Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Трубінська Олександра Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Трубінська О.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним.

Позивач посилався на те, що 24 липня 2014 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Базир В.Г. за реєстровим № 1114.

Відповідно до п. 2.1 договору продаж земельної ділянки проведено за 1 680 000 грн, які покупець ОСОБА_3 зобов'язався сплатити продавцю ОСОБА_4 не пізніше 24 березня 2020 року щомісячно, в рівних частинах, але не менше суми в національній валюті України, еквівалентної 2 тис. дол. США згідно з курсом ПАТ «Ідеа Банк» у день розрахунку.

25 травня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О. за заявою відповідача вчинено виконавчий напис за реєстровим № 121 про стягнення з позивача на користь відповідача 90 тис. грн суми оплати, строк повернення якої настав 24 лютого 2015 року, та 2 500 грн витрат на вчинення виконавчого напису.

Позивач зазначав, що на момент вчинення вищевказаного виконавчого напису заборгованість була спірною, оскільки 08 травня 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу та стягнення грошових коштів. У даному позові позивач оскаржував розмір заборгованості за договором купівлі-продажу земельної ділянки внаслідок значного зростання курсу долара США щодо гривні, просив розірвати договір та стягнути сплачені кошти. Вказане рішення суду позивач оскаржив до апеляційного суду Київської області, що свідчило про наявність спору щодо розміру заборгованості на момент вчинення виконавчого напису.

Крім того, зазначав, що ним було сплачено 178 539 грн 44 коп., тому на момент вчинення виконавчого напису взагалі була відсутня прострочена заборгованість за договором.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О. 25 травня 2015 року та зареєстрований у реєстрі за № 1021, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 невиплачених у строк на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежів грошових коштів у розмірі 92 500 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду не відповідає вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 24 липня 2014 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу, згідно з умовами якого продаж земельної ділянки провадиться за 1 680 000 грн, що на день підписання цього договору є еквівалентом 140 000 дол. США, які покупець зобов'язується сплатити продавцю після підписання цього договору, не пізніше 24 березня 2020 року, щомісячно, в рівних частках, але не менше суми в національній валюті України, еквівалентної 2 000 дол. США, згідно з курсом ПАТ «Ідея Банк» в день розрахунку.

У зв'язку із неналежним виконанням своїх обов'язків за договором, позивач з 25 січня 2015 року прострочив виплату платежів, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 90 тис. грн, що є еквівалентом 4 000 дол. США за курсом ПАТ «Ідея Банк» на 25 травня 2015 року, - сума оплати, строк повернення якої настав 24 лютого 2015 року.

15 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О. направлено ОСОБА_3 заяву про виконання зобов'язань та попередження про звернення стягнення на майно шляхом вчинення виконавчого напису за договором купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу, яку позивач отримав 17 квітня 2015 року.

25 травня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстровано в реєстрі за № 1021, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 невиплачені в строк на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу, посвідченого БазирВ.Г., приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1114, грошові кошти у розмірі 90 тис. грн, що є еквівалентом 4 000 дол. США за курсом ПАТ «Ідея Банк» на 25 травня 2015 року, - сума оплати, строк повернення якої настав 24 лютого 2015 року, та грошові кошти у розмірі 2 500 грн - витрати за вчинення виконавчого напису, що передбачено п. 3.2 договору купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу від 24 липня 2014 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, продавець передає земельну ділянку площею 0,1247 га у власність покупця, а покупець приймає земельну ділянку площею 0,1247 га і зобов'язується сплатити за неї оговорену грошову суму.

Місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1. Кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (п. п. 1.1-1.3 договору).

Також встановлено, що у квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу, що укладений 24 липня 2014 року між ним та ОСОБА_4, сплатити йому отримані за договором кошти у розмірі 178 539 грн 44 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент вчинення виконавчого напису заборгованість не була безспірною, оскільки між сторонами існував спір у суді.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент вчинення виконавчого напису між сторонами не було спору щодо суми заборгованості.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу, що укладений 24 липня 2014 року між ним та ОСОБА_4, сплатити йому отримані за договором кошти у розмірі 178 539 грн 44 коп. При цьому ОСОБА_3 посилався на те, що він не погоджується з розміром заборгованості за договором купівлі-продажу. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір за вищезазначеним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не врахував, що на час вчинення виконавчого напису нотаріуса в суді існував спір за вищезазначеним договором купівлі-продажу, а тому дійшов передчасного висновку про те, що вказану у виконавчому написі суму боргу можна вважати безспірною.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана