Справа № 521/932/16-ц
Провадження № 2/521/2120/16
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
У січні 2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 посилаючись на те, що 10.10.2011 р. між нею та відповідачкою був укладений договір позики, згідно якого вона надалав борг ОСОБА_2 140000 гривень зі строком повернення до 10.08.2015 р., про що відповідачка надала розписку. Зі спливом строку грошової позики, кошти відповідачем повернуті не були.У зв'язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань позивачка просила суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь 140000 гривень.
Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України.Надала до суду заяву в який просила суд слухати справу без її участь, позов підтримала.
Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не сповістила.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Судом встановлено, що 10.10.2011 р. між нею та відповідачкою був укладений договір позики, згідно якого вона надала в борг ОСОБА_2 140000 гривень зі строком повернення до 10.08.2015 р..
Позивач свої зобов'язання за договорами позики виконала та передала відповідачу у борг кошти в сумі 140000 гривень.
Станом на 10.08.2015 р. відповідач кошти за договором позики не повернула і від виконання зобов'язань за договорам позики ухиляється, таким чином виконання зобов'язання прострочено відповідачем.
Будь-яких доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань, згідно умов договору, та які передбачені ст.545 ЦК України, матеріали справи не містять.
Розписку від 10.10.2011 р. з переліком суттєвих умов договору суд вважає як таку, що засвідчує виконання сторонами вимог закону щодо укладення договору позики у письмовій формі.
Крім того, наявність розписки у позивача є доказом факту невиконання грошових зобов'язань з боку відповідача.
У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк.
Згідно ч.2 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів, однак на момент розгляду справи відповідачкою не повернено у встановлений договором термін у повному розмірі сума боргу, розписка до цього часу знаходиться у позикодавця.
Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на власний розсуд.
На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
За такими обставинами, суд дійшов до висновку, що позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судовий збір у справі складає 1400 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду, а тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 526, 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 140000 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1400 гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ