Справа № 464/7068/14-ц
Провадження № 2/461/94/16
УХВАЛА

21.04.2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі :

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву ОСОБА_3 про відвід судді Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення юридичного факту -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення юридичного факту. Під час розгляду цієї цивільної справи від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про відвід всьому складу Галицького районного суду м. Львова, в т.ч. головуючому судді Зубачик Н.Б. через те, що у неї є сумніви в професійності і неупередженості суддів Галицького районного суду м.Львова.

Вислухавши думку сторін, суд дійшов висновку про відсутність обставин, які б викликали сумнів в об'єктивності головуючого судді Зубачик Н.Б. при розгляді зазначеної цивільної справи.

Відповідно до ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; 2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; 4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; 5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї або близькими родичами між собою.

Відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом (ст.ст.126, 129 Конституції України).

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23 травня 2001 р. №6-рп/2001 судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

В п.10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 р. «Про незалежність судової влади» зазначено наступне. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Із заяви про відвід вбачається, що відповідач не погоджується з процесуальними діями суддів Галицького районного суду м. Львова при здійсненні правосуддя при розгляді цивільної справи. ЦПК України передбачає порядок перевірки законності процесуальних дій судді і постановлених ним процесуальних рішень, а також порядок їх оскарження. До компетенції головуючого судді не відноситься вирішення питання щодо законності його процесуальних дій.

Тому головуючий суддя Зубачик Н.Б. не має повноважень вирішувати законність своїх процесуальних дій. На цей час відсутні будь-які відомості передбачені процесуальним законодавством України про незаконність прийнятих суддею Зубачик Н.Б. процесуальних рішень по вищезазначеній справі.

Головуючим суддею Зубачик Н.Б. не допускались порушення чи зловживання при розгляді справи, які б могли свідчити про упередженість, очевидність майбутнього судового рішення.

Заявлений відвід судді є необґрунтованим і ґрунтується на особистій думці відповідача, однак заяву про відвід необхідно задоволити з наступних підстав.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».

Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб'єктивний підхід для того, щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб'єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об'єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, ст.ст. 20, 23, 24 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_3 від 21.04.2016 року про відвід головуючому судді Зубачик Н.Б. - задоволити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення юридичного факту передати на автоматизований розподіл в порядку, визначеному ст.11-1 ЦПК України.

Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Зубачик Н.Б.