Справа № 359/953/16-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/3188/16 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 26 01.07.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі: Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановила:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в Київській області, м. Бориспіль, ІІ провулок Польовий, буд.1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, борг у розмірі 189 242 гривень 05 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в Київській області, м. Бориспіль, ІІ провулок Польовий, буд.1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, витрати на оплату судового збору у розмірі 1892 гривень 43 копійок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту з'ясування обставин справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 частково.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 липня 2014 року ОСОБА_3 передала відповідачу грошові кошти у розмірі 5400 доларів США та 450 євро, а ОСОБА_2 зобов'язалась повернути грошові кошти до 01 січня 2015 року. Вказана обставина підтверджується копією розписки (а.с.9).

В суді встановлено, що відповідачка не заперечувала факт отримання грошових коштів в даному розмірі.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що з метою досудового врегулювання між сторонами спору, ОСОБА_3 направила на адресу ОСОБА_2 письмову вимогу про повернення коштів за договором позики від 06 липня 2015 року, що підтверджується чеком відділення поштового зв'язку від 22 січня 2016 року (а.с.13-14). Однак, ОСОБА_2 не повернула грошові кошти у строк та в розмірі, визначеними розпискою.

Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».

Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що «письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику».

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки».

Таким чином, суд прийшов до висновку, що між сторонами 06 липня 2014 року був укладений договір позики

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 виконала свої зобов'язання за договором позики та повернула грошові кошти.

Встановлено, що предметом договору позики у справі є іноземна валюта.

Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривні.

Разом із тим ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначати в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У відповідності до роз'яснень Верховного Суду України в п.14 постанови Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на 21 січня 2016 року 5400 доларів США еквівалентно 133169 гривень 63 копійок (24,661043 * 5400,00) та 450 євро еквівалентно 12104 гривень 01 копійок (26,897800 * 450).

З матеріалів справи вбачається, що згідно розписки ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу 464 долари США (а.с. 49). Даний факт позивач не заперечує.

У відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 27.01.2016 року у справі №6-771цс15. ВСУ прийшов до висновку, що офіційний індекс інфляції це знецінення - зниження купівельної спроможності грошової одиниці України - гривні, а не іноземної валюти, тому долар США у борговому зобов'язанні індексації не підлягає.

Тому, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 слід стягнути борг за договором позики у розмірі 133 830,92 грн. та 3% річних - 3373,09 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому варто стягнути з ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору у розмірі 1372,04 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в Київській області, м. Бориспіль, ІІ провулок Польовий, буд. 1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, борг у розмірі 137 204,01 грн., з яких: сума боргу за основним зобов'язанням - 133 830,92 грн. та 3% річних - 3373,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в Київській області, м. Бориспіль, ІІ провулок Польовий, буд. 1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, витрати на оплату судового збору у розмірі 1372,04 грн.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: