Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа - ОСОБА_6, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на: 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами; 1/2 частини земельної ділянки площею 3,572 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/2 частини земельної ділянки площею 1 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, та 1/2 частини майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства, вартістю 13 820 грн.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 14 квітня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 86,60 кв. м, житловою площею 33,10 кв. м, що належав його батькам - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 3,572 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, яка розташована на території Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданим Сквирською районною державною адміністрацією Київської області 22 жовтня 2004 року, що належала його батьку ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 1,0000 га, кадастровий номер: НОМЕР_3, яка розташована на території Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданим Горобіївською сільською радою Сквирського району Київської області 21 серпня 2008 року, що належала його матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частини майнового паю у розмірі 13 820 грн, що знаходиться у колективній власності КСП «ім. Шевченка», реорганізованого у ТОВ «ім. Шевченка», у с. Лаврики Сквирського району Київської області, посвідченого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_5, виданим Горобіївською сільською радою Сквирського району Київської області 8 жовтня 2002 року, що належав його батьку ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись та порушення судом норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Згідно з правилами ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, які разом із розпискою надсилаються поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною. Особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

З матеріалів справи та доводів касаційної скарги вбачається, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції проведено з порушенням наведених вимог закону, без участі позивача й за відсутності у матеріалах справи жодних даних про те, що його у встановленому законом порядку було повідомлено судовою повісткою про час і місце розгляду справи в апеляційному суді. Наявний у матеріалах справи конверт зі зворотнім повідомленням (а. с. 180), який повернуто до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», не є доказом виконання судом вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України, тобто не є розпискою, оскільки відсутній підпис заявника і не є фіксацією повідомлення по дату судового засідання.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Розглянувши справу за відсутності позивача, порушивши конституційне право останнього на участь у судовому засіданні та проігнорувавши вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, суд апеляційної інстанції його позицію та доводи не з'ясував і не забезпечив можливості переконувати суд в обґрунтованості своїх тверджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_7, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак Головуючий Судді: