АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/5510/15-ц Головуючий суддя І інстанції Сугачова О. О.
Провадження № 22-ц/790/1279/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі Чабан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу.

В обґрунтування позову зазначає, що 12 вересня 2011 року з ОСОБА_1 шляхом оформлення заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, укладено договір фінансового лізингу на строк до 12 вересня 2016 року, за яким відповідач згідно умов договору отримав у платне користування автомобіль марки «Cheri», модель Beat, 2011 року випуску, д/н НОМЕР_1 та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі у строк і розмірі,визначеній договором з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.

В забезпечення виконання зобовязань за договором між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконував.

У зв'язку із цим 18 лютого 2012 року згідно акту прийому-передачі відповідач повернув предмет лізингу Банку.

Станом на 03 лютого 2015 року заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу складає 24611,60 грн., а саме: 8672,73 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 3799,05 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 12139,82 грн. - заборгованість з пені.

Просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24611,60 грн. за договором фінансового лізингу та судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнав. Просив застосувати позовну давність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором фінансового лізингу № НАС9АХ від 12 вересня 2011 року в розмірі 24611 грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір 246 грн. 12 коп., в рівних частинах з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що Банком не було надано жодного належного та допустимого доказу щодо ознайомлення його з умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами і їх подальшого підписання.

Вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства датою розірвання договору фінансового лізингу є 18 лютого 2012 року, що також є останнім днем фактичного користування відповідачем предметом лізингу.

Вважає, що Банком пропущено строк позовної давності, в тому числі щодо стягнення пені, оскільки предмет лізингу повернуто Банку у лютому 2012 року, а до суду позивач звернувся у квітні 2015 році.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 12 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу №HAEEAX, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав автомобіль «Chеri», реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 89520 грн. строком на пять років зі сплатою всіх обумовлений платежів.

У звязку з простроченням сплати платежів 18 лютого 2012 року автомобіль у відповідача було вилучено.

Станом на 03 лютого 2015 року заборгованість відповідно до умов договору становить 24611 грн. 60 коп., з яких 8672,73 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 3799,05 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 12139,82 грн. - заборгованість з пені.

Відповідно до вимог ст.ст. 806, 610, 599 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.ст. 10,16 п.3 ч.2, 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право: 1) інвестувати на придбання предмета лізингу як власні, так і залучені та позичкові кошти; 2) здійснювати перевірки дотримання лізингоодержувачем умов користування предметом лізингу та його утримання; 3) відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; 4) вимагати розірвання договору та повернення предмета ізингу у передбачених законом та договором випадках; 5) стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; 6) вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору; 7) вимагати повернення предмета лізингу та виконання грошових зобов'язань за договором сублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов'язань лізингоодержувачем за договором лізингу.

Лізингові платежі можуть включати компенсацію відсотків за кредитом;

Лізингоодержувач зобов'язаний:

1) прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору;

2) відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані;

3) своєчасно сплачувати лізингові платежі;

4) надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання;

5) письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі;

6) письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором;

7) у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Лізингоодержувач може мати інші права та обов'язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 2.9.4.8.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події Дефолту- Лізингодавець надає Лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання Події Дефолту (надалі - Повідомлення про Дефолт) та повернення Предмета лізингу. У Повідомленні про Дефолт, окрім зазначеної інформації Лізингодавець ставить вимогу про повернення Заборгованості за фактичний строк користування Предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань за цим Договором. Повернення Предмета лізингу здійснюється за адресою, вказаною у Повідомленні про Дефолт.

Пунктами 2.9.4.8.2.4. Договору передбачено, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання Повідомлення про Дефолт, Лізингоодержувач не усунув Подію Дефолту, Лізингоодержувач зобовязаний негайно повернути в повному обсязі Заборгованість за цим Договором, яка відповідно розділу 2.9.4.1. "Визначення термінів та тлумачення" означає залежно від контексту грошові зобовязання Лізингоодержувача перед Лізингодавцем, строк сплати за якими настав або (і) суму коштів за такими грошовими зобовязаннями.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Стягуючи з ОСОБА_1 8672 грн. 73 коп. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу та 3799 грн. 05 коп. заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з цих вимог закону та обставин по справі.

Що стосується стягнення пені, то колегія вважає, що сума підлягає зменшенню.

Відповідно до вимог ст. 256, 257, 258 ч.2 п. 1 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивач звернувся до суду 02 квітня 2015 року, тобто, заборгованість по пені підлягає стягненню з квітня 2014 року по березень 2015 року.

Згідно розрахунків на а.с. 3-4 ця сума становить 5815 грн. 90 коп.

Загальна сума стягнення становить 18287 грн. 68 коп. (8672 грн. 73 коп. +3799 грн. 05 коп. + 5815 коп. 90 коп.)

Перерозподілу підлягає і судовий збір згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Що стосується посилання відповідача щодо пропуску строку позовної давності, то колегія з цим не погоджується.

Договір сторонами укладено 12 вересня 2011 року на 60 місяців, тобто, до 12 вересня 2016 року.

Згідно акту(без дати) автомобіль вилучено, як встановлено судом і не заперечується сторонами, 18 лютого 2012 року.

До суду позивач звернувся 02 квітня 2015 року, тобто, поза межами трирічного строку.

Між тим, сторонами в акті вилучення зазначено, що ОСОБА_1 передає Банку автомобіль та доручає передати його на реалізацію за ринковими цінами з направленням виручених коштів на погашення заборгованості у випадку невиконання ним зобовязань перед Банком до 10 березня 2013 року.

Оскільки кошти ОСОБА_1 до 10 березня 2013 року не сплачувалися, то про порушення своїх прав Банк довідався 10 березня 2013 року, строку, обумовленого сторонами.

За таких обставин не можна вважати, що строк Банком пропущено.

В іншій частині рішення суду не оскаржується і судовою колегією не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2015 року змінити.

Зменшити розмір стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з 24611 грн. 60 коп.( двадцять чотири тисячі шістсот одинадцять гривень шістдесят копійок) до 18287 грн. 68 коп.( вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят сім гривень шістдесят вісім копійок).

Зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судового збору з 246 грн. 11 коп.( двісті сорок шість гривень одинадцять копійок) з кожного у рівних частках до 182, 87 грн.( сто вісімдесят дві гривні вісімдесят сім копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: