Справа № 464/2388/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/3881/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

10.03.2016 року позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обгрунтовував тим, що на підставі договору від 05.06.2008 року № CL 47738 відповідач отримав кредит в розмірі 6900 доларів США з терміном повернення кредиту до 20.05.2015 року. ОСОБА_2 не виконує належним чином свої зобов»язання за кредитним договором та станом на 27.11.2015 року утворилася заборгованість, яка складається із заборгованості по відсоткам в розмірі 2216,33 долари США та заборгованості з підвищених відсотків в розмірі 456,06 доларів США, просив стягнути з позичальника зазначену суму разом із судовими витратами.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14 квітня 2016 рокупозовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму інфляційних втрат у розмірі 2672 долари 39 центів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в розмірі 1378 гривень.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2 вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі покликається на те, що до 09.03.2016 року позивач ПАТ «Універсал Банк» жодних вимог з приводу невиконання рішення чи умов договору не пред»являв.

Зазначає, що в позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором, кредит і відсотки достроково сплачені за рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.02.2011 року, за період з 20.02.2011 по 19.03.2011 року.

Крім цього, на думку відповідача суд залишив поза увагою пропуск позивачем позовної давності та розглянув справу за відсутності сторін, чим порушив його право на справедливий розгляд справи.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 квітня 2016 рокута ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача ПАТ «Універсал Банк» та представник відповідача ОСОБА_3, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 85-86), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

Відповідач ОСОБА_2 викликався в судове засідання та не з»явився, повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось в суд за закінченням терміну зберігання (а. с. 87), проте він подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з поганим самопочуттям. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що відповідачем заборгованість сплачено частково, частина заборгованості з відсотків в розмірі 2216,33 доларів США залишилася несплаченою, що підтверджується розрахунком заборгованості

Оскільки відповідач доказів повного виконання зобовязань за договором не надав, тому суд задовольнив позовні вимоги про стягнення заборгованості по відсотках, а також стягнення підвищених відсотків, які нараховані на підставі п. 2.4 кредитного договору, на загальну суму 2672,39 доларів США, що станом на день розгляду позову за офіційним курсом Національного Банку України становить 68101 грн. 79 коп. з розрахунку 25,483477 грн. за 1 долар США

Судом встановлено, що 05.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № CL47738, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 7700 доларів США строком до 20.05.2015 року. Позичальник зобов»язувався сплатити кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних, а у разі прострочення платежу у підвищеному розмірі 90% річних (а.с. 12-17).

Статтею 5 договору визначено порядок погашення кредиту та сплати процентів.

Додатком № 1 до кредитного договору від 05.06.2008 року визначені індивідуальні умови надання та погашення кредиту (а.с. 18-20).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Свої зобовязання за договором позивач ВАТ «Універсал Банк» виконав, що відповідачем не заперечується та стверджується матеріалами справи, а саме анкетою-заявою на отримання кредиту, заявою на видачу готівки № 011В74 та випискою з особового рахунку за номером 05/06/08.

Однак, у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, в останнього виникла заборгованість (а.с. 10-11, 21-22).

З досліджених матеріалів справи № 2-348/11 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.02.2011 року з відповідача на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість станом на 15.06.2009 року в розмірі 54343 грн. 87 коп., яка складалася із заборгованості за кредитом в розмірі 50105 грн., а також заборгованість з відсотків в розмірі 4238 грн. 18 коп. (а.с. 42-43).

Постановою державного виконавця Сихівського відділу ДВС Львівського МУЮ від 29.04.2011 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-348 у зв»язку з повідомленням про сплату боргу від 21.02.2011 року (справа № 2-348/11, а.с. 39).

В свою чергу, з поданого розрахунку суми заборгованості по даній справі встановлено, що заборгованість в розмірі 2672,39 дол. США складається з 2216,33 дол. США - заборгованість за відсотками, 456,06 дол. США заборгованість за підвищеними відсотками, розрахунок заборгованості проведено за період з 20.06.2009 року по 20.02.2011 року (а.с. 4-6).

Системний аналіз ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (правова позиція Верховного суду України, викладена у постанові № 6-1206цс-15 від 23.09.2015 року).

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як зазначено вище, позивач скористався своїм правом на пред'явлення вимоги до відповідача про виконання зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.02.2011 року з відповідача на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість станом на 15.06.2009 року в розмірі 54343 грн. 87 коп., при цьому оплата вказаного розміру заборгованості проведена відповідачем 21.02.2011 року.

Відтак, власні зобов»язання по сплаті заборгованості по кредиту та процентах станом на 15.06.2009 року відповідач ОСОБА_2 виконав в повному обсязі лише 21.02.2011 року.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що незважаючи на рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за договором, зобов»язання відповідача по виконанню умов договору не припинилося до повного виконання зобов»язань за таким, відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за період з 20.06.2009 року по 20.02.2011 року по кредитному договору № CL47738 від 05.06.2008 року в сумі 2672,39 дол. США, яка складається з 2216,33 дол. США відсотки, 456,06 дол. США підвищені відсотки,

Що стосується доводів апелянта про пропуск позивачем позовної давності при зверненні з позовом до суду, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Правова позиція щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності по кредитних договорах викладена у постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06.11.2013 року, де зокрема зазначено, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

В свою чергу, відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (ст. 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

На переконання колегії суддів, доводи апелянта про те, що відповідач не зміг звернутися із клопотанням про застосування наслідків спливу строку позовної давності в суді першої інстанції у зв"язку з тим, що судом відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, є безпідставними, оскільки відповідач двічі звертався із клопотанням про відкладення судових засідань, призначених на 30.03.2016 року та 14.04.2016 року, а відтак, у відповідача було достатньо можливостей для звернення до суду першої інстанції із заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи та досліджені судом першої інстанції докази, судова колегія приходить переконання, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про підставність вимог позивача про стягнення заборгованості, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Разом з тим, в резолютивній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції вказав, що необхідно стягнути з ОСОБА_2на користь ПАТ «Універсал Банк» суму інфляційних втрат у розмірі 2672 долари 39 центів США, а не заборгованість із відсотків та підвищених відсотків, як правильно визначив у мотивувальній частині рішення.

Відтак, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_2на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості по кредитному договору № CL47738 від 05.06.2008 року в сумі 2672,39 доларів США, яка складається з 2216,33 дол. США відсотки, 456,06 дол. США підвищені відсотки.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 квітня 2016 року змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер 3) в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (р/р 3333 у ПАТ «Універсал Банк», , МФО 322001) заборгованість по кредитному договору № CL47738 від 05.06.2008 року в сумі 2672 (дві тисячі шістсот сімдесят два) долари 39 центів США, яка складається з 2216,33 дол. США відсотки, 456,06 дол. США підвищені відсотки.

Врешті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_4