У Х В А Л А

Іменем України

05 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко Ю.О.,

суддів: Власов С.О., Собослой Г.Г.

при секретарі: Сочка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ КБ «Приват Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 серпня 2007 року між ТОВ «Український Промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 253/ФКВ-07, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 300 доларів США, зі сплатою 12 % річних, строком по 09.08.2022 року. З метою забезпечення виконання грошового зобовязання за вказаним кредитним договором, ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме : комерційну нерухомість (магазин) загальною площею 33,15 кв.м. та земельну ділянку площею 0,2500 га., кадастровий номер :00:002:0130, що розташовані за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Зняцево, вул. Гойди,буд.13. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором ТОВ «Укрпромбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і кредитному договорі № 253/ФКВ-07. Відповідач всупереч умовам договору своїх зобовязань перед позивачем не виконує, внаслідок чого станом на 05.08.2015 року за відповідачем наявна заборгованість в сумі 302 017,54 грн. рахунок погашення якоїх просили звернути стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно - комерційну нерухомість (магазин) за адресою Закарпатська область, Мукачівський район, с.Зняцево, вул. Гойди,буд.13.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 20 жовтня 2015 року ОСОБА_1 залучено до участі в справі в якості правонаступника померлої ОСОБА_2 (а.с.69).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 10 листопада 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" залучено до участі в справі в якості третьої особи яка не заявляє самостіних вимог (а.с.100)

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 березня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те що він спадщину прийняв, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом в звязку з цим не є власником вказаного майна.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, представник банку заперечив щодо апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору №253/ФКВ-07 від 10.08.2007 року укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 останній отримав кредит у розмірі 10 300 доларів США, строком до 09.08.2022 року. (а.с.6-12)

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2, як іпотекодавцем і ОСОБА_1 як позичальником був укладений іпотечний договір №253/Zфквіп 0704, відповідно до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку належне їй майно, а саме: комерційну нерухомість (магазин) загальною площею 33,15 кв.м. та земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :00:002:0130, що розташовані за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Зняцево, вул. Гойди,буд.13 (а.с.13-15). 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпробанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір про передачу Активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банк» (а.с.29-40).

ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобовязання перед позивачем, внаслідок чого станом на 05.08.2015 року в нього утворилась заборгованість в сумі 302 017,54 грн. з яких сума заборгованості за кредитом 183 186,30 грн.; сума заборгованості за відсотками 112 230,37 грн,; комісія за ведення кредиту 6600,87 грн.

ОСОБА_2 померла 09.10.2012 року відповідно до свідоцтва про смерть серія І-ФМ №144381 від 10.10.2012 року (а.с.147).

Згідно листа 3383/01-16 від 15.10.2015 року Мукачівської районної державної нотаріальної контори за померлою 09.10.2012 року ОСОБА_2 заведена спадкова справа від 11 березня 2013 року за №63 на підставі заяви про прийняття спадщини чоловіка померлої ОСОБА_1. Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 нотаріальною конторою не видавалося. (а.с.131-132)

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З пояснення представника відповідача в апеляційній інстанції слідує, що ОСОБА_1 не отримав свідоцтво по причині відсутності коштів для оплати процедури його видачі.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Частиною третьою статті 23 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, за змістом статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Таким чином в даному випадку спосіб звернення на предмет іпотеки узгоджується з нормами чинного законодавства, ст.ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку», якими не виключається можливість звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням суду.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що з урахуванням положень ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Виходячи з наведеного, звернення ОСОБА_1 до нотаріальної контори в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 (при відсутності інших спадкоємців) він вважається таким, що прийняв спадщину.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину за законом не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, так як діючим законодавством України не встановлено строк, в межах якого спадкоємець може одержати свідоцтво про право на спадщину, а сама спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, дав належну правову оцінку наявним доказам й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу а оскаржене рішення залишає без змін.

Ухвалою апеляційного суду від 01 квітня 2016 року, задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення, в зв'язку з чим, з відповідача до спеціального фонду Державного бюджетуУкраїни, слід стягнути несплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір в розмірі 3322,20 грн.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-316,317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3322,20 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: