Справа № 204/3991/16-ц
Провадження № 2/204/1722/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представника позивачки ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просила встановити факт проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини - 25 жовтня 2013 року, та визнати за нею право власності на 23/100 частин домоволодіння № 24 по провулку Січовому у місті Дніпро в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, померлого 25 жовтня 2013 року. В обґрунтування своїх вимог вказала на те, що 25 жовтня 2013 року помер її двоюрідний дідусь, ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина на 13/100 частин домоволодіння № 24 по вулиці Калінінський провулок у місті Дніпропетровську. Її родинні відносини з ОСОБА_6 підтверджуються тим, що батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які також є батьками ОСОБА_9 (рідного дідуся позивачки, рідного брата спадкодавця), ІНФОРМАЦІЯ_2, з чого вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 є рідними братами. Дружини, рідних дітей та онуків у ОСОБА_6 не має, тому, позивачка є єдиною спадкоємицею третього ступеня споріднення та має права спадкувати в пяту чергу за законом після його смерті. На день смерті спадкодавця вона не була зареєстрована в домоволодінні по провулку Калініна 24 у місті Дніпропетровську, але протягом останнього року постійно проживала разом зі спадкодавцем, ОСОБА_6, утримувала його, доглядала, готувала їжу та за свої власні кошти купувала йому ліки, а тому вона вважається такою, що спадщину прийняла. Але нотаріус помилково вважає, що їй чомусь необхідно звертатися до суду саме з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Але, за даних обставин це не належний спосіб захисту її права, адже вона спадщину прийняла та їй необхідно встановити тільки відповідний факт.

Ухвалою суду позовні вимоги позивачки в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом були залишені без розгляду.

Ухвалою суду до участі у дану справу була залучена приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в якості третьої особи.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивачки та пояснила, що нотаріус відмовила позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею пропущений строк звернення, тоді незрозуміло чому позивачка звернулася до суду з даним позовом, а не з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 2013 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 І-КИ № 542349, виданим 26.10.2013 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис про смерть № 7306 від 26.10.2013 року (а.с.68).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається з 23/100 частин домоволодіння № 24 по провулку Січовому (стара назва провулок Калінінський) у місті Дніпро, з яких: 13/100 частин домоволодіння належить йому на підставі Договору дарування від 23.12.1965 року, посвідченого нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4461 (а.с.81-82); та 10/100 частин домоволодіння належить йому на підставі Договору купівлі-продажу від 27.01.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 та зареєстрованого в реєстрі за № 1-205 (а.с.83-84).

Позивачка вказала, що покійний ОСОБА_6 є її двоюрідним дідусем, рідним братом її дідуся - ОСОБА_9.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що дівочим прізвищем позивачки є «Семилєтова», що підтверджується свідоцтвом про народження Серії ІV-КИ № 422586, виданим 20.04.1984 року відділом ЗАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська, актовий запис № 945 (а.с.73 на обороті), яке (дівоче прізвище) було змінено спочатку на «Богатиренко», а потім на «Скрипник», після укладання шлюбів, що підтверджується відповідними свідоцтвами про одруження та про шлюб (а.с.76-77).

Згідно свідоцтва про народження позивачки Серії ІV-КИ № 422586, виданого 20.04.1984 року відділом ЗАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська, її батьками вказані ОСОБА_13 та ОСОБА_14. Дівочим прізвищем матері позивачки - ОСОБА_14 є «Балазанова», яке вона змінила після укладання шлюбу з батьком позивачки - ОСОБА_13, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу Серії ІІІ-КИ № 250557, виданим 30.04.1983 року відділом ЗАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська, актовий запис № 697 (а.с.77 на обороті).

В свою чергу, батьками ОСОБА_13 (в дівоцтві ОСОБА_9) ОСОБА_15 є ОСОБА_9 та ОСОБА_16, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-КИ № 242319, виданим повторно 21.01.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 894 від 16.05.1958 року (а.с.73).

Таким чином, з вищевказаного вбачається, що ОСОБА_9 дійсно є рідним дідусем позивачки, а вона, відповідно, його онукою.

При цьому, батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_17 та ОСОБА_8, що підтверджується архівною довідкою Державного архіву Дніпропетровської області від 22.12.2015 року за № С-299-2015 (а.с.72), батьками ОСОБА_6 також є ОСОБА_17 та ОСОБА_8, що підтверджується архівною довідкою Державного архіву Дніпропетровської області від 22.12.2015 року за № С-298-2015 (а.с.74).

З урахуванням вищевказаного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 дійсно є рідними братами, а відтак, ОСОБА_6 дійсно є двоюрідним дідусем ОСОБА_1.

На підставі вищевказаного, позивачка 08 січня 2016 року звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата її рідного дідуся - ОСОБА_6, який помер 25 жовтня 2013 року. На підставі її заяви, після смерті ОСОБА_6, померлого 25 жовтня 2013 року, була заведена відповідна спадкова справа за № 1/2016, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.67-90).

Проте, 08 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 була винесена постанова про відмову у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 25 жовтня 2013 року, оскільки позивачкою порушений строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України (а.с.87).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В свою чергу, згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А в силу положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6, на день його смерті, без реєстрації, за адресою: м. Дніпро, провулок Калінінський (нова назва провулок Січовий), домоволодіння № 24, що підтверджується довідкою № 6686 від 24.12.2015 року, виданою Головою квартального комітету № 6 в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ОСОБА_18 (а.с.79).

Крім того, факт проживання позивачки разом із спадкодавцем на день його смерті підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_19 та ОСОБА_20, які є сусідами покійного та співвласниками домоволодіння № 24 по вулиці Калінінський провулок у місті Дніпропетровську, і які вказали, що ОСОБА_1 проживала разом з померлим задовго до його смерті, під час його смерті і після його смерті вона проживає в його будинку разом із своїми дітьми. Також, зазначили, що саме позивачка доглядала за ним та займалася його похованням, коли він помер.

Таким чином, позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, померлого 25 жовтня 2013 року, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всіх вищевказаних обставин, суд вважає можливим встановити факт проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини - 25 жовтня 2013 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 179, 209, 212-215, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини - 25 жовтня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова