Справа № 603/152/16-ц
Провадження №2/603/72/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2016 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Смолінчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить суд визнати за ним право власності на: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Нова №10 в с. Лука Монастириського району Тернопільської області, до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 63,6 кв. м., житловою 35,9 кв. м. під літерою «А», літня кухня «Б», сарай «В», огорожа 1; земельну ділянку площею 0,64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №006153; земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №016318; земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №016319; земельну ділянку площею 0,64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №006154; визнати за ним право на земельну частку (пай) у селянській спілці «Галичина» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0288782 за №212, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 21.11.2009 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що він прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на будинковолодіння та на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, й проти задоволення позову не заперечує.

Судом встановлено наступні обставини.

Батьками позивача ОСОБА_1 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії ІІ-АВ №051497, виданим 08.02.1972 року ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області.

Згідно ксерокопії сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_5 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Галичина» розміром 1,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 03.04.1999 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (па) за №212.

05.12.1999 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ИД №076343 від 06.12.1999 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Галичина» розміром 1,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яку прийняв її син (батько позивача) ОСОБА_3, оскільки вступив в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою №45, виданою 02.02.2016 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, нотаріально не оформивши своїх спадкових прав.

ОСОБА_4 (матері позивача) на праві власності належала земельна ділянка площею 0,62 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №006153 від 11.08.2004 року, земельна ділянка площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №016318 від 11.08.2004 року, що убачається зі змісту інформацій про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-99.61-124/2-16 від 04.02.2016 року.

Державні акти на право власності на землю серії ТР №006153 від 11.08.2004 року, серії ТР №016318 від 11.08.2004 року на час розгляду справи втрачені, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (тираж № 5 (7137) від 05.02.2016 року) розміщено оголошення.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №050450, виданого 12.10.2007 року ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_4 померла 11.10.2007 року в с. Лука Монастириського району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №006153 від 11.08.2004 року; земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №016318 від 11.08.2004 року, яку прийняв її чоловік батько позивача ОСОБА_3, оскільки на час смерті проживав із спадкодавцем, що вбачається із запису в погосподарській книзі №10, нотаріально не оформивши своїх спадкових прав.

ОСОБА_3 (батьку позивача) на праві власності належала земельна ділянка площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №016319 від 11.08.2004 року, земельна ділянка площею 0,64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №006154 від 11.08.2004 року, що убачається зі змісту інформацій про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-99.61-124/2-16 від 04.02.2016 року.

Згідно виписки з рішення дев»ятої сесії другого скликання ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області «Про приватизацію земельних ділянок жителів с. Устя-Зелене, с. Лука, с. Міжгір»я та х. Грабина» від 19.08.1997 року, ОСОБА_3 (батьку позивача) передано безкоштовно у приватну власність на постійне користування земельну ділянку загальною площею 0, 57 га, а саме: 0,14 га для будівництва та обслуговування будівель; 0,43 га для ведення особистого підсобного господарства.

На спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул. Нова, 10 у с. Лука Монастириського району Тернопільської області, комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» 08.02.2016 року виготовлено технічний паспорт, ксерокопія якого міститься в матеріалах справи.

ОСОБА_3 помер 21.11.2009 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 089884 від 25.11.2009 року.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Нова №10 в с. Лука Монастириського району Тернопільської області, до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 63,6 кв. м., житловою 35,9 кв. м. під літерою «А», літня кухня «Б», сарай «В», огорожа 1; земельну ділянку площею 0,64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №006153 від 11.08.2004 року; земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №016318 від 11.08.2004 року; земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №016319 від 11.08.2004 року; земельну ділянку площею 0,64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №006154 від 11.08.2004 року; право на земельну частку (пай) у селянській спілці «Галичина» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0288782 за №212.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняв спадщину, що підтверджується довідкою №46, виданою 04.02.2016 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, проте, як вбачається із письмової відповіді Монастириської державної нотаріальної контори в Тернопільській області №32/01-16 від 29.01.2016 року, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння та втратою державних актів на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Отже, за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 року у справі №6-137цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для судів.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Таким чином, згідно досліджених у судовому засіданні виписки з будинкової книги №10 домогосподарства, що по вул. Нова, 10 в с.Лука Монастириського району Тернопільської області за 1991 1995 рр., технічного паспорта, виготовленого КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» 04.06.2015 року, вбачається, що дане будинковолодіння є приватною власністю, роками зведення якого є 1957 1964 роки, розташований на відведеній для цього земельній ділянці, що підтверджується випискою з рішення дев»ятої сесії другого скликання ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 19.08.1997 року.

Як слідує з технічного паспорта, виданого 08.02.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок загальною площею 63,6 кв.м, житловою 35,9 кв.м під літерою «А», літня кухня «Б», сарай «В», огорожа 1, які входять до складу домогосподарства, що розташоване по вул. Нова, 10 в с. Лука Монастириського району Тернопільської області, збудовані у 1957 1964 роках.

Відповідно до Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999 року по об»єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документа, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Як встановлено у судовому засіданні, правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, на час розгляду справи втрачені, про що позивач подав оголошення в Монастириську районну редакцію газети «Вісті Придністровя» (тираж № 5 (7137) від 05.02.2016 року).

Згідно п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння та втрати державних актів на право власності на землю, що підлягають спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом (інформаційний лист Монастириської державної нотаріальної контори №32/01-16 від 29.01.2016 року).

Як вбачається зі змісту інформаційних листів Монастириської державної нотаріальної контори №234/01-16, №235/01-16, №236/01-16 від 30.03.2016 року, нотаріальною конторою спадкові справи до майна померлої 05.12.1999 року ОСОБА_6, до майна померлої 11.10.2007 року ОСОБА_4 та до майна померлого 21.11.2009 року ОСОБА_3 не заводились.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності належали: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Нова №10 в с. Лука Монастириського району Тернопільської області, до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 63,6 кв. м., житловою 35,9 кв. м. під літерою «А», літня кухня «Б», сарай «В», огорожа 1; земельна ділянка площею 0,64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №006153; земельна ділянка площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право власності на землю серії ТР №016318 від 11.08.2004 року; земельна ділянка площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право власності на землю серії ТР №016319 від 11.08.2004 року; земельна ділянка площею 0,64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право власності на землю серії ТР №006154 від 11.08.2004 року; позивач є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане спадкове майно та визнання за ним права на земельну частку (пай) у селянській спілці «Галичина» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0288782 за №212, в порядку спадкування за законом після померлого 21.11.2009 року ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст.328, 1217, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст. 549 ЦК УРСР (1963р.), ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Нова №10 в с. Лука Монастириського району Тернопільської області, до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 63,6 кв. м., житловою 35,9 кв. м. під літерою «А», літня кухня «Б», сарай «В», огорожа 1;

- земельну ділянку площею 0,64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №006153 від 11.08.2004 року;

- земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №016318 від 11.08.2004 року;

- земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №016319 від 11.08.2004 року;

- земельну ділянку площею 0,64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ТР №006154 від 11.08.2004 року.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у селянській спілці «Галичина» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0288782 за №212,

в порядку спадкування за законом після померлого 21.11.2009 року ОСОБА_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_7