Справа № 138/1477/16-ц
Провадження №:2/138/485/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2016 року м. Могилів-Подільський

Могилів Подільський міськрайонний суд Вінницької області,

в складі: головуючого судді Цибульського О.Є.,

за участю секретаря Спічко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Могилеві-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування та отримання свідоцтва про право власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування та отримання свідоцтва про право власності, мотивуючи тим, що 10 вересня 2007 року помер їх дядько ОСОБА_4, після смерті якого залишилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки (паї): земельна ділянка (рілля) № 22, площею 2,3508 га та земельна ділянка № 45, площею 0,9986 га, які розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Позивачі є спадкоємцями за законом після смерті дядька. Спадщину ОСОБА_1 прийняв фактичним шляхом, оскільки проживав і був зареєстрований на день смерті зі спадкодавцем. ОСОБА_2 прийняла спадщину в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті спадкодавця була неповнолітня.

При зверненні до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав у встановленому порядку, позивачам було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельні ділянки. За життя ОСОБА_4 отримав Державні акти на право власності на земельні ділянки (паї), однак не зареєстрував їх в передбаченому законом порядку.

Оскільки за життя померлий дядько розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не завершив її, позивачі не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вимушені були звернутися до суду.

Позивачі в судове засідання не зявились, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що збільшені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав:

10 вересня 2007 року помер дядько позивачів ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10).

Та обставина, що ОСОБА_4 є рідним дядьком позивачів підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, згідно якого матірю померлого ОСОБА_4 значиться ОСОБА_5 (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_6, його матірю також записана ОСОБА_5 (а.с.11). Згідно копій свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2, їх батьком зазначений ОСОБА_6 (а.с.6,8).

Згідно листа Управління Держгеокадастру у Могилів-Подільському районі Вінницької області від 01.02.2016 №31-28-99.3-189/2-16, ОСОБА_4 належали земельні ділянки (паї): № 22 площею 2,3508 га (рілля), № 547 площею 0,9986 га (багаторічні насадження), які розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Державний акт на право власності друкувався, але не видавався (а.с.21).

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.04.2016 року №02-31/400, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.20).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3ст.152 ЗК України.

Відповідно до п. 3.5. листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року N 139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно ізЗаконом від 16 вересня 2008 року N 509-VI).

Однак з 01.01.2013 року поняття державного акту, як документу, що посвідчує право власності відсутнє у Земельному кодексі України, і державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на земельну ділянку реєструється у державному реєстрі прав із видачею свідоцтва про право власності.

Частиною 1 ст.182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку.

Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи вище викладене та те, що позивачі прийняли спадщину у встановленому законом порядку, а померлий ОСОБА_4 за життя розпочав процедуру приватизації, проте державного акту на земельну ділянку не отримав, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачами право в порядку спадкування за законом на завершення процедури приватизації та отримання свідоцтва про право власності на зазначену вище земельну ділянку.

На підставі ст. 25, 81, 125, 152, 182 Земельного Кодексу України; ст. 1218, 1225 ЦК України, та керуючись ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після померлого 10 вересня 2007 року ОСОБА_4 право на завершення процедури приватизації та отримання свідоцтва про право власності на 1/2 частини земельних ділянок, а саме: земельну ділянку (рілля) № 22, площею 2,3508 га, та земельну ділянку (багаторічні насадження) № 547, площею 0,9986 га, що розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом після померлого 10 вересня 2007 року ОСОБА_4 право на завершення процедури приватизації та отримання свідоцтва про право власності на 1/2 частини земельних ділянок, а саме: земельну ділянку (рілля) № 22, площею 2,3508 га, та земельну ділянку (багаторічні насадження) № 547, площею 0,9986 га, що розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: