Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/3145/15-ц
Провадження № 2-др/209/3/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

"29" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська у складі:

головуючого Лобарчук О.О.

при секретарі Бойко Н.Є.

розглянувши уу відкритому судовому засіданні у залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення суми матеріальної та моральної шкоди внаслідок Дорожньо- транспортної пригоди , -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення суми матеріальної та моральної шкоди внаслідок Дорожньо- транспортної пригоди.

Вказаним Рішенням суду було задоволено позовні вимоги частково, а саме: стягнено із ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн., в рахунок відшкодування витрат сплачених за проведення товарознавчого дослідження в сумі 900 (дев'ятьсот) грн.; стягнено із ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплати судового збору 551 (п'ятьсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Під час ухвалення рішення судом у резолютивній частині рішення не вказано в задоволенні яких позовних вимог було відмовлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України , суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи із власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої - небудь вимоги , з приводу якої сторонни подавали докази і давали пояснення , не ухвалено рішення.

Відповідно до рішення суду від 14 січня 2016 року, стосовно вимог позивача до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, то суд в цій частині суд вважає необхідним відмовити, оскільки цивільно-правова відіповідальність відповідача була застрахована у ПАТ Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО", до якої відповідач звернувся після скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В судове засідання страховою компанією не надано матеріали страхової справи, висновки щодо встановлення матеріального збитку.

Відповідно до положень ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.1,2), порядок відшкодування матеріальної шкоди майну, життю та здоров'ю третіх осіб, яка була завдана з вини страхувальника здійснюється страховиком згідно вимог цього закону, не інакше, як на підставі укладеного між страховиком та страхувальником, з вини якого була завдана така шкода, відповідного Договору (страхового полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст.6 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно положень ст. 22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В судовому засіданні встановлено, що на час виникнення ДТП, у відповідача ОСОБА_2 був поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто автомобіль відповідача було застраховано. (а.с.40).

Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року, оскільки відповідно до ст. 3 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 цього Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 цього обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Під час розгляду даної цивільної справи, судом було достовірно встановлено, що ОСОБА_2 після настання даного ДТП, звернувся до страхової компанії із відповідною заявою про настання страхового випадку та виплату суми страхового відшкодування у зв'язку із цим, а страховик, на виконання своїх обов'язків за Договором страхування, визнавши дану подію страховим випадком, повинен виплатити страхувальнику відповідну страхову суму.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що деліктні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, за наявності застрахованої цивільно-правової відповідальності відповідача, мають регулюватися спеціальним законом, який регулює вказані правовідносини - ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до положень якого, у разі дотримання його положень страхувальником (відповідачем), в частині зокрема повідомлення про настання страхового випадку та визнання його таким з боку страховика (ст. 33, 35, 36 Закону), відповідна особа, якій завдана шкода з вини страхувальника, має право на відшкодування такої (матеріальної) шкоди за рахунок страховика (ст. 22 даного Закону).

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» , Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовах про відшкодування шкоди" , Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст. 23, 611, 1167,1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 вартості матеріального збитку в розмірі 72 792 (семидесяти двох тисяч сімсот дев'яносто двох ) грн. 24 коп. - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лобарчук О.О.