Справа № 522/2682/16-ц
Провадження № 2/522/3885/16

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Нікітіної С.Й.,

При секретарі Віноградовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, повязаної з пошкодженням транспортного засобу, пені, інфляційних та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в сумі 46952,15 грн., пені в сумі 10706,62 грн., інфляційних та 3% річних,

У обґрунтування вимог представник позивача посилається на те, що 18.08.2015 року о 19 годині 10 хвилин на перехресті вулиць ОСОБА_2 та Гімназична у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.

Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм ОСОБА_3 п. 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Вина ОСОБА_3 підтверджується постановою Овідіопольсткого районного суду Одеської області від 01.10.2015 року, відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Позивач зазначає, що внаслідок даного ДТП транспортному засобу, який належить йому на праві власності, була нанесена шкода.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, повязана із керуванням транспортним засобом «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_1, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія», згідно полісу АІ/4767845 від 21.01.2015 року.

На виконання обовязку, закріпленого п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивачем 20.08.2015 року було надано Відповідачу повідомлення про страховий випадок. Інші обовязки, встановлені п.п. 33.1.1-33.1.3 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», також були повністю виконані Позивачем.

На виконання обовязку, закріпленого п. 33.3 ст. 33 України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивачем транспортний засіб «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_2, зберігався у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, а також була забезпечена можливість представнику Відповідача провести огляд пошкодженого транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_2, що і було їм зроблено 20.08.2015 року, згідно п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Втім й до теперішнього часу Позивачу не відомі результати вказаного огляду та розмір оціненої Відповідачем шкоди.

Після того Позивач звернувся до Відповідача із заявою про страхове відшкодування від 21.08.2015 року, що була отримана Відповідачем 26.08.2015 року, із проханням узгодити розмір страхового відшкодування та здійснити його шляхом здійснення виплати в розмірі, необхідному для повного відновлювального ремонту транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_2.

У строки передбачені законодавством, так і до теперішнього часу, Відповідач не здійснив Позивачу виплату страхового відшкодування.

Позивач зазначає, що законодавством обмежено граничний строк для виплати страхового відшкодування без застосування штрафних санкцій, який не може перевищувати 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування, що становить дату 25.11.2015 року.

Позивач, скориставшись своїм правом, з метою встановлення фактичної вартості повного відновлювального ремонту транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_2 та розміру нанесеної матеріальної шкоди у звязку з ДТП, звернувся за проведенням експертного автотоварознавчого дослідження до атестованого судового експерта. Для участі у даному дослідженні, зокрема огляді транспортного засобу, Відповідач також був запрошений, але з невідомих причин не прибув.

За результатами звернення Позивача, судовим експертом ОСОБА_4 було здійснено автотоварознавче дослідження та видано звіт № 35/15 від 21.09.2015 року.

Відповідно до висновку, наведеному у звіті № 35/15 від 21.09.2015 року, вартість матеріальної шкоди, нанесеної власнику КТЗ автомобіля Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_2, у звязку з його пошкодженням при ДТП, становить 46952,15 грн. (за вирахуванням коефіцієнту зносу та без врахування ПДВ, згідно змісту цього ж звіту)

Позивач зазначає, що із змісту звіту № 35/15 від 21.09.2015 року вбачається, що розрахована остаточна сума вже враховує коефіцієнт зносу та не включає в себе ПДВ, а навіть навпаки наводиться висновок про те, що врахування ПДВ є грубою помилкою (примітка на сторінці 11 звіту).

Відповідно до пункту 5 полісу АІ/4767845 від 21.01.2015 року, розмір франшизи становить 0,00 (нуль) грн.

Відповідач зобовязаний здійснити на користь Позивача страхове відшкодування в повному обсязі, визначеному звітом № 35/15 від 21.09.2015 року, а саме в розмірі 46952,15 грн.

У звязку з нездійсненням Відповідачем страхового відшкодування, з 26.11.2015 року по теперішній час має місце прострочення виплати страхового відшкодування.

Позивач вважає, що з боку Відповідача на його користь, окрім страхового відшкодування в сумі 46952,15 грн., підлягає стягненню пеня, інфляційні та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування.

Посилаючись на вищевикладене, Позивач просив суд винести рішення, яким стягнути з Відповідача на свою користь страхове відшкодування в сумі 46952,15 грн., пеню за прострочення виплат страхового відшкодування в сумі 10706,62 грн., інфляційні за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 3762,26 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 758,16 грн. та стягнути з Відповідача на його користь судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, яким позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичної неявкою відповідача в судові засідання.

Представник Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України № 1961-IV) та розділом третім главою 82 книги п'ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Судом встановлено, що 18.08.2015 року о 19 годині 10 хвилин на перехресті вулиць ОСОБА_2 та Гімназична у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 360499 автомобіль НОМЕР_3, належить ОСОБА_1.

Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм ОСОБА_3 п. 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Вина ОСОБА_3 підтверджується постановою Овідіопольсткого районного суду Одеської області від 01.10.2015 року, відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, повязана із керуванням транспортним засобом «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_1, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія», що підтверджується полісом АІ/4767845 від 21.01.2015 року.

Внаслідок ДТП автомобілю, який належить Позивачу на праві власності були завдані механічні пошкодження.

Відповідно до вимог чинного законодавства ОСОБА_1, як водій, який керував автомобілем НОМЕР_3 під час настання ДТП, що може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, 20.08.2015 року повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду шляхом надання ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повідомлення про страховий випадок.

Згідно п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України № 1961-IV, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетного до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Позивачем транспортний засіб «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_2, зберігався у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, а також була забезпечена можливість представнику Відповідача провести огляд пошкодженого транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_2.

20.08.2015 року представником Відповідача було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу. Втім з результатами проведеного огляду та розміром оціненої шкоди Відповідач не ознайомив Позивача.

Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України № 1961-IV, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Пунктом 34.2 ст. 34 Закону України № 1961-IV визначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Судом встановлено, що Позивач звернувся до Відповідача із заявою про страхове відшкодування від 21.08.2015 року, що була отримана Відповідачем 26.08.2015 року, із проханням узгодити розмір страхового відшкодування та здійснити його шляхом здійснення виплати в розмірі, необхідному для повного відновлювального ремонту транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_2.

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України № 1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

З пояснень представника Позивача встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» виплату страхового відшкодування Позивачу не здійснило, хоча була повідомлена про страховий випадок, у відповідності до вимог Закону України № 1961-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України закріплено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України № 1961-IV, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України № 1961-IV, потерпілі - це треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода.

Відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-IV, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 29 Закону України № 1961-IV, у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Встановлено, що з метою зясування фактичної вартості повного відновлювального ремонту транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_2 та розміру нанесеної матеріальної шкоди у звязку з ДТП, Позивач звернувся за проведенням експертного автотоварознавчого дослідження до атестованого судового експерта.

Для участі у даному дослідженні, Відповідач також був запрошений, але з невідомих причин не прибув.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України № 1961-IV, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

За результатами звернення Позивача, судовим експертом ОСОБА_4 було здійснено автотоварознавче дослідження та видано звіт № 35/15 від 21.09.2015 року.

Відповідно до висновку, наведеному у звіті № 35/15 від 21.09.2015 року, вартість матеріальної шкоди, нанесеної власнику КТЗ автомобіля Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_2, у звязку з його пошкодженням при ДТП, становить 46952,15 грн.

Із змісту звіту № 35/15 від 21.09.2015 року вбачається, що розрахована остаточна сума вже враховує коефіцієнт зносу та не включає в себе ПДВ, а навіть навпаки наводиться висновок про те, що врахування ПДВ є грубою помилкою (примітка на сторінці 11 звіту).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 9 Закону України № 1961-IV встановлено, що розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до полісу АІ/4767845 від 21.01.2015 року, ліміт страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн, розмір франшизи 0,00 (нуль) грн.

Відповідач зобовязаний здійснити на користь Позивача страхове відшкодування в повному обсязі, визначеному звітом № 35/15 від 21.09.2015 року, а саме в розмірі 46952,15 грн.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вимоги Позивача в частині стягнення на його користь суми страхового відшкодування в розмірі 46952,15 грн. підлягають задоволенню і вказана сума повинна бути стягнута з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», оскільки саме страхова компанія зобов'язана їх відшкодовувати відповідно до вимог чинного законодавства.

Частиною 1 ст. 992 ЦК України встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Подвійна облікова ставка НБУ становила з 26.11.2015 року по 21.04.2016 року 44% річних, з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року 38% річних, з 27.05.2016 року по 09.06.2016 року 36% річних.

Сума страхового відшкодування становить 46952,15 грн.

За таких обставин, оскільки Позивач не отримав від Відповідача виплату страхового відшкодування, у строки визначені Законом, то відповідно до вимог ЦК України та Закону України № 1961-IV, Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» зобов'язано виплатити Позивачу пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, з наступного розрахунку:

В період з 26.11.2015 по 21.04.2016 року 46952,15 грн. ? 44% ? 148 днів ? 366 днів = 8353,89 грн., в період з 22.04.2016 по 26.05.2016 року 46952,15 грн. ? 38% ? 35 днів ? 366 днів = 1706,18 грн. та в період з 27.05.2016 по 09.06.2016 року 46952,15 грн. ? 36% ? 14 днів ? 366 днів = 646,55 грн., в загальному розмірі 10706,62 грн.

Крім того, відповідно до п. 21 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з боку Відповідача на користь Позивача, окрім страхового відшкодування підлягає стягненню інфляційні втрати за період невиконання грошового зобов'язання в сумі 3762,26 грн. (46952,15 грн. ? 102,0% ? 100,7% ? 100,9% ? 99,6% ? 101,0% ? 103,5% ? 100,1% 46952,15 грн.) та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування на 197 днів в сумі 758,16 грн.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ч.ч. 1 та 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Судовий збір у справі складає 621,80 грн., які сплачені Позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України та ст.ст. 4, 10, 11, 57-60, 174, 209, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_4) страхове відшкодування в сумі 46952,15 грн. (сорок шість тисяч девятсот пятдесят дві) гривні 26 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_4) пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 10706,62 грн. (десять тисяч сімсот шість) гривень 62 копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_4) інфляційні втрати за період невиконання грошового зобов'язання в сумі 3762,26 грн. (три тисячі сімсот шістдесят дві) гривні 26 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_4) 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 758,16 грн. (сімсот пятдесят вісім) гривень 16 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_4) судовій збір в сумі 621,80 грн. (шістсот двадцять одна) гривня 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дати отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення чи отримання особою, яка не була присутня при проголошенні, апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя

17.06.2016