АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/7154/14-ц Головуючий суддя І інстанції Федорова О. В.
Провадження № 22-ц/790/2063/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів: Кіся П.В.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства Банк «Меркурій» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ПАТ Банк «МЕРКУРІЙ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно, нежитлові приміщення № 1-7, в літ. «А-9», загальною площею 88,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Олімпійська, 9-А та належить на праві власності ОСОБА_3, для задоволення вимог ПАТ Банк «МЕРКУРІЙ» по погашенню заборгованості за Договором № 18-06П-16 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті в сумі 51 811,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2014 року (11,823346 грн. за 1 долар США), становить еквівалент 612 581,63 грн., у тому числі: 50 543,83 доларів США простроченої заборгованості за кредитом (еквівалент 597 597,19 грн.) та 1 267,36 доларів США (еквівалент 14 984,44 грн.) простроченої заборгованості за процентами, шляхом визнання права власності на неї за ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ»;

- визнати за ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ» право власності на нерухоме майно, яким є нежитлові приміщення № 1-7, в літ. «А-9», загальною площею 88,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Олімпійська.

В обґрунтування позову посилався на те, що 01.02.2008 року між Акціонерним комерційним банком "Меркурій", правонаступником якого є ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ», та ОСОБА_3 укладений Договір № 18-06П-16 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті з Додатковими угодами, за умовами якого Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового використання, грошові кошти у сумі 57 500,00 доларів США, зі сплатою 15% річних та кінцевим терміном погашення основної заборгованості 31 січня 2013 року.

У забезпечення виконання зобовязань по Кредитному Договору між Позивачем та Відповідачем - Іпотекодавцем, був укладений Іпотечний договір № 16-03-26 від 01.02.2008 року, посвідчений нотаріально, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку належні їй нежитлові приміщення № 1-7, в літ. «А-9», загальною площею 88,5 кв.м, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Олімпійська, 9-А.

Відповідачка зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 01.07.2014 року утворилась заборгованість у сумі 51 811,19 доларів США, що за курсом НБУ (станом на 01.07.2014 року) складає 612 581,63 грн., з яких: 50 543,83 доларів США - заборгованість за кредитом та 1 267,36 доларів США - прострочена заборгованість за процентами.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, нежитлові приміщення № 1-7, в літ. «А-9», загальною площею 88,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Олімпійська, 9-А, та визнати за ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ» право власності на вказане нерухоме майно

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позов ПАТ Банк «Меркурій» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно, яким є нежитлові приміщення № 1-7, в літ. «А-9», загальною площею 88,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Олімпійська, 9-А та належить на праві власності ОСОБА_4, для задоволення вимог ПАТ Банк «МЕРКУРІЙ» по погашенню заборгованості за Договором № 18-06П-16 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті в сумі 51 811,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2014 року (11,823346 грн. за 1 долар США), становить еквівалент 612581,63 грн., Визнано за ПАТ Банк «МЕРКУРІЙ» право власності на нерухоме майно, яким є нежитлові приміщення № 1-7, в літ. «А-9», загальною площею 88,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Олімпійська. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

В апеляційні скарзі ОСОБА_2 представник ОСОБА_3 ставить питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ Банк «Меркурій». Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, що відповідачка не укладала кредитний договір в іноземній валюті, також у копіях договору, додаткових договорах, заяв а також у паспорті ОСОБА_3 містяться різні підписи, які по візуальному обстеженню не є однаковими.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню а рішення суду першої інстанції слід скасувати з підстав, передбачених п. 4 я. 1 ст. 309 ЦПК України.

Приймаючи рішення про задоволення пзову районний суд виходив із того, що відповідачка не виконує умови кредитного договору належним чином у зв»язу з чим утворилась заборгованість і в рахунок виконання забезбезпеченого іпотекою зобовязання звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Проте, з такими висновками суду погодится не можна за таких підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2008 року між Акціонерним комерційним банком "Меркурій", правонаступником якого є ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ», та ОСОБА_3 укладений Договір № 18-06П-16 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті, а також в подальшому між сторонами укладені Додаткові угоди до цього договору.

Згідно з умовами вказаного договору Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового використання, грошові кошти у сумі 57 500,00 доларів США, зі сплатою 15% річних та сплатою інших обумовлених сум, з кінцевим терміном погашення основної заборгованості 31 січня 2013 року (а.с. 4-5, 9-12).

У забезпечення виконання зобов»язань по вказаному Кредитному Договору між Позивачем та Відповідачем був укладений Іпотечний договір № 16-03-26 від 01.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 реєстровий № 812 (а.с. 15).

Згідно з умовами п. 1.2 цього договору ОСОБА_6 (Іпотекодавець) у забезпечення зобовязань Іпотекодавця за кредитним договором передає в іпотеку Банку (ОСОБА_7) нежитлові приміщення № 1-7, в літ. «А-9», загальною площею 88,5 кв.м (далі - ОСОБА_7), що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Олімпійська, буд. 9-А.

Відповідно до п.2.1.3. Іпотечного договору, ОСОБА_7 має право у разі невиконання Іпотекодавцем умов Кредитного договору звернути стягнення на ОСОБА_7, в тому числі достроково та задовольнити за рахунок майна свою вимогу за Кредитним договором в обсязі, що визначаються на час виконання цієї вимоги, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобовязання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію ОСОБА_7.

ОСОБА_3 умови Договору № 18-06П-16 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті від 01.02.2008 року належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2014 року складає 51 811,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2014 року (11,823346 грн. за 1 долар США) становить еквівалент 612 581,63 грн., з яких: 50 543,83 доларів США - залишок простроченої заборгованості за кредитом та 1 267,36 доларів США - залишок простроченої заборгованості за процентами.

Відповідно до ст. 611 Цивільного Кодексу України, при порушенні зобов"язання наступають правові наслідки, що встановлені договором чи законом.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Пунктом 3.1 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на ОСОБА_7 здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з цим договором шляхом передачі права власності на ОСОБА_7, в рахунок виконання обов»язків Іпотекодавця за Кредитним договором, ОСОБА_7 чи продажу ОСОБА_7 від свого імені за вибором останнього.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку", договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Судом першої інстанції не встановлено наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, що передбачено умовами договору іпотеки як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 30. 03. 2016 року № 6 1851 цс 15

З урахуванням наведеного рішення суду першої інстанції слід скасувати у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року скаусвати.

Відмовити Публічному акціонерному товариству Банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства Банк «Меркурій» у задоволенні позову до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: П.В. Кісь

ОСОБА_1