Справа № 486/707/16-ц
Провадження № 2/486/484/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Падалка В.О.

при секретарі - Асєєвій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

21.06.2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.

Свої вимоги мотивує тим, що 14.07.2014 року о 10 год. 55 хв. в м. Южноукраїнську Миколаївської області по вул. Дружби народів, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ЗАЗ 11021», державний номерний знак НОМЕР_1, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до нанесення йому механічних пошкоджень. Вина водія ОСОБА_2 в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.07.2014 року.

Оскільки автомобіль «ЗАЗ 11021», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, на момент вчинення ДТП не був застрахований, то згідно п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач сплатив на рахунок ОСОБА_3, якому належить на праві власності автомобіль НОМЕР_2, кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 13721 грн. 78 коп.

Тому позивач просить позов задовольнити і стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 13721 грн. 78 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1716 грн., а всього - 17437 грн. 78 коп. та 1378 грн. судових витрат.

Представник позивача ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав на адресу суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності на підставі поданих документів, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала.

Представник відповідача суду пояснила, що основним доказом, що підтверджує розмір завданої шкоди є звіт №93/08/2014 року складений ФОП ОСОБА_5 06.08.2014 року. Однак на момент проведення оцінки 30.07.2014 р. та на момент складання звіту 06.08.2016 р. ОСОБА_5 не мав дійсного сертифікату субєкта оціночної діяльності, оскільки строк дії належного йому сертифіката з 26.07.2011 року по 26.07.2014 року.

Крім того, вважає, що відновлювальний ремонт автомобіля було проведено особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобовязання не виникають, тому позивач не має права стягнення з ОСОБА_2 нарахованих витрат ПДВ в розмірі 2286 грн. 96 коп., тобто 20% від 13721 грн. 78 коп.

Також позивачем не надано доказів витрат на послуги аварійного комісара в розмірі 1716 грн.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, вважає, що позов не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 14.07.2014 року о 10 год. 55 хв. в м. Южноукраїнську Миколаївської області по вул. Дружби народів, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ЗАЗ 11021», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Ford Focus» державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3

В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_2 , належний ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.07.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і притягнуто його до адміністративної відповідальності (а.с. 7-8).

На час дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 вищевказаного Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Згідно статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Частина 4 ст. 8 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» зазначає, що оцінка майна у випадках її обов'язкового проведення, зазначених у статті 7 цього Закону, виконана суб'єктами, які не є суб'єктами оціночної діяльності, визнається недійсною.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

06.08.2014 року ФОП ОСОБА_5 був складений звіт №93/08/2014 року щодо вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_2 (а.с. 11-22).

Як вбачається з копії сертифікату субєкта оціночної діяльності, виданого на імя ОСОБА_5, за спеціалізацією: 1. Оцінка колісних транспортних засобів. - строк дії вказаного сертифіката з 26.07.2011 року по 26.07.2014 року (а.с.24).

Враховуючи викладене, суд приходиться до висновку, що на момент проведення оцінки 30.07.2014 р. та на момент складання звіту 06.08.2016 р., ОСОБА_5 не мав дійсного сертифікату субєкта оціночної діяльності, оскільки строк дії належного йому сертифіката витік та вказаний звіт не може бути прийнятий судом, як належний та допустимий доказ на підставі ст. 58 та ст. 59 ЦПК України.

Тому суд вважає позовні вимоги позивача щодовідшкодування позивачу відповідачем коштів в розмірі понесених ним витрат у розмірі 13721 грн. 78 коп. безпідставними та необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв'язку з відсутністю підстав для задоволення вимог в частині відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відсутні і підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі, витрат на послуги аварійного комісара в розмірі та судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_6