Справа №588/1552/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/523/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 28 січня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк « ПриватБанк » ( далі ПАТ ) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 042 грн. 54 коп., з них : 9 929 грн. 34 коп. за кредитом; 19 224 грн. 70 коп. - по процентах за користування кредитом; 1 838 грн. 86 коп. за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф ( фіксована частина ); 1 549 грн. 65 коп. штраф ( процентна складова ).

Свої вимоги мотивувало тим, що 01 жовтня 2009 року між ПАТ та ОСОБА_4 укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 500 грн., у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за договором, утворилась заборгованість, яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 28 січня 2016 року позовні вимоги ПАТ задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в сумі 33 042 грн. 54 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального та матеріального прав, просить його скасувати, ухваливши нове, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ відмовити.

Вказує, судом при ухвалення оскаржуваного рішення не враховано, що згідно кредитного договору розмір кредитної ставки становить 22,8% річних, однак в розрахунку заборгованості базовою процентною ставкою є 30% річних. Зазначає, що судом не встановлено порядок повідомлення ПАТ боржника про наявність в нього заборгованості, строк з якого в нього виникло право на звернення до суду з позовом. Вважає, що вимога ПАТ щодо стягнення неустойки ( штрафу, пені ) подана поза межами строків позовної давності.

Крім того зазначає, що справа була розглянута судом за його відсутності, не врахувавши його клопотання про відкладення слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника ПАТ проти її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 порушив умови укладеного договору, тому з нього необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 01 жовтня 2009 року розмірі 33 042 грн. 54 коп., з них : 9 929 грн. 34 коп. за кредитом; 19 224 грн. 70 коп. - по процентам за користування кредитом; 1 838 грн. 86 коп. за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф ( фіксована частина ); 1 549 грн. 65 коп. штраф ( процентна складова ).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачаться з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 жовтня 2009 року між ПАТ та ОСОБА_4 укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 500 грн., у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки ( а.с. 15-21 ).

Даний договір складається із кількох документів : заяви ( а.с. 15 ), умов та правил надання банківських послуг ( а.с. 16-21 ), тарифів та памятки клієнта, з якими відповідача було ознайомлено, що він засвідчив своїм підписом.

Згідно зі ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

За змістом п. 3) ч. 1 ст. 3 та ч. 3 ст. 6 ЦК України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

ОСОБА_4 своїм підписом в заявах від 01.10.2009 року та від 22.03.2011 року підтвердив, що він ознайомлений і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

Однак відповідачем умови договору не виконуються, станом на 17.08.2015 р. утворилась заборгованість в сумі 33 042 грн. 54 коп., з них 9 929 грн. 34 коп. за кредитом; 19 224 грн. 70 коп. - по процентам за користування кредитом; 1 838 грн. 86 коп. за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф ( фіксована частина ); 1 549 грн. 65 коп. штраф ( процентна складова ).

Доказів погашення боргу відповідач суду не надав та розрахунок заборгованості не спростував.

Згідно заяви від 01 жовтня 2009 року відповідачу було видано кредитну картку №196879. Колегії суддів надано також інформацію про усі картки відповідача, що видавалися йому з боку ПАТ та щодо строків їх дії ( а.с. 89-90, 163 ).

Із довідки про встановлення кредитного ліміту видно, що останній для відповідача протягом 2009-2013 років збільшувався з 500 грн. до 9840 грн.

Як вбачається із виписки по особовому рахунку ( а.с. 101-123 ) та з розрахунку заборгованості ( а.с. 6-14 ), погашення кредиту неодноразово мало місце в т.ч. і протягом 2013-2014 р.р., в сумах понад 1000 грн.

З договору доручення, наказу про розірвання договору, а також з розрахунку заборгованості ( а.с. 6-14, 159-162 ) вбачається, що відповідач з 15.01.2013 року виконував в інтересах ПАТ роботу по стягненню з фізичних осіб заборгованості. Відповідно, йому зараховувалася на картковий рахунок заробітна плата, частина якої списувалася на погашення кредиту, як працівнику банку.

Отже, в матеріалах справи міститься достатньо доказів, які підтверджують видачу відповідачу кредитних коштів та користування ними протягом тривалого часу.

Твердження апелянта про те, що сторони, начебто, обумовили відсоткову ставку за кредитом у розмірі 22,80% на рік спростовуються як заявою відповідача ( а.с. 15, 164 ), так і розрахунком заборгованості, в яких зафіксована саме та відсоткова ставка за кредитом, про яку зазначає позивач 30% на рік. Увесь розрахунок заборгованості побудований саме на цій відсотковій ставці, що відповідачем також не спростовано.

Доводи апелянта у скарзі і щодо пропуску строків позовної давності підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності та обґрунтованості рішення суду (ст. 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Апеляційним судом на стадії апеляційного провадження правомірно та у межах наданих повноважень застосовується позовна давність за заявою, зробленою стороною у спорі під час розгляду справи в суді першої інстанції, до ухвалення рішення по суті спору.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 лютого 2015 року, за наслідками розгляду справи № 6-246цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для судів.

Частиною 3 статті 27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, достовірно знаючи про перебування справи в провадженні суду ( а.с. 44 ), клопотання про застосування строків позовної давності, до ухвалення судового рішення по суті спору не заявляв, справою не цікавився та жодного разу в судове засідання не з»явився.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 28 січня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді