Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства з обмеженою відповідальністю «Салтберн Пропертіз Лімітед» до ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення сплачених коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Приватне підприємство з обмеженою відповідальністю «Салтберн Пропертіз Лімітед» (далі - ППОВ «Салтберн Пропертіз Лімітед») звернулося до суду із зазначеним позовом.

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року провадження у справі закрито.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2016 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ЦПК України розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки є корпоративним та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що спір виник між юридичною та фізичною особою з правочину щодо продажу майнових прав на 25 % статутного капіталу товариства, власником яких був відповідач; вимог до ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ», частка в майні якого була відчужена за договором, або до його учасників з приводу управління товариством, отримання дивідендів чи активів товариства, а також щодо інших прав, передбачених статутом чи законом, позивач не заявляв, отже за суб'єктивним складом, предметом спору, підставами позовних вимог даний спір є не корпоративним, а є цивільно-правовим та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такі висновки суду є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів апеляційним судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст. 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України встановлено, що господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

У пунктах 2 та 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» роз'яснено, що в разі, якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України справам, що виникають із корпоративних відносин, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1 ГПК України господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

Частиною 1 ст. 167 ГК України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

При цьому під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (ч. 3 ст. 167 ГК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2008 року між позивачем, який є власником 100 % частки (корпоративних прав) у статутному капіталі ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ», та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав засновника (учасника) ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ», згідно з умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, відповідач (продавець) зобов'язався передати позивачу (покупцеві) частину частки (корпоративних прав) на ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ» у розмірі 13 500 грн, що складає 25 % статутного капіталу, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити вартість корпоративних прав, відповідно до умов, визначених у цьому договорі (п. 1 договору).

Згідно з п. 2 договору під корпоративними правами засновника ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ», зазначеними у п. 1 цього договору, сторони розуміють право на розподіл доходів ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ», на управління ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ» безпосередньо або через керівника, що призначається таким засновником (учасником), на формування трудового колективу ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ» на засадах трудового найму, на вирішення питань реорганізації та ліквідації ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ», отримання прибутку ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ» та актів у разі ліквідації останнього відповідно до закону, а також всі інші права засновника ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ», передбачені статутом ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ» та (або) чинним законодавством України.

Звертаючись з позовом до суду, позивач просить розірвати договір купівлі-продажу корпоративних прав засновника (учасника) ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ» від 21 жовтня 2008 року № 1-08 та стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у сумі 10 958 241 грн, 3 % річних за користування чужими коштами у розмірі 926 028 грн 51 коп. та суму інфляційних втрат у розмірі 7 202 880 грн, а всього стягнути 19 123 150 грн 01 коп., оскільки відповідачем не було виконано умови договору.

Отже, спір між сторонами виник не з приводу реалізації корпоративних прав, а з приводу розірвання договору, за яким ці права були відчужені засновником (учасником) товариства «ПІС БОЙ КЛАБ» іншій особі - позивачу.

За змістом позовних вимог спір виник між юридичною та фізичною особою з правочину щодо продажу майнових прав на 25 % статутного капіталу товариства за ціною 500 тис. дол. США, власником яких був відповідач.

При цьому вимог до ТОВ «ПІС БОЙ КЛАБ», частка в майні якого була відчужена згідно з договором сторін, або до його учасників з приводу управління товариством, отримання дивідендів чи активів товариства, а також щодо інших прав, передбачених статутом чи законом, позивач не заявляв.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що за суб'єктним складом, предметом спору, підставами позовних вимог даний спір є не корпоративним, а є цивільно-правовим та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що постановлена у справі ухвала апеляційного суду відповідає вимогам чинного законодавства щодо законності й обґрунтованості та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана