АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А ЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2016 у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в особі старшого державного виконавця Мосіна А.В. про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною, -

В С Т А Н О В И Л А

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2016 скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в особі старшого державного виконавця Мосіна А.В. про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права. ОСОБА_1 не погоджується із обґрунтуванням оскаржуваної ухвали та посилається на те, що його представником 27.10.2015на адресу суду направлено заяву, якою він просив розглянути справу без його участі та участі заявника за наявними в матеріалах справи доказами. Крім того зазначає, що заявник та його представник ухвали від 12.11.2015 про визнання явки заявника обов'язковою не отримували, а тому керувалися положеннями ст. 158 ЦПК України та вважали, що суд за їх клопотанням мав розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, тому, в порядку ч. 2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Справа № 755/17712/15-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/796/6496/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення заяви без розгляду.

Згідно змісту оскаржуваної ухвали суду, скаржник ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в суді, в судові засідання призначені на 02.12.2015, 20.01.2016, 02.02.2016 та 18.02.2016 не з'явився, при цьому 12.11.2015 явка скаржника в судове засідання була визнана обов'язковою, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому, суд вважав, що має місце повторна неявка позивача та/або його представника в судове засідання, що є підставою для залишення скарги без розгляду (а.с.93).

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не вважає за можливе, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014, із врахуванням положень ст. 11, ч. 3 ст. 169 та ч. 2 ст. 386 ЦПК України у разі повторної неявки до суду заявника чи його представника, які належним чином повідомлені про дату судового засідання, без поважних причин скарга залишається без розгляду відповідно до п.3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, що не перешкоджає заявникові повторно звернутися до суду на загальних підставах.

Згідно п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України позовна заява залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді від 18.09.2015 відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в особі старшого державного виконавця Мосіна А.В. про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.10.2016 о 13 год. 45 хв.

Згідно довідки складеної секретарем судового засідання, розгляд справи призначений на 01.10.2015 не відбувся у зв'язку з неявкою сторін у справі, у зв'язку з чим розгляд скарги відкладено на 12.11.2015 о 10 год. 30 хв.

Судову повістку про виклик до суду на 12.11.2015 ОСОБА_1 отримав 26.10.2016 (а.с. 28).

03.11.2015 представником скаржника до суду подано заяву про розгляд скарги без участі скаржника та його представника за наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 41).

Згідно журналу судового засідання від 12.11.2015, розгляд справи відкладено до 02.12.2015 на 11 год. 30 хв. для виклику сторін, а також постановлено ухвалу про витребування з Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції матеріалів виконавчого провадження (а.с. 43-45).

В судове засідання 02.12.2015 сторони не з'явилися, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 20.01.2016 (а.с. 51-53).

20.01.2016 розгляд справи відкладено на 02.02.2016 у зв'язку з неявкою сторін, проте в судове засідання 02.02.2016 учасники також не з'явилися, у зв'язку з чим розгляд скарги було відкладено на 18.02.2016.

18.02.2016 ухвалою суду скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в особі старшого державного виконавця Мосіна А.В. про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною - залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку із неявкою учасників у справі фіксування судового процесу в судових засіданнях 02.12.2015, 20.01.2016, 02.02.2016 та 18.02.2016 не здійснювалось. Відомості про вручення або не вручення судових повісток скаржнику в матеріалах справи відсутні, як і відсутня ухвала, або будь-які данні про визнання явки скаржника обов'язково.

Вказане вище підтверджує доводи апеляційної скарги про те, що скаржника не було належним чином повідомлено про призначену дату розгляду скарги 02.12.2015, 20.01.2016, 02.02.2016 та 18.02.2016.

Крім того, підставою для застосування п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України повинна бути ознака повторності за умови наявності відомостей про належне повідомлення про дату та час судового засідання, в чому суд повинен пересвідчитися перед постановленням ухвали про залишення позову без розгляду. Вказані норми закону повинні застосовуватися з урахуванням положень ст.ст. 74, 76 та 77 ЦПК України, які дають суду право вважати особу, що не з'явилась, належним чином повідомленою.

При цьому, право суду залишити позовну заяву без розгляду у звязку із повторною неявкою належним чином повідомленого позивача унеможливлюється у разі, якщо позивачем подана заява про розгляд справи без його участі (ч.3 ст.169 та п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України). Вказані норми мають бути застосовані і до скарги на дії державного виконавця, як загальні норми, оскільки положення Розділу 7 ЦПК України не передбачають іншого.

Як убачається з матеріалів справи, 03.11.2015 представником скаржника до суду подано заяву від 27.10.2015 про розгляд скарги без участі скаржника та його представника за наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 41).

Виходячи з положень ст. 27 ЦПК України участь в судовому засіданні є правом особи, яким вона користується на власний розсуд.

А тому, за наведених обставин висновки суду першої інстанції про повторну неявку належним чином повідомленого скаржника та його предчставника , а також відсутність заяви скаржника про розгляд справи у його відсутність є необгрунтованими.

Враховуючи наявність в матеріалах справи заяви представника скаржника про розгляд скарги у його відсутність та відсутність скаржника, а також відсутність ухвали суду про визнання обов'язковою явки скаржника в судове засідання, підстав для залишення позовної заяви без розгляду, визначених ст. 207 ЦПК України, не вбачається.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Згідно ст. 307 ч. 2 п. 4 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому розгляду, а тому при її скасуванні справа має бути направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2016 - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: