Справа № 497/272/16-ц
Провадження № 2/497/197/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2016 року Болградський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Раца В.А.

секретаря Божевої І.Д.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2016 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом в розмірі 11617,43 доларів США та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3772,80 грн., мотивуючи тим, що з відповідачем ОСОБА_2 13.03.2008 року був укладений кредитний договір № 3279-070/08Р. При цьому позивач посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору № 3279-070/08Р від 13 березня 2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, останній отримав кредит в іноземній валюті для споживчих цілей у розмірі 16 902,00 доларів США строком до 13.03.2015 року на умовах погашення кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

У порушення вимог кредитного договору відповідач ОСОБА_2 взяте на себе зобовязання щодо своєчасного повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав, в звязку з чим у нього перед Банком станом на 09 червня 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 11617,43 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобовязань за вищеназваним кредитним договором між Банком та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були укладені договори поруки, відповідно до яких відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на добровільних засадах взяли на себе зобовязання відповідати по борговим зобовязанням відповідача ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № 3279-070/08Р від 13 березня 2008 року, та у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобовязань, нести солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_2 Тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов не визнали в повному обсязі, просили суд відмовити в задоволені позову.

Представник позивача ОСОБА_2, ОСОБА_1, який діє за довіреністю в судовому засіданні позовну заяву ПАТ КБ «Правекс-Банк» не визнав, надав до суду письмове заперечення на позов, в якому просить з задоволені вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» відмовити в повному обсязі, а також надав від імені позивача ОСОБА_2 заяву про застосування строків позовної давності та відмовити з цих підстав у задоволенні позову.

Вислухавши представника відповідача. розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як встановлено судом, 13.03.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 3279-070/08Р, який діє з дня його підписання, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 16902 долара США з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу автомобіля № від 05.03.2008 року, а також з метою оплати страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,99% річних. Кредит наданий терміном з 13.03.2008 року до 13.03.2015 року (п.п1.2 договору). Погашення заборгованості за вищезазначеним договором здійснюється щомісяця, шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 202 дол. США до 10 числа наступного місяця ( п.п.4.4 договору).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у порушення умов кредитного договору не своєчасно та не в повному обсязі сплачував кредитну заборгованість.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до п.п.9.2 договору у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2. даного Договору припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Як вбачається з Постанови ВСУ від 02.11.2016 року № 6-1174цс16, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснив 27 грудня 2011 року, а тому за визначенням пункту 9.2 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення, тобто строк позовної давності почав плинути з 10 лютого 2012 року та сплинув 10 лютого 2015 року.

Крім цього, судом встановлено, що 13.03.2008 року в якості забезпечення виконання зобовязань за вищеназваним кредитним договором між Банком та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були укладені договори поруки, відповідно до яких відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на добровільних засадах взяли на себе зобовязання відповідати по борговим зобовязанням відповідача ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № 3279-070/08Р від 13 березня 2008 року, та у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобовязань, нести солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_2 (а.с28-29, 30-31).

Відповідно до п.4.1 вищевказаного договору, договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 13 березня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Такий висновок зроблений Верховним Судом у справі №6-6цс14 (постанова від 17.09.2014).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Цей правовий висновок зроблений Верховним Судом за результатами розгляду справи №6-53цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором (постанова від 17.09.2014).

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Цей висновок зроблений Верховним Судом у справі №6-990цс15 (постанова від 27.01.2016).

Судом встановлено, що термін повернення кредиту настав 10 лютого 2012 року, тобто відповідно до ст.559 ЦК, договір поруки було припинено 10 серпня 2012 року.

Зі змісту ч. 3,4 ст. 266 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскількиза кредитним договором від 13.03.2008 року № 3279-070/08Р сплинув строк позовної давності, а договори поруки від 13.03.2008 року припинилися у звязку зі спливом їх строку на якій вони були укладені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,61,88,207,213-215 ЦПК України, ст.ст. 256,259,261,266,267,526,530,559 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання в десятиденний строк апеляційної скарги, або в порядку ст. 294 ЦПК України. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя В.А. Раца