Ухвала

іменем україни

23 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Маляренка А.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 35395,58 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року повернуто заявнику на підставі ст. 121 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 березня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити до суду апеляційної інстанції для розгляду по суті, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що недоліки, вказані в ухвалі від 18 лютого 2016 року, зокрема, надання доказів поважності причин пропуску заявником строку на апеляційне оскарження рішення Балтського районного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року, не усунуто.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Звертаючись 08 лютого 2016 року втретє до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 подала клопотання про поновлення строку, вказавши поважні підстави для поновлення такого строку, зокрема, що копію повного тексту оскаржуваного рішення суду першої інстанції отримала лише 30 жовтня 2015 року, а також те, що першу апеляційну скаргу визнано неподаною ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 грудня 2015 року, а другу - повернуто їй листом апеляційного суду від 21 січня 2016 року.

Як вбачається з довідки суду першої інстанції фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 30 вересня 2015 року не здійснювалось у зв'язку із неявкою сторін в судове засідання (а. с. 224).

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ЦПК України особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

В матеріалах справи відсутні докази надсилання ОСОБА_3 копії повного судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

30 жовтня 2015 року ОСОБА_3 отримала в суді першої інстанції копію повного судового рішення за особистою заявою (а.с. 230).

Вперше із апеляційною скаргою ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції 09 листопада 2015 року, тобто в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 294 ЦПК України (а.с. 232).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року визнано неподаною та повернута заявнику. Докази надсилання вказаної ухвали апеляційного суду рекомендованим листом в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень № 440 та 432 копії ухвали апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2015 року відправлені на дві поштові адреси, зазначені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, та отримані останньою 03 грудня 2015 року особисто під підпис (а.с. 258, 259).

Проте, відповідно до листа начальника ЦПЗ № 7 від 25 лютого 2016 року та пояснювальних записок листонош, вказані поштові відправлення були залишені в дверях квартир в зв'язку із відсутністю адресата вдома на момент доставки та не були вручені йому особисто.

На вказані обставини ОСОБА_3 посилалась у апеляційній скарзі, обґрунтовуючи поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Крім того, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі також зазначила, що повторну апеляційну скаргу, подану нею до суду першої інстанції 11 січня 2016 року, повернуто їй листом апеляційного суду від 21 січня 2016 року, відправленим згідно відмітки на поштовому конверті - 27 січня 2016 року.

Таким чином, апеляційним судом не було враховано, що вперше заявник звернулась із апеляційною скаргою із дотриманням строку визначеного ст. 294 ЦПК України, проте не усунула недоліки апеляційної скарги у визначений ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2015 року строкз поважних підстав (неотримання копії ухвали суду). Таким чином, висновок апеляційного суду про те, що звертаючись втретє із апеляційною скаргою 08 лютого 2016 року ОСОБА_3 пропустила строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції без поважних причин, є невірним.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Положенням ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного рішення, встановлено, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Враховуючи зазначене, ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права і в силу п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК Українипідлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для відкриття апеляційного провадження і забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, яке передбачено ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись статтями 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 березня 2016 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

А.В.Маляренко

І.М. Фаловська