Справа №2/489/1470/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 липня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Р., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держаного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» (далі - Підприємство) про стягнення заробітної плати, компенсації,

ВСТАНОВИВ:

Позов предявлено, з врахуванням зменшення позовних вимог, з вимогами стягнути на користь позивача колишнього працівника Підприємства заборгованість по заробітній платі 9671,23 грн. і компенсацію за затримку розрахунку 24178,08 грн.

В судове засіданні позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача відзиву проти позову не надав.

Суд, дослідивши письмові докази в справі, в порядку заочного провадження, встановив таке.

Сторони перебували у трудових відносинах, позивач звільнений за власним бажанням з 10 січня 2015 р., заборгованість по заробітній платі згідно довідки від 14 березня 2016 р. становить 9671,23 грн. (а.с.4,5).

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Спору про розмір належних звільненому позивачу сум судом не встановлено.

Отже, Підприємство повинно було розрахуватися з ОСОБА_1 не пізніше 10 січня 2015 р. При цьому, обовязок розрахуватися перед ОСОБА_1 виник у Підприємства в повному обсязі стосовно суми 9671,23 грн.

На прострочення виплати заробітної плати до звільнення не розповсюджується порядок стягнення середнього заробітку передбачений ст. 117 КЗпП України, оскільки на таку заробітну плату нараховується компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати - відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством (ст. 34 Закону України «Про оплату праці»).

Оскільки розмір боргу по заробітній платі підтверджується письмовими доказами, тому суд вважає позов таким, що позов слід задовольнити в цій частині повністю.

Абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати).

У постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року, міститься висновок про те, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати. Під час його проведення слід застосовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата

Враховуючи, що звільнення позивача відбулося 10 січня 2015 р., тобто в січні позивач працював не повний місяць, суд, приходить до висновку, що середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за листопад, грудень 2012 р.

Згідно листа Мінсоцполітики від 04 вересня 2013 р. № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» у листопада, грудня 2014 р. було 20 та 23 робочих дні відповідно. Заробіток за два ці два місяці складав в сумі 4095,29 (2008,13 грн.+2087,16 грн.), середньоденний заробіток становить 95,24 грн. (4095,29 грн/43 дні).

З 11 січня 2015 р. по день розгляду справи в суді середній заробіток позивача нарахований за час вимушеного прогулу становить суму виходячи з кількості робочих днів (378 днів) за цей період множеної на середньоденний заробіток 95,24 грн. (з врахуванням перенесення робочих днів у 2015 р.: з 11 січня 2015 р. - 17 днів, лютий - 20 днів, березень 21 день, квітень 21 день, травень 18 днів, червень 20 днів, липень 23 днів, серпень 20 днів, вересень 22 дні, жовтень 21 день, листопад 21 день, грудень 23 дні; у 2016 р.: січень 19 днів, лютий 21 день, березень 22 дні, квітень 21 день, травень 19 днів, червень 20 днів, по 13 липня 9 днів), тобто 36000,72 грн., які слід присудити позивачу в силу закону.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір 551,20 грн.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з держаного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» заробітну плату 9671,23 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 36000,72 грн. без урахування сплати прибуткового податку з громадян й інших обов'язкових платежів,

Стягнути з держаного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» судовий збір 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії

Суддя Д.Г. Губницький