Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/1499/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Боровікова А.І.
Провадження № 22-ц/778/1970/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про встановлення порядку користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, про встановлення порядку користування житловим приміщенням, який в ході розгляду справи уточнила.

В обґрунтування позову зазначала, що їй на праві власності належить 1/3 частка квартири, розташованої за адресою: м. Запоріжжя пр. 40-річчя Перемоги, 11 кв. 90, 2/3 частки вказаної квартири належить її брату - ОСОБА_4, який постійно перешкоджає їй у користуванні спільною квартирою, не дозволяє навіть запрошувати своїх друзів до квартири, вчиняє сварки з приводу оплати за комунальні послуги, ображає її.

Спірна квартира складається із 3-х кімнат площею 14,9 кв.м, 17,2 кв.м і окрема кімната площею 10,6 кв.м, кухні 8,2 кв.м, ванної кімнати 2,8 кв.м, вбиральні 1,2 кв.м, кладової 1,2 кв.м , коридору 9,4 кв.м, лоджії і балкону. Загальна площа квартири 69,0 кв.м, житлова 42,6 кв.м.

Зазначала, що є інвалідом першої групи, страждає на захворювання розсіяний склероз. За станом здоров'я вона іноді не має можливості вийти з дому на вулицю і тоді єдиною можливістю подихати свіжим повітрям для неї є відвідування балкону. Крім того, балкон їй необхідний для того, щоб сушити білизну. Ізольована кімната, на яку вона претендує, невелика. В цій кімнаті їй важко висушувати постільну білизну та одяг тому, що це призводить до вологості повітря, що шкідливо впливає на стан її здоров'я. Зважаючи на те, що вона інвалід першої групи, їй дуже потрібен для користування балкон. Для того, щоб на нього потрапити, їй необхідно пройти через кімнату площею 17,2 кв.м. Відповідач заперечує проти цього і не дозволяє їй користуватися балконом.

Враховуючи вищевикладене просила суд встановити порядок користування житловим приміщеннях зазначений квартирі, закріпивши за нею кімнату площею 10,6 кв.м.; підсобні приміщення залишити у спільному користуванні співвласників квартири. Встановити на користь ОСОБА_4 постійний безоплатний сервітут на безперешкодний прохід цілодобово через кімнату площею 17,2 кв.м, у квартирі, розташованій за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_1 - на балкон.

Після отримання висновку судово-будівельної експертизи просила суд встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №90 в буд. №11 по пр..40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя, закріпивши за нею кімнату №2 площею 14,9 кв.м., лоджію, а відповідачу ОСОБА_4 виділити частину кімнати №3 площею 10,2 кв.м., кімнату №4 площею 10,5 кв.м., балкон площею 1 кв.м., комору площею 1,3 кв.м.; підсобні приміщення коридор №1 площею 9,4 кв.м., частину кімнати №3 площею 6,6 кв.м., кухню площею 8,2 кв.м., туалет №7 площею 1,2 кв.м., ванну№8 площею 2,8 кв.м. залишити в загальному користуванні.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позову: встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №90 в буд. №11 по пр..40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя, закріпивши за нею кімнату №4 площею 10,5 кв.м., відповідачу виділити у користування кімнату №2 площею 14,9 кв.м., кімнату №3 площею 17,2 кв.м. Підсобні приміщення залишити у спільному користуванні співвласників квартири; встановити на її користь постійний безоплатний сервітут на безперешкодний цілодобовий прохід на балкон через кімнату №3 площею 17,2 кв.м., розташовану в кв. 90 в буд.11 по пр.. 40-річчя Перемоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи ,згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 1515 від 19.07.1993р., виданого Виконавчим комітетом Комунарської районної ради народних депутатів, квартира, розташована за адресою: м. Запоріжжя вул. 40-річчя Перемоги, 11 кв. 90, належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.10.2008 p., виданим державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори за р.н. 5-2140, власником 1/3 частки квартири, належної ОСОБА_6, є ОСОБА_5.

Право власності на квартиру зареєстровано в ОП ЗМБТІ, видано технічний паспорт на квартиру.

Таким чином, позивачка є власником 1/3, а відповідач 2/3 часток спірної квартири, що знаходиться у спільній сумісній власності сторін.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За вимогами ч. 1 ст. 364 ЦК України, кожний співвласник має право на виділення у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а у разі неможливості виділу в натурі ,кожний співвласник має право на визначення порядку користування спільним майном.

Згідно Технічної характеристики та Технічного паспорту ОП ЗМБТІ на квартиру, розташовану за адресою: м. Запоріжжя вул. 40-річчя Перемоги, 11 кв. 90, загальна площа останньої 69 м.кв.. житлова площа 42,6 м.кв. та яка складається з трьох кімнат: загальною площею 42,6 м.кв., тому числі: кімната - 14,9 м.кв., кімната - 17,2 м.кв. і окрема кімната -10,6 м.кв., кухні 8,2 м.кв, вбиральні - 1,2 м.кв., ванної кімнати - 2,8 м.кв., коридору - 9,4 м.кв., кладової 1,2 м.кв..

Відповідно до висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 6 від 18.12.2015р., проведеної експертом ТОВ «Регіональне судове-експертне бюро», а саме: враховуючи площу житлових кімнат , встановити порядок користування квартирою за вказаною адресою, відповідно до часток сторін у праві власності на квартиру (2/3 частки - відповідачу, 1/3 частка - ) не можливо, так як на 1/3 частину необхідно виділити житлової площі 14,2 м.кв., на 2/3 частини квартири необхідно виділити житлової площі 28,4 м.кв., а площа житлових кімнат склада: кімната № 2 площею 14,9 м.кв., кімната № 3 площею 17,2 м.кв., кімната № 4 площею 10.5 м.кв.

Незважаючи на неодноразову зміну позовних вимог, при розгляді справи в апеляційному суді ,позивачка та її представник підтвердили ,що позовні вимоги фактично зводяться до встановлення порядку користування житловими приміщеннями у зазначений квартирі, шляхом закріплення за нею кімнати площею 10,6 кв.м.; підсобні приміщення залишити у спільному користуванні співвласників квартири та обовязкового встановлення на користь ОСОБА_4 постійного безоплатного сервітуту на безперешкодний прохід цілодобово через кімнату площею 17,2 кв.м, у квартирі, розташованій за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_1 - на балкон.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Право користування чужим майном може бути встановлено й щодо іншого нерухомого майна: будівлі, споруди тощо. Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо (ст. 404 ЦК України).

Виходячи з наведеного, обов'язковою умовою встановлення сервітуту є певна потреба у користуванні чужим майном та відсутність можливості у задоволенні цієї потреби іншим способом, як встановлення сервітуту з конкретним землекористувачем.

Разом з тим, судова колегія приходе до висновку ,що правовідносини щодо набуття та здійснення права користування житлом регулюються перш за все Житловим кодексом і дія ст.ст. 401-404 ЦК на ці правовідносини не поширюється.

Окрім цього ,на думку колегії суддів балкон не є тим майном у відповідності до ст. 190 ЦК України для обслуговування якого ставиться питання про встановлення сервітуту.

В силу положень ст.ст. 21,24,41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умові здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності..

Суд першої інстанції ,встановивши що площа спірної квартири не дозволяє надати у володіння та користування співвласникам таку частку, яка б відповідала їхнім часткам у праві спільної сумісної власності, позивач в своїх вимогах також не передбачив сплати відповідачу можливої матеріальної компенсації, відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки це позбавить його (зменшить) на 3,2 м.кв. належної йому на 2/3 частин квартири правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2016 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: