ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8716/16-ц
провадження № 2/753/4945/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Кубів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про зняття арешту з майна

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт з належного нерухомого майна і заборону на його відчуження, накладені постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 06.10.2014 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 2604/21455/2012 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 28.09.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного рішення суду, 22.02.2013 року судом видано виконавчий лист, який був пред'явлений на виконання до Дарницького районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. 06.10.2014 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, з метою стягнення боргу по аліментам, винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності. Позивач стверджує, станом на 01.05.2016 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, у зв'язку з чим він і звернувся до суду з заявою про зняття арешту з майна.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи, Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив.

Третя особа, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

22.02.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2604/21455/2012, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.09.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

06.10.2014 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, з метою стягнення боргу по аліментам, винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 06.10.2014 року за боржником ОСОБА_2 зареєстровано публічне обтяження, а саме арешт рухомого майна відповідно до постанови про арешт майна боржника та заборона його відчуження у ВП № 37631903 від 06.10.2014 року.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості Д№7 від 05.05.2016 року станом на 01.05.2016 року за ОСОБА_2 відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржник.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, які були підставою для накладення постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 06.10.2014 року арешту на належне ОСОБА_2 рухоме та нерухомого майно і заборону на його відчуження відпали, тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 57, 60, 88, 174, 212 -215, 223, 294 ЦПК України, ст.ст.316, 319, 321, 328, 391 ЦК, ст.ст.52, 55, 57, 60 Закону України "Про виконавче провадження", суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з належного ОСОБА_2 рухомого та нерухомого майна і заборону на його відчуження, накладені постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 06.10.2014 року у ВП № 37631903.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА