АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5338/16 Справа № 175/1981/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Дніпро

06 липня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Мегабанк»,

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання недійсним кредитного договору та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 19 травня 2016 року постановлено ухвалу, якою суд задовольнив заяву позивача про забезпечення позову. Заборонив ПАТ «Мегабанк» та будь-яким іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які дії (вчиняти будь-які правочини) по відношенню до майна, а саме: автомобілю марки «TOYOTA» модель «Land Cruiser» номер шасі (кузова, рами), VIN JTEBH3FJ005063181, 2013 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3 /а.с.20-21/.

З цією ухвалою не погодилось ПАТ «Мегабанк» і звернулося до суду з апеляційними скаргами в яких просять скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарги підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 травня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Слобожанська перспектива» було прийнято рішення, яким розірвано кредитний договір № 01-03П/2014 від 07 лютого 2014 року, укладений між сторонами. Також даним рішенням стягнуто заборгованість за неналежне виконання зобовязань за кредитним договором та звернено стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки «TOYOTA» модель «Land Cruiser» номер шасі (кузова, рами), VIN JTEBH3FJ005063181, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Рішення набрало законної сили та не було скасовано компетентним судом /а.с.31-36/.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2015 року було задоволено заяву банку та видано виконавчі листи на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 18 травня 2015 року /а.с.28-30/.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору та витребування майна з чужого незаконного володіння, ОСОБА_3 також звернувся з заявою про забезпечення позову. Просить заборонити відповідачу та будь-яким іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які дії (вчиняти будь-які правочини) по відношенню до вказаного автомобіля.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, у забезпечення виконання вказаного зобовязання також був укладений договір застави вказаного транспортного засобу. На підставі рішення третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 18 травня 2015 року було відкрито виконавче провадження. Відповідно до Постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 14 квітня 2016 року за виконавчим листом № 640/10645/15-ц, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_4 у позивача, як у власника, було вилучено вказаний автомобіль представниками державної виконавчої служби.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суддя погодився з наведеними доводами та виходив з необхідності вжиття заходів забезпечення позову обраним позивачем видом, проте вирішив питання із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положенням ст. 152 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Частиною 2 даної статті Кодексу визначено, що у разі необхідності можуть бути застосовано інші види забезпечення позову.

Разом з тим, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Рішення третейського суду як вид судового рішення підлягає обовязковому виконанню. Враховуючи, що рішення третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 18 травня 2015 року набрало законної сили, оскаржено та скасовано не було даний вид забезпечення позову не підлягає застосуванню, оскільки суддя фактично зупиняє виконання рішення суду.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Однак, в порушення зазначених вимог процесуального закону, вирішуючи питання щодо забезпечення позову та постановляючи 19 травня 2016 року ухвалу про забезпечення позову, - суд першої інстанції не зазначив мотивів, із яких дійшов висновку про обґрунтованість причини застосування заходів по забезпеченню позову, як і не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Мегабанк» підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею на новий розгляд до суду першої інстанції, як така, що не відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П. Демченко Е.Л.