Справа №490/9289/15-ц 09.06.2016 09.06.2016 09.06.2016
Справа 490/9289/15-ц
Провадження № 22 ц/784/1264/16 Головуючий у 1-й інстанції Мамаєва О.В.
Категорія 25 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

9 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2016 року

за позовом

ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6», третя особа ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» (далі страхова компанія, ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6»), про стягнення 11635 грн. 40 коп. страхового відшкодування, 0 грн. 39 коп. пені по заборгованості із невиплаченого страхового відшкодування, 184 грн. 15 коп. втрат від інфляції, 115 грн. 72 коп. 3% річних за користування чужими коштами та 20 000 грн. моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначив, що користується автомобілем HYNDAI модель Santa Fe, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі автомобіль, автомобіль HYNDAI, транспортний засіб). 16 березня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування «Каско без виключень» №00228 наземного транспорту автомобіля.

20 квітня 2015 року, під час дії вказаного договору, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок чого було пошкоджено передній бампер його автомобіля. Про страхову подію він повідомив страховика за телефоном гарячої лінії та 21 квітня 2015 року подав письмову заяву про страховий випадок.

Страхова компанія визначила витрати на ремонт автомобіля у розмірі 8433 грн. 35 коп. та 14 травня 2015 року прийняла рішення про виплату страхової суми. Однак вказана сума розрахована неправильно.

Так, згідно калькуляції ремонту автомобіля після ДТП від 27 квітня 2015 року, яка надана відповідачем, він визначаючи вартість ремонту автомобіля, безпідставно застосував коефіцієнт пропорційності 0,7228, оскільки з моменту укладення договору страхування до настання страхового випадку ціна на автомобіль не зросла. Рішення про виплату навіть визначеної суми відшкодування було прийнято у порушення строків, передбачених п.24.2.1 договору, а із вказаної суми незаконно відраховані несплачені страхові платежі за весь період дії договору.

Дійсна вартість ремонтних робіт, проведених за його рахунок складає 11635 грн. 40 коп., яку повинно відшкодувати страхова компанія. Також остання повинна сплатити йому пеню, інфляційні втрати, 3% річних, а також моральну шкоду, завдану внаслідок пошкодження його майна.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. З нього на користь держави стягнуто 974 грн. 40 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про задоволення його позовних вимог. На думку заявника, висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального права, а суд безпідставно не взяв до уваги його доводів та наданих ним доказів. Крім того, суд безпідставно стягнув з нього судовий збір.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів справи, зокрема зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29 жовтня 2013 року вбачається, що автомобіль HYNDAI зареєстровано за ОСОБА_5, третьою особою у справі. Автомобілем поряд з власником користується позивач.

16 березня 2015 року між ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско без виключень» №002228, за яким застраховано вказаний автомобіль із визначенням 239000 грн. страхової суми, яка дорівнювала дійсної вартості транспортного засобу (а.с. 6). Договором були визначені страхові ризики, в тому числі ДТП, загальний страховий платіж - 11161 грн. 30 коп. та зазначено в якості вигодонабувача за договором - ОСОБА_2

Порядок розрахунку страхової виплати передбачено п. 23.4.1. Правил добровільного страхування наземного транспорту (далі Правила). Зокрема при розрахунку виплати береться, розмір матеріального збитку, коефіцієнт пропорційності, франшиза, яка складає 1 % від страхової суми - 2390 грн., страхові виплати, отримані від третіх осіб, застраховані виплати, передбачені п.17.1.5 Правил та несплачені платежі.

20 квітня 2015 рок на перехресті вул. Пушкінської та пр. Леніна у м. Миколаєві сталася ДТП за участю позивача. Він, керуючи автомобіль HYNDAI допустив зіткнення з автомобілем «Шевроле Еванда» з реєстраційним номером ВЕ 0295 АВ, під керуванням водія ОСОБА_7 Внаслідок ДТП автомобіль HYNDAI було пошкоджено.

Згідно з п.24.2.1 Правил, умов договору страхування, ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6», у разі настання події, за якою передбачена умова страхування «Експрес-виплата», компанія повинна прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування та провести його виплату протягом 5 робочих днів з дня надання страхувальником страховику заяви про подію та необхідних документів. В даному випадку вказані дії відповідач повинен був здійснити до 28 квітня 2015 року.

У вказаний період часу відповідне рішення страховою компанією прийнято не було та страхове відшкодування у встановлений строк не виплачено. Не отримавши страхового відшкодування як вигодонабувач, позивач уклав з відповідачем договір, яким визначено іншого вигодонабувача. Так, 5 травня 2015 року між ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6» та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір №1 про внесення змін до договору добровільного страхування наземного транспорту, яким змінено редакцію п.3 договору. Вигодонабувачем за договором визначено ОСОБА_5 (а.с. 39).

Після цього, 12 травня 2015 року страховиком прийнято рішення про страхове відшкодування за договором в розмірі 3705 грн. 63 коп., виходячи з 8433 грн. 35 коп. вартості відновлювального ремонту автомобіля HYNDAI (а.с.40-46). Страховик розрахував суму відшкодування за формулою: св=рмз*кп-ф-свво+зв-нп, де св - страхова виплата, рмз - розмір матеріального збитку (8433,35 грн.) кп- коефіцієнт пропорційності (239000/330654,87 - страхова сума і дійсна вартість транспортного засобу = 0,7228), ф - франшиза - 2390, свво- страхові виплати отримані від третіх осіб, зв - застраховані виплати, передбачено п.17.1.5, нп - несплачені страхові платежі 8370 грн. 97 коп.

Вказана сума була зарахована в частину несплачених другого та третього чергових платежів страхувальника за договором страхування. Визначаючи розмір платежів страхувальника, відповідач виходив з положень договору. Зокрема, відповідно до п. 21.1.11 договору, страхувальник протягом 3 робочих днів з дати надання страховику письмової заяви про подію повинен сплатити страховику несплачені страхові платежі за наступні періоди страхування. Платежі визначалися рівними сумами по 2790 грн. 33 коп., та мали бути виплачені згідно п.10.1-10.3 договору чотирма виплатами: з 17 березня по 16 червня 2015 року, з 17 червня по 16 вересня 2015р., з 17 вересня 16 грудня 2015 року та з 17 грудня 2015 року по 16 березня 2016 року. Позивачем внесено лише один платіж, 17 березня 2015 року у розмірі 2790 грн. 33 коп. (а.с. 25). Відповідно до п.21.1.11 договору, несплачені страхові платежі зараховані при визначенні суми страхового відшкодування.

2 червня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до страховика із заявою про дострокове припинення договору страхування у зв'язку із невиконанням страховиком п.24.2.1 договору, тобто невиплати страхової суми (а.с.17). Того ж числа між сторонами укладено додатковий договір про дострокове припинення дії договору каско без виключень, в якому сторони узгодили суму страхової премії, що підлягає поверненню 21 грн. 21 коп. В договорі зазначено, що він припиняє дію 16 червня 2015 року у 00 год. 00 хв.(а.с. 18).

Як виходить зі змісту позовних вимог, позивач просив про стягнення страхового відшкодування, яке неправомірно не виплачено йому, як він вважає, під час дії договору страхування.

Однак, на час подачі позову, первісні правовідносини, що виникли між сторонами, змінилися внаслідок укладення ними угоди про припинення договору страхування, яким визначена сума страхової премії, розрахована з урахуванням належного до виплати страхового відшкодування. Позивач, у звязку з цим, мав право ставити питання про виплату страхової премії, яка підлягає поверненню, в тому числі, оспорювати її суму у звязку з неправильним, як він вважає, визначенням суми страхового відшкодування.

Між тим, таких вимог, вимог про недійсність договору дострокового припинення договору страхування повністю або частково, в частині визначення страхової суми, яка підлягає йому виплаті, як і вимог про повернення сплачених ним страхових сум при достроковому припиненні ним договору, ОСОБА_2 не заявляв.

У звязку з чим, суд розглянувши спір за заявленими підставами, обґрунтовано відмовив в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем його доводів щодо неправильності суми відшкодування, яку повинно було виплатити йому ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6».

Також, суд першої інстанції виходив з того, що на час страхового випадку вигоданабувачем за договором був позивач, який мав право вимоги за договором страхування. Вказані висновки сторонами не оспорені.

Колегія суддів погоджується з висновками суду по суті спору.

Доводи в апеляційній скарзі суперечать доказам у справі та вимогам матеріального права.

Всі доводи, що стосуються неправильного розрахунку з позивачем при припиненні договору страхування не можуть бути взяті до уваги, оскільки, як згадано, виходять за межі і підстави позову.

Є недоведеними достовірними та допустимими доказами твердження в апеляційній скарзі про неправильність визначення страховою компанією суми страхового відшкодування та застосування згаданого коефіцієнту.

Сторони у договорі добровільного страхування зазначили дійсну вартість застрахованого транспортного засобу - 239000 грн., визначивши в такому розмірі й страхову суму.

Відповідно до п.17.1.2 договору, дійсна вартість застрахованого транспортного засобу (ЗТЗ), це вартість, на яку можливе відчуження вказаного засобу на ринку подібних транспортних засобів на дату оцінки за угодою оцінки, укладеною між продавцем та покупцем після проведення відповідного маркетингового дослідження за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. При цьому подібний транспортний засіб - це транспортний засіб, який за своїми характеристиками та/або властивостями подібний до ЗТЗ і має таку саму інвестиційну привабливість.

У п.17.1.8 договору визначено, що коефіцієнт недострахування (пропорційності) складає співвідношення страхової суми, встановленої договором для ЗТЗ, до дійсної вартості цього ЗТЗ на дату настання страхового випадку. Якщо результат співвідношення страхової суми, встановленої договором для ЗТЗ до дійсної вартості цього ЗТЗ становить "0,9" та більше, то коефіцієнт недострахування (пропорційності) приймається за "1". Якщо (п. 17.1.8.2) результат співвідношення страхової суми, встановленої договором для ЗТЗ до дійсної вартості цього ЗТЗ становить менше "0,9", то отриманий результат приймається як коефіцієнт недострахування (пропорційності).

Аварійним комісаром 12 травня 2015 року визначено ринкова вартість автомобіля HYNDAI станом на 20 квітня 2015 року в розмірі 330 654 грн. 87 коп. (а.с. 36). Позивач ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надав доказів на спростування як вартості транспортного засобу, так й розрахунку, проведеного аварійним комісаром.

Як виходить з доказів у справі, 12 червня 2015 року ОСОБА_2 і представник виконавця ФОП ОСОБА_8 склали акт про виконання робіт по ремонту автомобіля HYNDAI Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вартість робіт склала 11635 грн. 40 коп. (а.с. 22). Однак, суд обґрунтовано не взяв до уваги докази про витрати позивача на відновлення автомобіля, надані після припинення дії договору в заяві претензії від 22 липня 2015 року ( а.с. 23).

За викладеного, у колегії суддів немає підстав вважати висновки суду першої інстанції у вказаній частині необґрунтованими, а договір про припинення договору страхування з визначенням страхових сум, як згадано, не визнано недійсним.

Погоджуючись з рішенням суду про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди колегія суддів, крім згаданого, враховує, що предметом договору відповідно до його п.3, є майнові інтереси страхувальника. Страхові випадки, а отже і підстави виплати відшкодування зазначені в договорі та п.п.19.1.1 -19.1.6 Правил, на які є посилання в п. 6 договору страхування, не містять умов виплати моральної шкоди через настання страхових випадків. Правилами, розділом 21, передбачено лише відшкодування майнових витрат страхувальника.

Щодо порушення прав позивача діями відповідача, на що він посилається в позовній заяві, то вказаних обставин не доведено. До того ж, спірне питання виникло із договірних правовідносин, а договір страхування відшкодування моральної шкоди у вказаних позивачем випадках не передбачає.

Разом з тим, колегія суддів вважає , що рішення в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню, оскільки до апеляційного суду позивачем надано оригінали квитанції про сплату судового збору при подачі позову. Ухвалюючи рішення в цій частині, колегія суддів бере до уваги, що оплата судового збору хоча й проведена після подачі позовної заяви, але до ухвалення рішення по суті спору. У звязку з чим, зарахування вказаних коштів не суперечить вимогам ст.ст. 1, 70, 89 ЦПК України. Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову, то при скасуванні рішення в частині судового збору, нове рішення, з врахуванням вимог ст. 89 ЦПК України, в цій частині не ухвалюється.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2016 року в частині стягнення судового збору на користь держави скасувати.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий О.Я.Мурлигіна

Судді: В.І. Козаченко

ОСОБА_9