СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. №6/759/558/16
ун. №759/9282/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Ю.В.

за участю секретаря - Севрюк К.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва подання старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві Костенко А.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві Костенко А.О. звернувся до суду з поданням, в якому просить обмежити виїзд за кордон (за межі України) громадянина ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до повного погашення заборгованості за виконавчим документом, мотивуючи тим, що у відділі державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 2/759/4432/12 від 10.02.2014 р., виданий Святошинський районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи заборгованості у сумі 633 410, 55 грн. До теперішнього часу ОСОБА_3 заборгованість не погашена, уникає зустрічі з державним виконавцем, а відтак відділ фактично не має змоги виконати рішення щодо стягнення боргу. Державному виконавцю відомо, що ОСОБА_3 періодично виїжджає до інших країн, а тому виникає реальна загроза виконання рішення суду, що є недопустимим з огляду на чине законодавство України.

Представник Святошинського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до вимог п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до вимог п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01.02.2013 року про "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Зі змісту ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що ухилення боржника від виконання судового рішення повинно виражатися в його діях чи бездіяльності, які доводять таке ухилення, а саме: боржник має роботу, але не надає про це відомості державному виконавцю, боржник має грошові кошти, але не пересилає їх стягувачам, боржник має майно, на яке може бути накладене стягнення, але приховує його тощо.

Всупереч цим положенням державним виконавцем не надано доказів щодо необхідності застосування додаткового заходу впливу, з метою забезпечення належного виконання боржником рішення суду у вигляді тимчасового обмеження виїзду боржника за межі України.

Суд звертає увагу, що матеріали подання не містять підтверджень про вручення копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику ОСОБА_3.

Окрім того, до подання не додано даних про наявність у боржника документа громадянина України на право виїзду з України і в'їзду в неї, перелік яких зазначений в ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», що є підставою для вирішення питання про відмову у виїзді за кордон, тимчасово затримати або вилучити паспорт.

Крім того, в поданні зазначено, що державному виконавцю відомо, що ОСОБА_3 періодично виїжджає до інших країн, однак жодного підтвердження суду не надано.

На підставі статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», ст.377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві Костенко А.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В.Войтенко