Провадження № 2/234/399/16
У Х В А Л А

про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи

08 лютого 2016 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

судді Марченко Л.М.

при секретарі Овчаровій Ю.Д.

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та показала, що 17.07.2015 року помер її батько ОСОБА_5 Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить квартира по вул.Двірцева, 30-27 у м.Краматорську. Коли вона, як спадкоємиця першої черги, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, вона зясувала, що мається заповіт від 29.08.2013 року на користь сторонньої людини відповідачки ОСОБА_3 Вона заперечує проти дійсності цього заповіту, оскільки останні роки життя батько ОСОБА_5 був хворим, переніс три інсульти, після чого був лежачим та не міг говорити, не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому не міг усвідомлювати правочину заповіту. На підставі ст.225 ЦК України просить суд визнати заповіт від 29.08.2013 року, складений ОСОБА_5 та посвідчений Першою Краматорською держнотконторою, недійсним.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 підтримала доводи своєї довіритель ниці та просила позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала та показала, що була з дитинства знайома з ОСОБА_5, між ними виникла «перша любов», а потім життя розвело, кожний влаштував особисте життя, одружився. Будучи вже розлученим, ОСОБА_5 зустрів її у 2013 році та вони вирішили співмешкати, у звязку з чим у квітні 2013 року ОСОБА_5 переїхав до неї жити на вул.Доменщиків, 7-1 у м.Краматорську. Приблизно у липні 2013 року у ОСОБА_5 був скандал з донькою ОСОБА_1, якій він виявився непотрібним, у звязку з чим останній вирішив все своє майно заповідати їй (ОСОБА_3І.). На початку серпня 2013 року ОСОБА_5 з інсультом потрапив до лікарні, де побоюючись за своє життя, реалізував свою волю та у присутності нотаріуса, адвоката, свідків 29.08.2013 року склав заповіт. В наслідок перенесеного інсульту ОСОБА_5 був лежачим, практично не говорив, але був цілком адекватним, вимовляючи окремі слова, зокрема «так» чи «ні», робив рухи головою та жести руками, які відповідали значенню. Після лікування вона забрала його з лікарні та доглядала до січня 2015 року. Далі у звязку з пологами доньки вона відїздила до РФ, у звязку з чим ОСОБА_5 доглядав його брат ОСОБА_6 В квітні 2015 року вона на незначний час повернулася до м.Краматорська та дізналася, що ОСОБА_5 доглядає донька ОСОБА_1 Коли повернулася з РФ у серпні 2015 року, дізналася, що у липні 2015 року ОСОБА_5 помер. Просить в позові відмовити, оскільки вважає, що на момент складання заповіту від 29.08.2013 року ОСОБА_5 хоча й мав фізичні вади, але в психічному стані був здоровим.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_4 підтримав заперечення своєї довірительниці та просив в позові відмовити.

Суд вислухав учасників по справі,

свідка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у судовому засіданні показав, що доводиться чоловіком позивачці ОСОБА_1, у шлюбі з 2005 року. ОСОБА_5 знав як батька дружини, що мешкав окремо. Відносини були нормальні. З літа 2012 року поведінка ОСОБА_5 стала не зовсім адекватною. Останній в розмові повторювався; мав провали у памяті; коли він його у гаражі попросив подати молоток, то батько приніс зубило. У серпні 2013 року батько переніс третій інсульт та коли він його провідував у лікарні, батько був у критичному стані, мав «скляні» очі, не розмовляв, жести були хаотичні,

свідка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який у судовому засіданні показав, що товаришує з сімєю позивачки ОСОБА_1, у звязку з чим інколи бачив її батька ОСОБА_5 Останній здавався йому нормальним, але приблизно з грудня 2012 року його поведінка змінилася. ОСОБА_5 мав безумний пустий погляд; останній якось купив сковороду та відламав від неї ручку, пояснивши, що зробив це, оскільки яєчня швидко остиває, тобто висловлював явну маячню. При зустрічі інколи не впізнавав його (свідка) або сприймав його як свого батька чи сина,

свідка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, який у судовому засіданні показав, що був знайомий з ОСОБА_5 приблизно 20 років, мали дружні стосунки, неодноразово зустрічалися на свята, на дні народження, їздили по гриби. Під час зустрічі у листопаді-грудні 2012 року останній поводив себе адекватно, вони спілкувалися з приводу авто, життя онуків. Коли зіткнулися на вулиці приблизно у травні 2013 року, ОСОБА_5 якось дивно на нього поглянув, не відразу впізнав та пішов, спілкуватися на став. Пізніше він з ОСОБА_5 не зустрічався,

свідка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка у судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з відповідачкою ОСОБА_3 за адресою: м.Краматорськ, вул.Доменщиків, 7-2. ОСОБА_5 вона знала як сусіда з весни 2013 року, оскільки останній проживав разом з ОСОБА_3 по вул.Доменщиків, 7-1. Під час спілкування, останній висловлював намір скласти заповіт на користь співмешканки ОСОБА_3 Якось у серпні 2013 року ОСОБА_5, будучи у психічному плані адекватним, допомагав їй вішати на вулиці килим для просушування, а пізніше того ж дня потрапив до лікарні з інсультом. Після виписки з лікарні вона інколи провідувала сусіда ОСОБА_5, який фізично був слабким, йому було важко розмовляти, але останній адекватно давав розуміти свої потреби шляхом жестів руками, слів «так» чи «ні»,

свідка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка у судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з відповідачкою ОСОБА_3 за адресою: м.Краматорськ, вул.Доменщиків, 18-1, підтримує з відповідачкою дружні стосунки. З 2013 року відповідачка стала проживати спільно з ОСОБА_5 Їй (свідку) відомо, що останній раніше переніс два інсульти, але поводив себе повністю нормально, ніякої дивини вона не помічала. З розмови з ОСОБА_5 їй відомо, що у нього від шлюбу є донька Елліна, але стосунки з колишньою дружиною та донькою погані, оскільки вони вигнали його з житла. У серпні 2013 року ОСОБА_5 потрапив до лікарні з новим інсультом, де за ним доглядала ОСОБА_3 та забрала його додому після виписки. Провідуючи його у лікарні та пізніше, вона (свідок) бачила, що ОСОБА_5 не міг ходити, знаходився у ліжку, був обмежений у мовленні, але поводив себе адекватно та спілкувався шляхом кивків, жестів руками, говорив «так» і «ні»,

свідка ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, який у судовому засіданні показав, що у серпні 2013 року він проходив повз лікарні, коли до нього звернувся раніше незнайомий чоловік, який представився адвокатом ОСОБА_13 та запропонував бути присутнім в якості свідка під час посвідчення у лікарні заповіту, на що він погодився. В палаті окрім нього перебували хворий чоловік, адвокат, нотаріус, ще один свідок, відповідачка ОСОБА_3 та інші хворі. Адвокат та нотаріус спілкувалися з хворою людиною у ліжку з приводу заповіту, хворий щось намагався говорити, але тихо, у звязку з чим до нього нахилялися адвокат та нотаріус. Також хворий чоловік відповідав за запитання жестами рук, говорив «так» і «ні». Він здавався тяжко хворим, але адекватним, оскільки його жести та відповіді були розумні та співвідносилися із суттю розмови. Лікар до палати заходив. Під час його (свідка) присутності нотаріус нічого не друкував, текст не писав, в голос не читав. У адвоката мався готовий документ, який він (свідок) підписав, погодившись з тим, що людина, яка складала заповіт, була психічно здоровою,

свідка ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка у судовому засіданні показала, що вона є приятелькою відповідачки ОСОБА_3 На день народженні останньої 03.04.2013 року вона познайомилася з ОСОБА_5, який проживав разом з відповідачкою. Пізніше в ході розмови ОСОБА_5 якось повідомив їй, що «донька залишила його без штанів», у звязку з чим він має намір все заповідати ОСОБА_3 Був повністю психічно адекватним. У серпні 2013 року ОСОБА_5 потрапив до лікарні. Після виписки останнього з лікарні вона (свідок) допомагала ОСОБА_3 доглядати за ОСОБА_5, в тому числі намагалася якось його розважити, щось розповісти. Останньому було важко розмовляти, але він цілком адекватно спілкувався рухами рук, міг сказати «так» і «ні», дивився телевізор,

свідка ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка у судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з відповідачкою ОСОБА_3 за адресою: м.Краматорськ, вул.Доменщиків, 6-2. ОСОБА_5 знає з квітня 2013 року, оскільки він став проживати разом з ОСОБА_3 по вул.Доменщиків, 7-1. Як сусіди вони бачилися та спілкувалися, ОСОБА_5 був повністю адекватною у психічному плані людиною. Якось літом 2013 року він поскаржився їй на свою доньку Елліну, а саме, що він все життя працював, а під старість став непотрібним, що його «викинули з дому». З приводу заповіту розмов не було. Після лікування остання у серпні 2013 року вона також бувала у відповідачки в гостях, де зустрічалась з ОСОБА_5 Останній був обмежений у русі та мові, але належним чином реагував, поводив себе адекватно, міг сказати «так» і «ні»,

свідка ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_7, який у судовому засіданні показав, що ОСОБА_5 доводився йому рідним братом, відносини між ними були добрі. 07.08.2013 року вони разом були на рибалці, все було добре, а наступного дня 08.08.2013 року після обіду йому зателефонувала ОСОБА_3, яка повідомила, що брату стало погано та він потрапив до лікарні. Він відвідав ОСОБА_5 у лікарні, викликав по телефону його доньку Елліну, яка приїхала, але доглядати батька не стала, казала, що не має на це часу, дорікнула, що він (свідок) бажає «спихнути батька на неї», та пішла. Після виписки з лікарні ОСОБА_5 повернувся до ОСОБА_3, яка продовжувала мешкати разом з ним та доглядати його. Ще до цієї події брат мав намір одружитися на ОСОБА_3, але цьому заважав наявний шлюб останньої, укладений у РФ, розірванням якого вона займалася. Хвилюючись про своє здоровя та з приводу затримки укладення шлюбу, ОСОБА_5 вирішив скласти заповіт на користь ОСОБА_3 З цього приводу він (свідок) звернувся до адвоката ОСОБА_13, який займався справою про розірвання шлюбу ОСОБА_3 Адвокат підтвердив можливість складання заповіту навіть у лікарні. Він (свідок) був присутнім під час складання заповіту у лікарні, у звязку з чим підтверджує, що брат ОСОБА_5 розумів значення того, що відбувалося, бажав цього, коли нотаріус до нього звертався, відповідав кивками голови, жестами рук, а також чітко міг сказати «так» і «ні». З приводу можливості складання цього правочину він (свідок) до лікаря не звертався та лікаря в палаті не було. 29.08.2013 року був складений вказаний заповіт при свідках, який нотаріус в голос зачитав. Коли ОСОБА_3 була вимушена поїхати у власних справах до РФ, він узяв догляд за братом на себе. У звязку з тим, що ОСОБА_5 був лежачим, то з метою отримання його пенсії він (свідок) звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_5 недієздатним. 06.11.2014 року Краматорським міським судом було прийнято відповідне рішення та вже після прийняття якого він (свідок) зрозумів, що під «недієздатним» слід розуміти не тільки те, що людина лежача, а те, що вона психічно нездорова, але, на його думку, брат хоча й був обмежений в розмові та русі, але на все реагував адекватно. Незважаючи на це він (свідок) рішення суду не оскаржував. Також йому відомо, що приблизно у 2014 році ОСОБА_5 лікувався у психіатричній лікарні, але вважає, що таке лікування було викликано не тяжкою психічною хворобою, а депресією внаслідок того, що здоровий чоловік був прикутий до ліжка,

свідка ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка у судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з відповідачкою ОСОБА_3 за адресою: м.Краматорськ, вул.Доменщиків, 8-2, підтримує дружні стосунки з нею, у звязку з чим бувала в гостях у відповідачки, де познайомилася з ОСОБА_5 Останній створив в ній враження повністю психічно здорової людини. У серпні 2013 року ОСОБА_5 потрапив до лікарні, зокрема вона через віно бачила як його забирала «швидка допомога». Пізніше зі слів ОСОБА_3 вона дізналася, що у лікарні ОСОБА_5 склав на її користь заповіт,

дослідив надані докази:

-ксерокопію паспорта позивачки ОСОБА_1, з якого зокрема вбачається місце реєстрації останньої: м.Словянськ, вул.Біломорська, 7, шлюб з ОСОБА_7 (а.с.4-9),

-копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5, померлого 17.07.2015 року у м.Краматорську (а.с.10),

-копії свідоцтв про народження, одруження, якими підтверджується родинний звязок позивачки з померлим (а.с.11-13),

-витяг зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 (а.с.14),

-копії медичних документів, щодо стану здоровя ОСОБА_5, копії довідки про групу інвалідності, про причину смерті (а.с.15-42),

-довідку про реєстрацію місця проживання відповідачки ОСОБА_3 за адресою: м.Краматорськ, вул.Доменщиків, 7-1 (а.с.50),

-копії правовстановлюючих документів, якими підтверджується право власності на квартиру по вул.Двірцева, 30-27 у м.Краматорську за ОСОБА_5 (а.с.58-59),

-копія нотаріального заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 від 29.08.2013 року,

-лист Першої Краматорської ДНК від 28.12.2015 року про наявність відкритої спадкової справи до майна померлого 17.07.2015 року ОСОБА_5, заяви про прийняття спадщини від доньки ОСОБА_1, заяви про відмову від спадщини від доньки ОСОБА_18,

дослідив матеріали цивільної справи Краматорського міського суду №234/7028/14-ц за заявою ОСОБА_16 про визнання недієздатним ОСОБА_5, встановлення опіки та призначення опікуна, згідно якій рішенням суду від 06.11.2014 року заява була задоволена, ОСОБА_5 визнано недієздатним, над ним встановлено опіку та призначено ОСОБА_16 опікуном. Вказане судове рішення прийнято зокрема на підставі акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №100 від 17.09.2014 року,

дослідив витребувані за ухвалою суду від 11.12.2015 року з КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м.Краматорська» а/к №9390б та історії хвороби №36, з КМУ «Міська лікарня №3» м.Краматорська історію хвороби №5948 на ОСОБА_5 (зазначена у заяви позивачки та ухвалі суді (а.с.57, 67) амбулаторна карта з архіву поліклінічного відділення надана суду не була).

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 заявила про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану ОСОБА_5 на момент складання ним заповіту від 29.08.2013 року. Просила поставити на вирішення експертизи наступні питання: чи страждав ОСОБА_5 психічним захворюванням на момент складання заповіту, чи міг він в силу свого психічного стану на момент складання заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними. Експертизу просила доручити Словянській СПЕК.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала заяву свого представника про призначення експертизи та гарантувала її оплату.

У судовому засідання відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти призначення експертизи, оскільки вважали, що наявні обєктивні обставини, які вказують на психічне здоровя ОСОБА_5 на момент складання заповіту.

Суд вважає, що для правильного вирішення питання про те, чи міг ОСОБА_5 розуміти свої дії, керувати ними, визначати їх правильність, потрібні спеціальні пізнання в області психіатрії; згідно ст.145 ч.1 п.2 ЦПК України призначення експертизи є обовязковим для встановлення психічного стану особи, тому заяву сторони позивачки слід задовольнити, призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, зупинивши провадження у справі на час проведення експертизи.

Керуючись ст.ст.144, 202 ч.1 п.5, 203 ч.1 п.2, 293 ч.1 п.13 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, зупинити на час проведення експертизи.

Призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Слов'янської СПЕК.

На вирішення експертизи поставити наступні питання:

1.Чи страждав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, померлий 17.07.2015 року, психічним захворюванням на момент складання ним заповіту 29.08.2013 року, посвідченого Першою Краматорською державною нотаріальною конторою?

2.Чи міг ОСОБА_5 в силу свого психічного стану на момент складання заповіту від 29.08.2013 року розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Попередити експертів про кримінальну відповідальність по ст.ст.384, 385 КК України.

Для проведення експертизи в розпорядження експертів представити:

- матеріали цивільної справи №234/18851/15-ц, провадження №2/234/399/16,

- амбулаторну карту №9390б та історію хвороби №36 з КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м.Краматорська», історію хвороби №5948 з КМУ «Міська лікарня №3» м.Краматорська.

Ухвала суду в частині зупинення провадження може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області протягом пяти днів з моменту проголошення через Краматорський міський суд.

Суддя ОСОБА_19