Справа № 303/977/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.,

з участю секретаря : Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Дельта Банк на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 липня 2015 року за позовом ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк про зобовязання сплатити грошові кошти з банківського рахунку, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ПАТ Дельта Банк в якому вказала, що 05.05.2014 року між нею та банком укладено договір про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «myDelta» та договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку. У день укладення зазначених договорів і відкриття банком поточного рахунку у гривнях ОСОБА_1 внесла на нього 19000грн., який у подальшому поповнювала.

16 травня 2014 року через систему «myDelta» нею відкрито в банку депозитний рахунок шляхом укладення відповідного договору на який переказала з поточного рахунку 180000грн. Строк дії депозитного рахунку закінчився 12.11.2014 року, після чого кошти банком були перераховані на поточний рахунок. Однак на її неодноразові заяви видати належні їй грошові кошти, банк такі повністю їй так і не видав. Станом на 08.02.2015 року залишок коштів на її поточному рахунку становив 118616,79грн. Посилаючись на те, що банк не виконує своїх зобовязань, просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.07.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1, задоволено. Зобовязано ПАТ Дельта Банк видати ОСОБА_1 всі грошові кошти, що містяться на її поточному рахунку.

Заперечуючи рішення суду першої інстанції ПАТ Дельта Банк подав апеляційну скаргу в якій ставить вимогу про скасування такого рішення суду та ухвалення нового рішення про відхилення позовних вимог. Мотивує свої вимоги тим, що таке ухвалено в порушення вимог процесуального законодавства, та неправильного застосування норм матеріального права.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 16.10.2015 року, скасовано рішення суду першої інстанції, та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення апеляційного суду, представник позивача в особі ОСОБА_2 подав касаційну скаргу. За результатами розгляду якої, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2016 року, задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1, а рішення апеляційного суду Закарпатської області від 16.10.2015 року скасовано й справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Скасовуючи рішення апеляційної інстанції, касаційний суд зазначив, що апеляційний суд не оцінив наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, не зазначив обставин, якими б спростовувалися доводи апеляційної скарги та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в звязку із запровадженням у відповідача тимчасової адміністрації.

Та виходячи з вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки й мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача в особі ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанціїї залишити без змін.

Інші сторони у судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Про причини неявки апеляційний суд не повідомили, і заяви про відкладення розгляду справи не подали. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглядати скаргу за їх відсутності.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 212 - 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається, рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає. Та через це підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У силу вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. А звідси, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А ч. 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі, і щодо яких у сторін виникає спір.

Протягом судового розгляду справи, судом встановлено, що 02.03.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ Дельта Банк та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На час запровадження в ПАТ Дельта Банк тимчасової адміністрації кошти позивача в цьому банку знаходились на поточному рахунку, відкритому на її імя.

Згідно з п. 16 ст. 2 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, повязаних із виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України в таких правовідносинах.

Та ст. 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, у національній валюті України.

Крім того, кошти, які просила стягнути позивач, знаходяться на її поточному рахунку, а не на вкладному банківському рахунку, у звязку з чим, обмеження встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону не поширюються на виплати з такого рахунку.

Банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Станом на 23.01.2015 року, залишок коштів на поточному рахунку позивачки становив суму 118616,79 гривень, Т.1, а.с. 10.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка включена до списку виплат, що здійснює Фонд і 19.06.2016 року, та через Укрексімбанк отримала грошові кошти в розмірі 114903,52 гривні, а тому залишок невиплаченої суми, яка знаходиться на поточному банківському рахунку ОСОБА_1, становить 3713,27 гривень, які й підлягають виплаті.

Звертаючись із позовом до ПАТ Дельта Банк про здійснення виплат грошових коштів із поточного банківського рахунку №1590, позивачка виходила з того, що саме між нею і банком існують матеріально-правові відносини із приводу виконання укладеного між ними договору у відповідності до взятих на себе зобовязань.

До Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із позовом ОСОБА_1 не зверталась, а також не оскаржувала дії останнього із приводу невиконання обовязків передбачених ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, системний аналіз норм ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб свідчить про те, що нездійснення задоволення вимог вкладників, крім тих, що зазначені в п. 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону, стосується заборони проведення виплат Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на вимогу клієнта, коли безпосередньо позов заявлено до уповноваженої особи Фонду, яка набула прав та обовязків органів управління банку (статті 36, 37 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб).

Зважуючи на встановлені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити, та ухвалити в звязку із цим нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

У матеріалах справи знаходиться Договір про надання правової допомоги від 17.02.2015 року до якого додано Додаток №1 від 17.02.2015 року, а саме, Розрахунок вартості правової допомоги, яка становить загальну суму 4560,00 гривень за 9,5 годин витраченого часу, Т.1, а.с. 23, 24.

За приписами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних із розглядом судових справ, належать витрати на правову допомогу (ст. 84 ЦПК України).

А звідси, підлягають до стягнення з ПАТ Дельта Банк на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 4560,00 гривень.

Вимоги ОСОБА_1 стосувались суми 118616,79 гривень, судовий збір з якої становив суму 1186,16 гривень. За подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, сплачується 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ Про судовий збір). Тому, судовий збір за подання апеляційної скарги, становить суму в розмірі 1304,77 гривні (118616,79 х 1% = 1186,16 грн. х 110%), яку слід стягнути на користь держави з ПАТ Дельта Банк.

Зважуючи на викладене та керуючись статтями 307, 309, 314, 316, 317 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", задоволити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 липня 2015 року, змінити, ухваливши нове рішення.

Публічному акціонерному товариству Дельта Банк виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, які знаходяться на поточному банківському рахунку №1590 у сумі 3713,27 гривень.

У виплаті решти грошових коштів, відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Дельта Банк на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 4560,00 гривень виплат на правову допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Дельта Банк на користь держави суму в розмірі 1304,77 гривні, судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ______________________

Судді : ______________________

______________________