Справа № 487/3932/16-ц
Провадження № 2/487/2108/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючий - суддя Біцюк А.В., за участю секретаря Попович В.Б., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про встановлення права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2016 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу недійсним. У вказаному позові позивач в особі представника за довіреністю ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір купівлі продажу житлового будинку від 31.03.2016 року (далі - Договір), укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7, застосувавши повернення сторін зазначеного правочину у первісний стан, тобто реституцію. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача вказав, що 03 липня 2015 року померла мати позивача, ОСОБА_8, яка була власником домоволодіння, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Наскрізна, буд. 70 (далі - Будинок). У 2014 році за життя мати позивача, ОСОБА_8 продала ОСОБА_9 та її сину ОСОБА_10 ? частину вказаного домоволодіння, фактично отримавши гроші за останню, у звязку з чим надала свою згоду на реєстрацію місця проживання вказаних осіб в даному домоволодінні. Проте, у звязку зі смертю ОСОБА_8, не встигла оформити документи на ОСОБА_10М та ОСОБА_11 на право власності ? фактично купленого ними домоволодіння. Позивач взяв на себе обовязок виконати вказане зобовязання замість матері. Після смерті матері позивач, оскільки є юридично не обізнаний, домовився із ФОП ОСОБА_3 про покладення на неї обовязків, повязаних із процесуальною підготовкою дій, зокрема з питань оформлення спадкових прав після смерті його батька - ОСОБА_12 та матері - ОСОБА_8, а також продажу належного йому майна, а саме:домоволодіння, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Наскрізна, буд. 70. У звязку із тим, що у позивача склалося тяжке матеріальне становище, а саме він мав нагальну необхідність у грошових коштах для погашення заборгованості перед сусідом ОСОБА_13, банківською установою та на допомогу своєму єдиному близькому родичу - ОСОБА_14, а саме на забезпечення сплати аліментів останнім, одразу після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_15 на домоволодіння, розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Наскрізна, буд. 70, ОСОБА_3, використовуючи довірчі стосунки з позивачем, знаючи, що фактично ? домоволодіння вже придбана іншими людьми, одразу запропонувала йому продати вищезазначене майно ОСОБА_6, яка готова придбати останнє за 15 000 (пятнадцять тисяч) доларів США. 31 березня 2016 року, коли позивач прибув до нотаріуса, від ОСОБА_3 та ОСОБА_6 дізнався, що дійсно ОСОБА_6 згодна придбати ? домоволодіння, але попередньо оговорена ціна у 15 000 (пятнадцять тисяч) доларів США є ринковою ціною за увесь житловий будинок, а безпосередньо ОСОБА_6 може придбати ? частину домоволодіння за ціною 30 000 (тридцять тисяч) грн. Крім того, ОСОБА_3 повідомила позивачу, що така ціна буде достатньою для того, щоб він перекрив всі боргові зобовязання та мав змогу зробити ремонт у кімнаті (31/100 частка), яка йому дісталась після смерті батька, у житловому будинку № 22 по вул. Інгульський проїзд в м. Миколаєві (є непридатною для проживання, у звязку із знаходженням у аварійному стані), суттєво зменшить суми податкових відрахувань за проведений правочин, також ОСОБА_3 наголосила на тому, що у разі його відмови від продажу, вона перестане йому допомагати у пошуку клієнтів на зазначену частину. Враховуючи всі вказані обставини, що склалися у житті позивача, він погодився на укладення договору купівлі продажу на вкрай невигідних для нього умовах. Вказав, що вказаний договір купівлі продажу є недійсним, оскільки укладений під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах, оскільки перелічені умови та обставини свідчать про несприятливе матеріальне становище позивача та крайню нужденність. На підставі викладеного, просив задовольнити позов.

20 жовтня 2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в цілому, в якій вона просила винести судове рішення, яким встановити її право власності на житло індивідуальний садибний житловий будинок №70 у м. Миколаєві за адресою: вул. Наскрізна в цілому, посилаючись на те, що вказане підтверджується підписом ОСОБА_5 у договорі купівлі продажу, експлікацією приміщень технічного паспорту до плану садибного будинку.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва в судовому засіданні 20.10.2016 року зустрічні позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом в одному провадженні.

До судового засідання позивач не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечив у повному обсязі. Суду пояснив, що спірний договір купівлі-продажу позивач підписав під впливом тяжких життєвих обставин, оскільки мав ряд боргових зобовязань та не мав коштів на їх виплату. Також вказав, що відповідачем було позивача введено в оману щодо вартості домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Наскрізна, буд. 70. Вказав, що відсутнє документальне підтвердження факту передачі грошових коштів позивачу відповідачем за договором купівлі продажу домоволодіння. Зустрічні позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_16 первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечив у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 первісні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, зустрічний позов підтримала. Суду пояснила, що договір купівлі продажу між позивачем та відповідачем укладено правомірно, жодні вимоги закону при цьому порушено не було. Вказала, що з відповідачем вона знаходилась у добрих відносинах та на момент укладання договору купівлі продажу домоволодіння у ОСОБА_5 не було ніяких складних життєвих умов. Оцінка домоволодіння є правомірною та проведена була у відповідності до норм законодавства. Зауважила, що проданий знаходиться в неблагополучному районі міста (Ялтах), а тому знайти бажаючих придбати його було вкрай важко, тому ціна така невисока, але на цю ціну позивач погодився добровільно, і інших варіантів продати будинок не було.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 первісні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, зустрічний позов підтримав.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За договором купівлі продажу житлового будинку від 31 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_5 (продавець) передав, а ОСОБА_6 (покупець) прийняла у власність житловий будинок №70, який знаходиться за адресою: місто Миколаїв, вулиця Наскрізна друга.

Згідно п. 4 вказаного Договору, відповідно до звіту з незалежної оцінки, виданого товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежний центр оцінки, експертизи та аналітики «Пи Кан», оціночна вартість відчужуваного майна станом на 30 березня 2016 року становить 30 012,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Позивач скористався своїм процесуальним правом і просив визнати договір купівлі продажу квартири недійсним, як укладений під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах.

За змістом ст. 233 ЦК України для визнання правочину недійсним повинні існувати обидві умови, тобто і вплив тяжкої обставини і вкрай невигідні умови правочину. Окрім цього, позивач повинен довести, що у нього не було можливості укласти правочин на більш вигідних умовах та, те що за інших обставин, він би на таких умовах договір не уклав би.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач усвідомлював наслідки укладення саме договору купівлі продажу домоволодіння, зокрема позивачем не надано доказів того, що саме відповідач якимось чином сприяв укладенню договору на невигідних умовах, та те, що позивач мав можливість укласти договір купівлі продажу на більш вигідних умовах.

Обставини, на які посилався позивач як на тяжкі - наявність боргів, необхідність погашати кредит, виплачувати реструктурізовану заборгованість по комунальним послугам, передати частину коштів брату, який відмовився від спадщини на його користь, - є надуманими і не заслуговують на увагу, оскільки об'єктивно їх обсяг не був критичним і відсутні докази, що вони були просрочені.Тобто їх наявність не створювала умов для негайного продажу Будинку. Вказані обставини не свідчать про наявність підстав передбачених ст.233 ЦК України.

Також, Будинок позивач здавав в оренду за що отримував в другій половині 2015 року та на початку 2016 року орендну плату в розмірі - 1700 грн. на місяць, про що свідчать договори оренди від 11 серпня 2015 року та від 18 грудня 2015 року.

Крім того, згідно умов Договору, оціночна вартість відчужуваного Будинку станом на 30 березня 2016 року становить 30 012,00 грн. Позивач не надав суду доказів, що вартість вказаного будинку перевищує вказану суму і у нього була можливість продати Будинок за суму, яку він зазначав у позові іншим покупцям.

Тому, суд приходить до висновку про те, що не мали місце такі тяжкі обставини, безпосередньою причиною яких стало укладення оспорюваного договору, життєві обставини позивача не виключали можливості не укладати такий договір взагалі або укласти інший договір, а також позивач мав можливість укласти договір купівлі - продажу з іншою особою та відчужити свою власність за більш вигідною для цього ціною та на вигідніших умовах, а тому в задоволенні позовних вимог про визнання договору купівлі продажу домоволодіння, як укладеного під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, слід відмовити за безпідставністю.

Вивчивши матеріали зустрічного позову, суд приходить до винсновку, що він задоволенню не підлягає за безпідставністю виходячи з наступного.

Згідно ст.3 ЦПК України особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 зазначеної статті передбачено обовязок суду вирішувати спори лише в межах заявлених особами вимог.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що згідно Договору право власності на Будинок і так належить відповідачу, а тому відсутні підстави для додаткового захисту права власності позивача у обраний ним спосіб.

Керуючись ст..215, 233, 655 ЦК України, ст.ст. 3,10,15 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про встановлення права власності на майно, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Біцюк А.В.

З оригіналом згідно:

Суддя Біцюк А.В.