013 року по справі № 6-112 цс13, стаття 993 ЦК України застосовується лише до договірних правовідносин.

Крім того відповідно до розяснень п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Отже, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Таким чином, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок з відшкодування шкоди не виконала.

Зважаючи на ту обставину, що ТДВ СТДВ»Глобус», виплативши ОСОБА_2 страхове відшкодування за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, - ОСОБА_1, тому в даному випадку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України Про страхування не регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі. В даному випадку виникають відносини передбачені ст.1191 ЦК України.

Відповідно до ст. 993 ЦК України - перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов?язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав. Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому права вимоги передаються в тому ж обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником.

В даному конкретному випадку страховиком виступає ТДВ «СТДВ Глобус» страхувальником виступає ОСОБА_1

Виходячі з норм ст. 993 ЦК, перехід права вимоги не виникає оскільки страхувальник поєднує в собі як страхувальника так і заподіювача шкоди.

Положенням ч.1 ст. 1191 ЦК України зазначено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, не застосовується до відносин майнового страхування.

На це наголошує Верховний Суд України у своєму узагальненні від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування».

Зокрема, Верховний Суд України відзначає, що якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Суд вважає що позивач не провів розмежування понять «суброгації» та «регрес», наводячи мотиви та фактичні обставини справи щодо відшкодування шкоди в порядку субрагоції. Хоча насправді виникли регресні правовідносини. Про це також свідчать і посилання у позовних вимогах позивача на ст. 27 Закону України „Про страхування" та на ст. 993 ЦК України, які регулюють виключно відносини щодо суброгації.

З урахуванням зазначених підстав суд вважає, що позивачем не вірний обрано спосіб захисту.

Враховуючи наведене, в задоволенні позовних вимог товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу - слід відмовити.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи ( ч. 1 ст. 224 ЦПК України).

За вказаних обставин, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 158, 212-215, 218, 224 226 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко