У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), у якому посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 4, ст. 6, ч. 2 ст. 11, ст. 15, 22, 23 Закону України «Про захист прав споживача», ч. 2 ст. 203, ч. 2 ст. 207, ч. 1 ст. 227 ЦК України, просив визнати недійсним кредитний договір № CNCNAU00151385 від 07 серпня 2007 року, укладений між ним та Центральним відділенням Чернігівського РУ «ПриватБанк», стягнути з відповідача на його користь 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди за порушення прав споживача та 5512 гривень витрат на правову допомогу; стягнути з відповідача судові витрати.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПриватБанк», в якому посилаючись на ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача», ч. 3 Постанови Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, просив визнати кредитний договір № CNCNAU00151385 від 07 серпня 2007 року недійсним; стягнути з відповідача на його користь 50 000 гривень відшкодування моральної (немайнової) шкоди за порушення прав споживача, що визначені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та 5512 гривень витрат на правову допомогу; стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2015 року вказані справи були об'єднані в одне провадження.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 07 серпня 2007 року між ним та Центральним відділенням Чернігівського РУ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № CNCNAU00151385, за умовами якого Банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 23 830,75 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим строком повернення 07 серпня 2014 року, а також 07 серпня 2007 року було укладено договір особистого страхування № CNCNLK0051723 та договір страхування наземного транспорту № CNCNAU00051722.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 13 серпня 2007 року між сторонами було укладено договір застави автомобіля марки «Chevrolet Epica LF69K».

Зазначає, що під час укладання кредитного договору відповідачем не було дотримано вимоги ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про захист прав споживачів», щодо надання споживачу інформації про продукцію, вимоги ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», щодо повідомлення споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця та кредитні умови, вимоги ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме, що у договорі не було зазначено детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, річна відсоткова ставка за кредитом.

Посилаючись на те, що зазначені вище умови договору порушують його права, як споживача, а також суперечать положенням Закону України «Про захист прав споживачів», просив позов задовольнити.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалите нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно визначив спірні правовідносини, повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи, врахувавши визначені позивачем підстави визнання договорів недійсними та перевіривши доводи про застосування норм ЦК України, обґрунтовано дійшли висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи скаржника щодо порушення його прав відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та надав правильну правову оцінку щодо недоведеності позивачем порушення його прав.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним та стягнення моральної шкоди, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович