Справа № 686/8537/16-ц

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
судді Заворотної О.Л.
секретаря судового засідання Д`якович О.О.
за участю представників заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_2
представників заінтересованих осіб Хорошенюк О.В., ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за заявою ОСОБА_4 за участю заінтересованих осіб Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор», Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Антитерористичного центру Служби безпеки України, Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики про встановлення фактів, що мають юридичне значення,
встановив:
В квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в обґрунтування якої вказала, що є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 в травні 2014 року вступив Добровольчого Українського корпусу «Правий сектор», у лавах якого приймав участь в бойових діях, в районах проведення АТО. 12.08.2014 року ОСОБА_5 загинув під час виконання бойового завдання у селищі Маріїнка Донецької області. Проте не завчаючи на загибель сина під бойових дій, статус учасника бойових дій синові не було присвоєно до цього часу. Через це його офіційно не визнано як такого, що приймав участь у бойових діях під час Антитерористичної операції на Сході України та загинув під час виконання бойового завдання, а заявника не визнано матір`ю загиблого під час участі у бойових діях в зоні АТО. У зв`язку з тим, що встановлення даних фактів має для заявниці юридичне значення, а саме на отримання гарантій їй щодо захисту соціальних, майнових та інших громадянських прав після загибелі 12 серпня 2014 року ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 10 травня 2016 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Міністерство соціальної політики України.
В судовому засіданні заявник, представники заявника вимоги заяви підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у заяві.
Представник заінтересованої особи Кабінету Міністрів України в судовому засіданні просить прийняти рішення на основі наявних доказів у справі, при вирішенні заяви покладається на думку суду.
Представник заінтересованої особи - Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор» в судовому засіданні вказав, що вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.
Представники заінтересованих осіб: Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, антитерористичного центру при Службі безпеки України, Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явилися, направили до суду письмові пояснення по справі.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Ст. 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ч.1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про основи національної безпеки України" об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.
Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян (ст. 4 Закону України "Про основи національної безпеки України").
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України).
Даній статті Конституції України кореспондує стаття 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо того, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
У преамбулі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зазначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Ст.7 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки ОСОБА_4, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці ОСОБА_4, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.
Відносно військовослужбовців Збройних Сил, СБУ, які приймають участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції на державному рівні розроблено механізм встановлення статусу учасника бойових дій.
Разом з тим, особи, які були зараховані в інші військові формування, а також з числа яких були сформовані спеціальні підрозділи територіальної оборони, і які були залучені державними або громадськими організаціями або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, добровільно захищаючи незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, але не входили до складу формувань, визначених у п.19 ст.6 Закону України № 3551-ХІІ від 22.10.1993 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Збройних сил, Нацгвардії, СБУ тощо), на теперішній час не мають чітко визначеного юридичного статусу, законодавчо не врегульовано вирішення питання надання їм статусу учасника бойових дій, хоча загальновідомим фактом є внесення декількох законопроектів щодо внесення змін та доповнень до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які зареєстровані і перебувають на розгляді Верховної Ради України.
Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Законом України від 06 травня 2014 року № 1233 "Про внесення зміни до статті 6 Закону України №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який набрав чинності з 22.05.2014, розширено коло осіб, які належать до учасників бойових дій.
Так, учасниками бойових дій згідно з п. 19 ст. 6 Закону № 3551-ХІІ від 22.10.1993, визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Учасники добровольчих формувань, в тому числі і волонтери, які в особливий період з боку державних установ були допущені в район проведення АТО та приймали участь у бойових діях на боці сил АТО, не були включені в перелік п.19 ст.6 Закону № 3551-ХІІ від 23.10.1993 (із змінами та доповненнями).
Факт участі в бойових діях, перебування в зоні антитерористичної операції протягом травня-серпня 2014 року підтверджено також поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про те, що вони служили з ОСОБА_5 . Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 12.08.2014 року виїхали на бойове завдання в с. Маріїнка Донецької області, де ОСОБА_5 загинув.
Крім цього письмовими поясненнями військовослужбовців ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтверджено участь ОСОБА_5 в складі підрозділів добровольчих сил та виконання бойового завдання 12 серпня 2014 року с. Маріїнка Донецької області, під час виконання якого ОСОБА_5 загинув.
Виходячи, що викладені в заяві обставини підтверджені належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про задоволення заяви, а саме встановлення факту участі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродження міста Хмельницького, громадянина України, у бойових діях під час антитерористичної операції та факт загибелі ОСОБА_5 під час бойових дій у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор» в с. Маріїнка Петровського району Донецької області в зоні антитерористичної операції під час виконання бойового завдання.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 60, 88, 212, 214, 218, 222, 256, 259 ЦПК України, суд -
вирішив:
Встановити факт участі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродження міста Хмельницького, громадянина України, у бойових діях під час антитерористичної операції та факт загибелі ОСОБА_5 під час бойових дій у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор» в с. Маріїнка Петровського району Донецької області в зоні антитерористичної операції під час виконання бойового завдання.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10-ти днів після його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: