Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/1162/15-ц
Провадження по справі № 2/514/12/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді- Тончевої Н.М.,

при секретарі - Узун Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної а моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому просила стягнути з відповідачів на її користь в солідарному порядку матеріальну шкоду в розмірі 8 964 гривні 84 копійки та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, посилаючись на те, що вона є літньою особою, їй 63 роки, пенсіонерка, мешкає разом з чоловіком вже 40 років в смт. Тарутине по вулиці Гагаріна , 55. Так, її сусідами є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які в своєму дворі утримують велику кавказьку вівчарку, яка не утримуєься на ланцюзі, а вільно пересувається в їх дворі і не тільки, постійно гавкає і перестрибує на територію її будинку. Позивачка зазначила, що вона мирилася з тим, що собака постійно порушує спокій, але втомилася бути постійно в нервовій напрузі , боятися вийти зі свого будинку в свій двір, до неї перестали ходити близькі і рідні в гості, тому що знають і бачили цю вівчарку, яка ходить біля її будинку , у її дворі, у її вхідних дверей в будинок, на городі. Неодноразово вона зверталась до сусідів з проханням прив'язати свою собаку, але вони ігнорували ці прохання. Так, вона вимушена була звернутись до Тарутинської селищної ради з заявою про вирішення цього питання. Перший час сусіди прив'язували собаку, але через деякий час ситуація повторилася і вівчарка продовжила розгулювати в її дворі. Зазначила, що в неї хворі руки і ноги, вона ледь пересувається, не зможе впоратися з великою собакою, її відігнати, якщо та на неї накинеться. І, після того, як вона вже звернулась до дільничого інспектора Тарутинського РВ, який спілкувався з відповідачами, собаку прив'язали та про конфлікт всі забули.

І все б було би добре, якби одного дня її не відвідав дільничий інспектор і повідомив їй, про те, що якісь люди від її імені зателефонували в чергову частину Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області і поскаржились на відповідачів і їх собаку. Позивачка пояснила інспектору, що це не вона телефонувала. Однак, після цього від відповідачів для її сім'ї почалося пекло. Сусіди вирішили її покарати за дзвінок який вона не робила і 26.05.2015року в літню спеку відрізали гілку водопостачання в колодязі який знаходиться у них на подвір'ї. В результаті стався конфлікт і вона потрапила в лікарню де провела два місяці.

Крім того, зазначила позивачка, відповідачі мають бджіл у городі, які не дають її сімї спокою. Вона не може вийти в свій город, щоб посадити і зібрати врожай, оскільки бджоли нападають.

Крім того, також зазначила позивачка, у відповідачів росте шовковиця, яка вище їх будинку, але вітки всі у дворі позивачки і все літо чорні шовковиці обсипаються у двір і збирають мух.

Спричинена їй таким чином моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 10 000гривень, потягла за собою необхідність відновлення стану здоровя.

Під час лікування нею були витрачені кошти на придбання ліків у розмірі 7084гривні 84 копійки.

Крім того, позивачка понесла затрати по відновленню водопостачання в розмірі 1 880 гривень.

В судові засідання позивач не зявлялась, повідомлялась належним чином, причин своєї неявки суду не повідомляла.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 за дорученням ОСОБА_4 позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачка є її матірю, остання постійно скаржилась на поведінку сусідів які не належним чином утримують величезну собаку, зазначила що собака постійно гавкала, і більш того, перестрибувала паркан із сітки, що між будинками та розгулювала по подвірї її батьків. Зазначила, що конфлікт було вичерпано, однак наприкінці травня 2015року до неї прийшов дільничний інспектор начебто за її дзвінком до міліції, в якому вона поскаржилась на те, що їй заважає собака. ЇЇ матір повідомила, що вона не телефонувала і не скаржилась, бо тоді їй вже собака не заважала. Але ж , сусідам цього було достатньо, щоб розсердитись на неї та в літню спеку відключити воду на все літо, оскільки колодязь знаходиться на їх подвірї. Так, позивачка рознервувалась в неї підвищився тиск вона впала і зламала руку. Більш того, на нескінченні прохання зпиляти шовковицю відповідачі ніяким чином не реагують, постійно плоди падають на подвіря позивачки і розводять мух. Також, і бджоли постійно на городі не вийти на город, не посадити, не зібрати врожай.

Крім того, суд вважає за необхідне, зазначити, що в подальшому справу розглянуто у відсутність позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, які в свою чергу своєчасно судом повідомлялись про час і місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку SMS повідомлень, однак в судові засідання призначені судом поспіль на 21.07.2016року, 19.09.2016року, 12.10.2016року, 25.10.2016року не зявилась та не надали суду належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки. Натомість, на елекронну адресу Тарутинського районного суду Одеської області на імя головуючого по данній справі ОСОБА_5 надходили заяви від представника позивача та позивача, які останніми не підписані, та містять в собі інформацію, яка судом перевірена та яка в свою чергу спростована доказами. Так, представником позивача ОСОБА_4 19.07.2016 року та 19.09.2016 року надано зазначені вище заяви в яких йдеться мова про відкладення розгляду справи у звязку з участю останньої у судових засіданнях призначених Полонським районним судом Хмельницької області у цивільні справі 681/1756/14-ц на 15:00годину на 21.07.2016року та у цивільній справі 681/607/15ц на 17:30годину на 19.09.2016року відповідно, однак Тарутинським райсудом Одеської області отримано офіційну відповідь з Полонського районного суду Хмельницької області, що вказані вище справи у судові засідання на 21.07.2016року та 19.09.2016року не призначались.

Тож, неявку позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 судом визнано неповажною.

Однак, враховуючи, що представник позивача ОСОБА_4 приймала участь в справі , надавала суду поясненя та докази, підтримувала позовні вимоги, судом ухвалено рішення з урахуванням цих обставин.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позиву посилаючись на те, що дійсно вони тримали собаку, яка бігала на подвірї, але ж після того, як її чоловіка відповідача ОСОБА_3 було притягнено до адміністративної відповідальності за неналежне утримування, собаку привязали на ланцюг, зараз собаки взагалі не має. Собака нікого не вкусила за своє існування, а по ночам гавкала, оскільки на вулиці росте черешня і постійно на ній діти, тож звісно собака гавкала, це ж собака, як їй не гавкать. Що стосується водопостачання, то дійсно у них на подвірї знаходиться колодязь до якого вони дозволили підключитися позивачці, щоб не тягнути воду з вулиці. Так, 26 травня 2015року дійсно воду було перекрито у цьому колодязі тільки на три дні, оскільки вони проводили ремонтні роботи по заміні кранів, а 27.05.2015року до них до дому прийшов дільничий інспектор і довів до відома, що телефонувала сосідка ОСОБА_1 і скаржилася що собака гучно гавкає. Собака на той час вже була привязана. Далі 28.05.2015року до її чоловіка ОСОБА_3 прийшов сусід, а саме чоловік позивачки - ОСОБА_6 і запитав її чоловіка, чому останній закрив воду, так, її чоловік пояснив ОСОБА_6, що воду перекрито у звязку з тим, що ведуться ремонтні роботи. Також, він повідомив ОСОБА_6, що його дружина, позивачка ОСОБА_1, телефонувала дільничому з приводу собаки. Так, чоловік позивачки пішов додому і між ним та його дружиною ОСОБА_1 сталася сварка. Потім, зазначила відповідач, до позивача ОСОБА_1 приїхала швидка допомога. Що стосується шовковиці, то шовковиця не є їх власнистю, а самостійно виросла на межі між ними та позивачем, зазначила, що цю шовковицю вони з чоловіком не садили. Коли, позивач стала наполягати, щоб вони прибрали шовковицю, то вони обрізали вітки зі своєї сторони, а позивач навіть не вийшла, щоб люди які були найняті змогли також прибрати шовковицю з сторони позивачки. Самостійно в двір позивачки вони не могли зайти, на телефонні дзвінки позивач не відповідала. Що стосуєься бджіл, то бджіл держать на городі ще декілька сусідів, які межують з позивачкою, тож стверджувати про те, що саме їх бджоли не дають спокою позивачці не можливо. Крім того, влітку їх вивозять на пасовисько.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються главою 17 Земельного Кодексу України та ст. 16 ЦК України.

Згідно із п. 6. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. № 7 (із змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р. № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» спори щодо додержання правил добросусідства, розглядаються судами відповідно до статей 103-109 ЗК України і в тому разі, коли вони попередньо не розглядалися відповідним органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Під правилами добросусідства, відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України, розуміється те, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

У відповідності з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України та п. б ч. З ст. 152 Земельного Кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів та способами захисту прав на земельні ділянки можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідност. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Нормами ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст.1167 ЦК України містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.ч.1-3 ст.109 ЗК України дерева, які стоять на межі суміжних земельних ділянок, а також плоди цих дерев належать власникам цих ділянок у рівних частинах, кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати дерева, які стоять на спільній межі. Витрати на ліквідацію цих дерев покладаються на сусідів у рівних частинах, сусід, який вимагає ліквідації дерев, які стоять на спільній межі, повинен один нести витрати на ліквідацію дерев, якщо інший сусід відмовляється від своїх прав на дерева.

З даних норм випливає, що зобовязувати відповідачів дотримуватись правил добросусідства можливо лише в рамках розвязання спору про використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення.

Судом встановлено, що:

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що проживає з сторонами по сусідству, зазначила, що пройти мимо воріт ОСОБА_3 неможливо, оскільки коли йдеш по тротуару то собаки не видно, а коли підходиш ближче до воріт , собака кидається на ворота і сильно гавкає на подвірї. Зазначила, що вона отримала одного разу з циєї обставини стрес внаслідок якого в неї 4 роки назад розвився цукровий діабет. Крім того, інші сусіди також скаржуться на собаку оскільки остання кидається на ворота і сильно гавкає. Зараз собаки утримуються на городі.

07жовтня 2014 року на відповідача ОСОБА_3 адміністративною комісією при Тарутинській селищній раді Тарутинського району Одеської області накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривні на користь Тарутинської селищної ради за неналежне утримання собаки породи ОСОБА_8 яка належить ОСОБА_3, а саме за те, що 22.09.2014 року собака знаходилась у дворі домоволодіння ОСОБА_1 без намордника ( а.с.40).

Згідно рапорту оперативного чергового Тарутинського РВ до ЧЧ Тарутинського РВ 25.05.2015року о 23:45 надійшло повідомлення по телефону від мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 вулиця Гагаріна, 55 ОСОБА_1 про те, що собаки які належать ОСОБА_3 заважають їй відпочивати ( а.с. 82).

Відповідно висновку УІМ Тарутинського РВ УМВС України в Одеській області Узун ОСОБА_8 від 28.05.2015року в ході перевірки зазначеного вище рапорту зі слів ОСОБА_1, встановлено, що собаки ОСОБА_3 знаходяться у останнього на подвірї та інколи гавкають. Так як, собаки знаходяться на відстані від її будинку, то в будинку не чути як вони гавкають та не заважають їй відпочивати. Також, ОСОБА_1 пояснила, що 25.05.2015 року вона не телефонувала в Тарутинський РО і не знає хто міг зателефонувати від її імені ( а.с.83).

Згідно листа Тарутинської ЦРЛ за вихідним № 456 від 08.10.2015 року адвокату ОСОБА_9 адміністрація ЦРЛ повідомляє, що ОСОБА_1 дійсно з 29.05.2015року по 02.06.2015року знаходилась на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні ЦРЛ з діагнозом: вивих голівки правого плечового суглобу. Під наркозом проведено вправлення вивиху та накладено фіксуючу повязку. Виписана 02.06.2015року в задовільному стані під спостереженням травматолога поліклініки ( а.с. 70).

Крім того, згідно оглянутої в судовому засіданні медичної карти стаціонарного хворого № 2411/429 ОСОБА_1, а саме: температурного листка останній було проведено перевірку температури тіла 28.05.2015року, 29.05.2015року, 30.05.2015року, 31.05.2015року,01.06.2015року та 02.06.2015року; 29.05.2015року під загальним в/в наркозом проведено закрите вправлення вивиху плеча по Гіппократу-Куперу; 30.05.2015 року лікарем ОСОБА_10 зроблено запис, що стан хворої ближче до задовільного, скарг не має, не лихорадить, зі сторони системи органів видимих змін не виявлено. На контрольній Rg граммі задовільне вправлення вивиху. Призначення виконуються.

Більш того, згідно оглянутої медичної карти стаціонарного хворого від 29.05.2016року вже КУ « Міська клінічна лікарня № 1», що у м. Одеса по вулиці Мясоїдівська, 32 судом встановлено, що ОСОБА_1 29.05.2016 року о 21:20 годині також було госпіталізовано з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, третя ступень риску, ІБС, Діффузний кардіосклероз, СМ ІІ А ст.ДЕП ІІ-ІІІ, Перелом великого бугорка плечової кістки до КУ « Міська клінічна лікарня № 1». Згідно температурного листка ОСОБА_1 було проведено перевірку температури тіла щоденно з 29.05.2015року по 26.06.2015року. Згідно листка лікарських призначень ОСОБА_1 щоденно починаючи з 28.05.2015року по 18.06.2015року приймала ліки.

Тож, судом встановлено, що на момент погіршення добросусідських відносин , а саме на 26.05.2015року з яким позивач також повязує погіршення її фізичного стану собака породи ОСОБА_9, яка належала ОСОБА_3 не заважала позивачці та позивачка ОСОБА_1 не телефонувала до чергової частини Тарутинського РВ ГУМВС України Одеської області з цього приводу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, 06.01.1991року народження, який працює лікарем швидкої допомоги Тарутинської ЦРЛ повідомив суду, що 28.05.2015року з обіду він приїхав за викликом до ОСОБА_1, остання скаржилась тільки на високий кровяний тиск. Він зробив хворій інєкцію, яка понижує тиск та попросив полежати, оскільки коли тиск впаде - може запаморочитись в голові. ОСОБА_1 погодилась і він поїхав. Так, ввечері знов приїхав до ОСОБА_1 за викликом, остання скаржилась на біль в руці. Повідомила йому, що коли встала з ліжка в неї запаморочилось в голові і вона впала. Останній було накладено шину і доставлено до приймального відділення швидкої допомоги Тарутинської ЦРЛ. Зазначив, що раніше також виїзжав на виклики до ОСОБА_1, остання постійно скаржилась тільки на високий кровяний тиск.

22 вересня 2015 року на відповідача ОСОБА_3 адміністративною комісією при Тарутинській селищній раді Тарутинського району Одеської області накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривні на користь Тарутинської селищної ради за неналежне утримання собаки породи ОСОБА_9 яка належить ОСОБА_3, а саме за те, що 26.08.2015року собака без поводка і намордника знаходилась у дворі домоволодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_12 та налякала їх ( а.с. 60).

Зазначена вище постанова Тарутинської селищної ради надана суду як доказ про те, що собака неналежно утримується і заважає позивачу ОСОБА_1, але вже після відкриття провадження у справі та ухвалена після того як позивачка повернулась з лікарні, про що також не зазначено та не уточнено в позовній заяві.

Так, повернувшись з лікарні, 01.08. 2015року ОСОБА_1 також звернулась до начальника Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області з заявою про те, що її сусіди, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відрізали їй воду ще 26.05.2015року, оскільки колодязь знаходиться у дворі останніх, та на момент звернення з цією заявою не відновили водопостачання( а.с.88-89).

Згідно висновку УІМ Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області від 10.08.2015року, встановлено, що в травні 2015року ОСОБА_3 почав проводити в свому дворі ремонтні роботи, у звязку з чим у його колодязі було перекрито воду на невстановлений термін.

27серпня 2015року за вихідним № 614 Тарутинська селищна рада повідомила прокурору Тарутинського району Одеської області та голові Тарутинської районної ради , про те, що водопровідний колодязь від якого підключено домоволодіння ОСОБА_1 знаходиться на території домоволодіння ОСОБА_3, тому ОСОБА_1 було рекомендовано зробити окремий водопровідний колодязь і підключити до свого домоволодіння водопровід окремо, що і було зроблено ОСОБА_1В.( а.с 39). Отже, селищною радою було розглянуто це питання і рекомендовано самостійно підключитися до центрального водопроводу, оскільки колодязь у дворі ОСОБА_3 є його власністю.

Однак, згідно довідки КП « Виробниче управління житлово-комунального господарства» смт. Тарутине від 13.06.2016 року за вихідним № 23 встановлено, що центральний водопровід є власністю комунального підприємства. Система водовідведення на подвіря ОСОБА_3 є власністю водокористувача ОСОБА_3. Кран перекриття водопостачання на подвіря ОСОБА_3 знаходиться в колодці приєднання до центрального водопроводу , який розташований на протилежній стороні вулиці Гагаріна на проти будинку № 55 який належить ОСОБА_1. В ході перевірки колодця розмежування, що на подвірї ОСОБА_3 на подвіря ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_13 факту відєднання від водопостачання вказаних водокористувачів не встановлено.

Свідок ОСОБА_13 повідомила, що мешкає по сусідству з ОСОБА_2, знаходиться в доброзичливих стосунках з двома сторонами, дійсно у ОСОБА_2 є собака породи « алабай », собака дуже доброзичлива, а зараз собаки взагалі не має, крім того, багато сусідів розводять бджіл не тільки ОСОБА_2, стверджувати конкретно, що це чїїсь бджоли не можливо, повідомила, що від водопостачання її ніколи не відєднували, хоча її водопровід виходить з подвіря ОСОБА_2, не чула щоб водопровід відєднували і ОСОБА_1, щодо шовковиці повідомила, що не знає хто її садив.

Свідок ОСОБА_14 повідомила, що проживає по сусідству із сторонами та знаходитьсяі з ними в доброзичливих стосунках. З ОСОБА_1 дуже часто спілкується. Так, одного разу вечером син позивачки ОСОБА_1 Сергій зателефонував їй та попросив піти до його матері і подивитися, що сталося оскільки остання впала і пошкодила руку. Так, вона пішла до ОСОБА_1, але там все було закрито, тож вона постукала і пішла додому.Коли прийшла додому то вже її внук повідомив, що телефонувала ОСОБА_2 і просила піти подивитися до ОСОБА_1, оскільки остання дуже голосно кричить. Так, вони з онуком знов пішли до ОСОБА_1, онук переліз через огорожу і постукав у двері до ОСОБА_1, вийшов чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_6, і повідомив, що у його дружини вдень піднявся високий тиск і він викликав їй швидку допомогу. Лікар зробив їй укол і наказав їй лежати, але вона встала в неї запаморочилося в голові впала і пошкодила плече. Так, за нами приїхала швидка допомога, лікар наклав шину і повезли ОСОБА_1 до лікарні. Зазначила, що вранці ОСОБА_1 син забрав до м. Одеса де вона пробула два місяці. Крім того, повідомила суду, що в них по вулиці йде технічна вода, а пють всі воду з другої вулиці, тож всі мешканці вулиці ходять на сусідню вулицю і набирають там воду для приготування їжі та для пиття.

Так, аналізуючи зазначене у позовній заяві твердження позивачки, що сусіди вирішили її покарати за дзвінок який вона не робила і 26.05.2015року в літню спеку відрізали гілку водопостачання в колодязі який знаходиться у них на подвір'ї, судом надано оцінку показам свідків та зазначеним доказам, та встановлено, що переконливих доказів на підтвердження причинного звязку дій відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_15 з наслідками у вигляді відключення від центрального водопостачання на ціле літо домоволодіння ОСОБА_1 у звязку з дзвінком позивача ОСОБА_1 до Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області суду не надано, оскільки відповідач ОСОБА_2 повідомила суду, що воду було перекрито 26.05.2015 року, а інспектор Тарутинського РВ прийшов до них тільки 27.05.2015року і повідомив, що телефонувала ОСОБА_1 і скаржилась на собаку. Крім того, з медичної карти оглянутої в судовому засіданні та з показів свідка ОСОБА_11 встановлено, що позивач ОСОБА_1 на час винекнення спірних відносин вже хворіла на гіпертонічну хворобу і в неї дуже часто підвищувався тиск.

Що стосується шовковиці, судом встановлено, що остання самостійно виросла на межі домоволодінь розташованих по вулиці Гагаріна , 53 та 55 які відповідно належать ОСОБА_2 та ОСОБА_1, оскільки інших доказів на спростування цього факту суду не надано. Тож, відповідно до ч.ч.1-3 ст.109 ЗК України шовковиця стоїть на межі суміжних земельних ділянок, а її плоди належать власникам цих ділянок у рівних частинах. Кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати шовковицю, а витрати на ліквідацію дерева покладаються на сусідів у рівних частинах. Оскільки ліквідацію дерева вимагає позивач ОСОБА_1, тож вона повинна нести витрати на ліквідацію шовковиці, якщо відповідач відмовляється від своїх прав на дерево.

Виходячи із встановлених обставин та приймаючи до уваги вказану норму, суд приходить до висновку, про відсутність спору з цього приводу, оскільки позивач має правові підстави у випадку порушення таким способом її права користуватись земельною ділянкою, а саме самостійно ліквідувати шовковицю.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про бджільництво» право на утримання бджіл і зайняття бджільництвом мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають необхідні навики або спеціальну підготовку. Положеннями ст.ст.14,15 цього Закону передбачено, що земельні ділянки надаються пасічникам для зайняття бджільництвом у порядку, встановленому Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі". Фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил.

Суду не надано жодного переконливого доказу, крім усних пояснень представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, та не встановлено обставин зазначених в позовній заяві щодо неправомірного утримання бджіл відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

У п. 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»(зі змінами) роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Враховуючи, що позивачем було заявлено вимогу про стягнення матеріальної та моральної шкоди, але в процесі розгляду справи суд, відповідно до виниклих правовідносин у даній справі та приписів ст.ст.23, 1167 ЦК України не встановив наявної вини відповідачів в отриманні позивачем ОСОБА_1 тілесних ушкоджень у вигляді перелому руки та не встановив наявності прямого причинного звязку поміж виною і шкодою вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні цієї вимоги за необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області на протязі десяти днів з дня його проголошення, а особами які приймали участь у справі але не були присутніми під час проголошення рішення на протязі десяти днів з дня його отримання.

Суддя Н.М. Тончева