1Справа № 335/6372/15-ц 2/335/121/2016
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді при секретаріОСОБА_1 ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради, про стягнення недорахованої заробітної плати,

встановив:

В липні 2015 року позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради, який декілька раз уточнювала 30.07.2015р. (т.1 а.с. 14-19), та 18.11.2015р. (т. 1 а.с. 205-208). Просила стягнути з відповідача на її користь невиплачену частину заробітної плати у вигляді премій, надбавок за період роботи з 17.02.2014р. до 02.06.2015р., на загальну суму 9938,74грн.; суми індексації заробітної плати в розмірі 3864,71 грн.; матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 1551 грн.; компенсації втрат частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат в розмірі 3435,08 грн. та зобовязання відповідача зробити помісячне корегування персоніфікованих даних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка працювала в Комунальній установі «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради на посаді провідного спеціаліста сектору внутрішнього аудиту та матеріально-технічного забезпечення з 17.02.2014р. до 02.06.2015р. Позивачка вважає, що відповідачем не зроблений перерахунок заробітної плати за весь час роботи в комунальній установі з урахуванням скасованої за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2015р. догани, не нараховувалась та не виплачувалась індексація заробітної плати за весь період трудових відносин, не виплачена допомога на оздоровлення за час роботи з 17.02.2014р. до 16.02.2015р., що призвело до порушенню її трудових прав. Крім того, посилаючись на недоплачені суми заробітної плати та несвоєчасну виплату індексації, позивачкою зроблений розрахунок компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат. Також позивачка.

Представники відповідача у судовому засідання позов визнали частково в частині стягнення індексації заробітної плати за період роботи з 17.02.2014р. до 02.06.2015р., в іншій частині проти задоволення позовних вимог заперечували.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому розгляді, зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, ОСОБА_3 працювала в Комунальній установі «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради з 17.02.2014 року до 02.06.2015 року на посаді провідного спеціаліста сектору фінансового аудиту та матеріально-технічного забезпечення. 02.06.2015р. позивачку звільнено з займаної посади за власним бажанням по догляду за дитиною до 14 років (т.1 а.с.10).

Частинами першою третьою статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 3 ст.61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2015р. (т.1 а.с. 6-7, а.с. 140-141) по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради (далі - «Установа») визнано незаконним та скасований наказ тимчасово виконуючого обовязки комунальної установи №022 від 16.05.2014р. про винесення догани; в задоволенні інших вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 26.03.2015р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково: визнано незаконним та скасований наказ виконуючого обовязки комунальної установи №027 від 01.07.2014р. про звільнення ОСОБА_3 з посади провідного спеціаліста сектору внутрішнього аудиту та матеріально-технічного забезпечення; поновлено позивачку на вищевказану посаду та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 02.07.2014 до 26.03.2015р) в розмірі 30 583 грн. 85 коп. та 1 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Належна до стягненню сума (яка складається з окладу, надбавки та премії) сплачена відповідачем в повному обсязі, що не оспорюється сторонами.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивачки про стягнення невиплаченої частини заробітної плати у вигляді премій, надбавок за період роботи з 17.02.2014р. до 02.06.2016р. недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

До всього, судом встановлено, що розрахунок компенсації втрати частини доходів (т.1 а.с.211) здійснений невірно, оскільки розрахунок базується на сумах недоплачених частин заробітної плати (колонка 2 Звідної таблиці), які визначені позивачем самостійно без належного обґрунтування. Зазначені суми не підлягають перевірці, оскільки базуються на дослідженні позивачем інших заохочувальних та компенсаційних виплат, зокрема, таких, як премія.

Відповідно суд не приймає до уваги, поданий позивачем, як доказ Незалежний звіт з надання впевненості (т.1 а.с.215-219), оскільки аудитором досліджено лише правильність проведення розрахунків, при цьому не досліджувалися правильність визначення сум заборгованості на підставі яких позивачем проведено відповідний розрахунок.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Обєктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

У відповідності з положеннями ч.5 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Виходячи з аналізу вищевказаних норм діючого законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення суми індексації заробітної плати за період роботи з 17.02.2014р. до 02.06.2015р., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а здійснений позивачкою розрахунок є вірним та відповідає нормам чинного законодавства.

З відповідача на користь позивача слід стягнути 3864,71 грн. в рахунок індексації заробітної плати за вказаний період. Зазначена сума підтверджена розрахунком та не заперечена представниками відповідача.

Стосовно позовних вимог позивачки щодо стягнення на її користь з відповідача матеріальної допомоги на оздоровлення за час роботи з 17.02.2014р. до 16.02.2015р, суд приходить до наступного.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30.08.2002р. №1298, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій надано право в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків надавати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання.

Згідно із затверджених кошторисів на 2014 рік 2015 рік (т.1 а.с.187-188) та розрахунків фонду оплати праці працівників на 2014-1015 роки відповідача (т.1 а.с.189-190) до фонду заробітної плати включені видатки на матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 100% посадового окладу. Про наявність видатків у Комунальній установі «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради на виплату працівникам матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 100% посадового окладу також свідчить плани асигнувань відповідача на 2014р. та 2015р. (т.1 а.с. 191-192).

Заявами від 26.05.2014р. (т.1 а.с.29), від 12.05.2015р. (т.1 а.с.30), від 18.05.2015р. (т.1 а.с.31), які отримані відповідачем, про що свідчать відповідні відмітки, позивачка зверталася до Комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради про надання матеріальної допомоги в розмірі посадового окладу. Проте жодна із зазначених заяв не була задоволена відповідачем при наявності видатків на ці призначення.

Аналізуючи надані сторонами докази, виходячи із положень постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30.08.2002р. №1298, суд доходить висновку, що відповідач повинен був надати ОСОБА_3 матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі посадового окладу за період роботи з 17.02.2014р. до 16.02.2015р. при наявності заяв від останньої.

Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат» встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 за №1427 компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі - споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Виходячи із вищенаведених норм права, позовні вимоги щодо стягнення компенсації втрат частини доходів у звязку з порушенням строків є необґрунтованими.

Як передбачено частиною першою статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст.179 ЦПК України передбачає, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Розглянувши дану цивільну справу у рамках заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню в межах стягнення індексації заробітної плати за період роботи з 17.02.2014р. до 02.06.2015р. та стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення за час роботи з 17.02.2014р. до 16.02.2015р.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» в редакції закону, що діяла на момент звернення до суду, з відповідача України на користь Держави на підставі ст.88 ЦПК підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради задовольнити частково.

Стягнути з Комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_3 за період роботи з 17.02.2014 року по 02.06.2015 року компенсацію в сумі 3864,71 грн. в якості індексації заробітної плати, в сумі 1551 грн. як матеріальну допомогу на оздоровлення, а всього стягнути 5415 (пять тисяч чотириста п'ятнадцять) грн. 71 коп.

Стягнути з Комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради у дохід Держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

У задоволенні іншої частини вимог по стягненню невиплаченої частини заробітної плати, компенсації частини доходів, зобовязання здійснювати помісячне коригування персоніфікованих даних відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ю.Бойко