У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

ЧерненкоВ.А., Журавель В.І., ШтеликС.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ частини земельної ділянки в натурі та частки в надвірних будівлях та спорудах, що є у спільній сумісній власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою, надвірними будівлями, спорудами, знесення самочинно збудованого гаража та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на земельну ділянку в спільній сумісній власності за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від

23 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ частини земельної ділянки в натурі та частки в надвірних будівлях та спорудах, що є у спільній сумісній власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою та надвірними будівлями, спорудами та знесення самочинно збудованого гаража.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. У зв'язку зі зміною власника квартири АДРЕСА_2, яким була ОСОБА_7, а в теперішній час власником цієї квартири є ОСОБА_8, між сторонами немає домовленості щодо користування земельною ділянкою. Позивачі стверджують, що між ними та ОСОБА_7 склався відповідний порядок користування надвірними будівлями та спорудами. Надвірні будівлі та споруди знаходяться у спільній сумісній власності, а тому як у літній кухні, так і в сараях, і в підвалі, є частки як їхні, так і відповідачів у розмірі відповідно 57/100 та 43/100 частини. Вважали, що до ОСОБА_8, яка стала власником квартири № 1, мала б перейти частина земельної ділянки у власність, а вони бажають виділити в натурі частину земельної ділянки, яка має належати їм на праві приватної власності у розмірі 43/100 частки від усієї земельної ділянки площею - 0,10 га і частина надвірних будівель та споруд, встановити порядок користування ними.

Крім того, позивачі просили виділити їм частину земельної ділянки в натурі площею 0,0430 га, що становить 43/100 частини земельної ділянки від 0,10 га, яка була у спільній сумісній власності по АДРЕСА_1 та встановити порядок користування цією земельною ділянкою, припинити право спільної сумісної власності на цю ділянку, виділити та надати їм у користування певні господарські будівлі та споруди за вказаною адресою, виділити на надати у користування ОСОБА_8 також певні господарські будівлі та споруди, припинити право спільної сумісної власності на надвірні будівлі та споруди, зобов'язати ОСОБА_7 знести самовільно збудований гараж.

У червні 2013 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на земельну ділянку в спільній сумісній власності.

ОСОБА_8 мотивувала свій позов тим, що вона є власником квартири

АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 2010 року. За попереднім власником цієї квартири ОСОБА_7 зареєстровано право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1. Окрім ОСОБА_7 право спільної сумісної власності на цю земельну ділянку мають власники квартири АДРЕСА_1. За домовленістю співвласників державний акт виданий на прізвище ОСОБА_7 Посилаючись на вимоги ст. ст. 120, 126 ЗК України та ст. 328 ЦК України просила визнати за нею право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,10 га по

АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2014 року позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на земельну ділянку в спільній сумісній власності задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на земельну ділянку, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,10 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Встановлено порядок користування земельними ділянками відповідно до варіанта № 3 таблиці № 14 висновку експертизи № 140033/2014, виділено ОСОБА_8 в натурі та визнано за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0370 га по АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в натурі та визнано за ними право власності на земельну ділянку площею 0,0280 га по

АДРЕСА_1.

Залишено у спільній частковій власності ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0350 га, а саме: ОСОБА_8 - 57/100 ідеальної частки земельної ділянки, що відповідає площі 0,0200 га, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - 43/100 ідеальної частки земельної ділянки, що відповідає площі 0,0150 га.

Встановлено порядок користування наявними будівлями та спорудами відповідно до варіанта № 1 поділу господарських будівель та споруд у домоволодінні по АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право власності на надвірні будівлі і споруди, а саме: літню кухню літ. «Б», сарай літ. «Б1», вбиральню літ. «В», сарай літ. «Г», підвал літ. «ПД/Б-1», криницю № 1, огорожу № 2.

Виділено ОСОБА_8 та визнано за нею право власності на надвірні будівлі та споруди по АДРЕСА_1, а саме: літню кухню літ. «Б», сарай літ. «Б1» та підвал літ. «ПД/Б-1».

Виділено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та визнано за ними право власності на надвірні будівлі та споруди по АДРЕСА_1, а саме: вбиральню літ. «В» та сарай літ. «Г».

Залишено у спільній частковій власності ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 криницю літ. № 1, огорожу літ. «02», а саме: ОСОБА_8 - 57/100 ідеальної частки, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - 43/100 ідеальної частки.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_8 та позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 5 березня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову

ОСОБА_8 та позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

8 липня 2015 року касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 5 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 23 жовтня

2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29 грудня 2014 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та

ОСОБА_8 задоволено частково.

В рахунок поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий

НОМЕР_1, виділено у власність ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 частину земельної ділянки площею 0,0430 га та ОСОБА_8 частину земельної ділянки площею 0,0570 га, згідно з варіантом розподілу

№ 5 (таблиця № 11) Висновку № 14033 судової комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 17 червня 2014 року.

В рахунок поділу господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 виділено у власність згідно з варіантом III поділу (таблиця № 4) Висновку № 14033 судової комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 17 червня 2014 року

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 гараж літ. «Б» вартістю 14 234 грн, 43/100 частини криниці літ. № 1 вартістю 2 240 грн, 43/100 частини огорожі

літ. № 2, вартістю 3 956 грн, всього господарських будівель та споруд на загальну суму 20 430 грн.

Виділено ОСОБА_8 сарай літ. «Б-1» вартістю 5 577 грн, підвал

літ. «Пд.» вартістю 9 392 грн, вбиральню літ. «В» вартістю 5 636 грн, сарай

літ. «Ж» вартістю 1 491 грн, 57/100 частини криниці літ. № 1 вартістю 2 969 грн,

57/100 частини огорожі літ. № 2 вартістю 5 243 грн, всього господарських будівель та споруд на загальну суму 30 308 грн.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 грошову компенсацію в сумі 761 грн, в рахунок рівності часток.

Витрати, пов'язані з поділом земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 (влаштування заїзду, воріт для ОСОБА_8, видалення дерев) покладено по Ѕ частині на ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6 та Ѕ частини на ОСОБА_8

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позови частково, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до спірних правовідносин, які склалися між сторонами, норми ст. 89 та ч. 1 ст. 368 ЦК України дійшов правильного висновку щодо поділу між сторонами земельної ділянки та господарських будівель і споруд, врахувавши при цьому висновки судової комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 17 червня 2014 року № 14033.

У відповідності до положень ст. 120 ЗК України при переході права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України, в постанові від 11 лютого 2015 року (справа

№ 6-2цс15).

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що апеляційним судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

С.П. Штелик