У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що за рішенням суду розірвано договір купівлі-продажу вікон, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3, оплачений 19 лютого 2014 року шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 10 949 грн. Кошти були перераховані ФОП ОСОБА_3 ПАТ «Альфа-Банк» згідно умов споживчого кредитного договору, укладеного для цієї мети. Вікон позивач не отримав і договір було розірвано, останнім була направлена відповідачу вимога про повернення усіх сплачених коштів, яка залишена відповідачем без задоволення. Позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 12 780 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 629 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що ПАТ «Альфа-Банк» виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а інші зобов'язання відповідача перед ОСОБА_2, які були б порушені, судом не встановлені.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов