Номер провадження: 22-ц/785/4517/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 07 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Березівської районної державної нотаріальної контори, треті особи реєстраційна служба Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, ПАТ «Промінвестбанк» про скасування заборони відчуження обєкту нерухомого майна,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Березівської районної державної нотаріальної контори, треті особи реєстраційна служба Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, ПАТ «Промінвестбанк» про скасування заборони відчуження обєкту нерухомого майна, посилаючись на те, що їй на праві власності, після смерті 12 грудня 1993 року свого чоловіка ОСОБА_3 належить житловий будинок, що розташований по вул. Гагаріна,11 м. Березівка Одеської області, та земельна ділянка, площею 0,0776 га, для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). У грудні 2014 року вона звернулась до нотаріуса оформити договір дарування цього будинку, однак їй було відмовлено у його посвідченні внаслідок зареєстрованого 16 грудня 2006 року у «Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна» обтяження на нього, яке виникло на підставі повідомлення відділення м. Березівка Одеської області Державного банку СРСР від 17 жовтня 1980 року Березівській державній нотаріальній конторі про видачу ОСОБА_3 позички на суму 300 руб. строком на 5 років на капітальний ремонт житлового будинку №11 по вул. Гагаріна м. Березівка Одеської області. Оскільки накладена державним нотаріусом заборона відчуження будинку не знята, яка сталася внаслідок отримання ОСОБА_3 у 1954 році в Одеській обласній конторі Будбанку СРСР позички на індивідуальне будівництво, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила скасувати заборону відчуження обєкту нерухомого майна.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала.

Представники Березівської районної державної нотаріальної контори, ПАТ «Промінвестбанк», Реєстраційної служби Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 07 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Березівської районної державної нотаріальної контори, треті особи реєстраційна служба Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, ПАТ «Промінвестбанк» про скасування заборони відчуження обєкту нерухомого майна відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом не повно зясовані всі обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуємоє рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою ОСОБА_2 не надано жодного належного доказу, який з достовірністю підтверджував би про відсутність підстав для заборони відчуження нерухомого майна, а саме будинку №11 по вул. Гагаріна м. Березівка Одеської області.

Однак з таким висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набув чинності з 01 січня 2004 року, положення ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

З матеріалів справи вбачається, що договір позики між Будбанком СРСР та ОСОБА_3 виник до набрання чинності ЦК України, в редакції 2003 року, а тому до даних правовідносин необхідно застосовувати положення Цивільного Кодексу України, в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 383 ЦК України (в редакції 1963 року), позички громадянам видаються банками СРСР у випадках і в порядку, що визначаються законодавством Союзу РСР.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 30 грудня 2014 року, отримавши витяг за результатами пошуку інформації про обтяження на обєкт нерухомого майна, ОСОБА_2 стало відомо про те, що на будинок № 11 по вул. Гагаріна в м. Березівка Одеської області накладена заборона на підставі архівного запису № 31/1980 від 17.10.1980 року (а.с. 13).

Власницею даного будинку після смерті ОСОБА_3, який помер 12 грудня 1993 року є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.06.1994 року (а.с. 7-8).

Після цього ОСОБА_2 отримала у власність земельну ділянку площею 0,0776 га, яка розташована за № 11 по вул.. Гагаріна в м. Березівка Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 06 листопада 2014 року (а.с. 10).

Відповідно до архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву Головного управління юстиції в Одеській області в матеріалах архівного фонду № 66, серед документів, переданих на державне зберігання Березівською державною нотаріальною конторою, дійсно міститься повідомлення Державного банку СРСР (відділення в м. Березівка Одеської області) від 17 жовтня 1980 року про видачу Одеським Будбанком позички ОСОБА_3, у сумі 300 рублів, терміном на 5 років на капітальний ремонт житлового будинку у м. Березівка по вул.. Гагаріна, 11. Згідно повідомлення про видачу позички, державним нотаріусом накладена заборона (а.с 16).

В матеріалах справи також міститься повідомлення про надання позички ОСОБА_4 , та заборона на відчуження майна (а.с. 46).

Згідно з листом Національного банку України, документи Будбанку СРСР на зберігання до архіву НБУ не передавалися, а внаслідок реорганізації банківської системи колишнього СРСР правонаступником Будбанку СРСР є ПАТ «Промінвестбанк» (а.с. 20).

На звернення ОСОБА_2 до « Промінвестбданку», вона отримала відповідь, з якої вбачається, що до складу «Промінвестбанку» не входив державний банк, але вони добровільно виконували комплексне банківське обслуговування юридичних та фізичних осіб за кредитними та депозитними договорами, що були укладені установами державного банку. На цей час кредитна заборгованість ОСОБА_3, в банку не обліковується (а.с. 29).

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_3 отримав в Будбанку СРСР позику у розмірі 1000 рублів у 1954 році, на будівництво, яка була погашена в повному обсязі, про що в матеріалах справи міститься довідка від 06 квітня 1965 року (а.с. 17).

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Враховуючи, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність у відповідності до ст. 3 ЦК України, звертаючи увагу на ту обставину, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримала свідоцтво про право власності на будинок, отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку, неодноразово зверталась до державних та комерційних установ з приводу отримання її чоловіком позички у державному банку, відсутність доказів того, що дійсно на цей час існує будь яка заборгованість померлого ОСОБА_3 перед неіснуючим Будбанком СРСР, та приймаючи, як належний доказ - довідку про повне погашення ОСОБА_3 позички, судова колегія прийшла до висновку, що рішення відповідно до положень ч.1, 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 07 квітня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Березівської районної державної нотаріальної контори, треті особи реєстраційна служба Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, ПАТ «Промінвестбанк» про скасування заборони відчуження обєкту нерухомого майна задовольнити.

Скасувати обтяження: заборону (архівний запис № 31/1980 від 17.10.1980 року) на відчуження будинку за адресою: Одеська область м. Березівка, вул.. Гагаріна, 11, накладену на підставі повідомлення б/н Державного банку СРСР, Березівське відділення від 17.10.1980 року, накладену Березівською районною державною нотаріальною конторою 16.12.2006 року, за реєстраційним номером обтяження 4235582 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________О.Г. Журавльов

______________________________________Н.В. Ісаєва