Справа №463/408/15-ц
Провадження №2-р/463/9/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про розяснення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03.03.2015р., яке набрало законної сили, позов у вищезгаданій справі задоволено повністю. Шлюб, зареєстрований між сторонами Міським ВДРАЦС ЛМУЮ 07.06.2011р. розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу змінено прізвище на «Дідун».

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 подав до суду заяву про розяснення такого рішення суду, оскільки таке не зрозуміле. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_6 13.12.2011р. В процесі розгляду справи досягнуто домовленості, що син залишатиметься проживати з позивачем, однак в рішенні суду чітко про таке не вказано. Тому, в частині визначення місця проживання дитини просить розяснити рішення суду.

В судовому засіданні повноважний представник позивача вимоги заяви підтримав та просить рішення суду розяснити.

Повноважний представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти обґрунтованості заяви, оскільки позиція сторони позивача по суті є спором відносно місця проживання дитини, що має самостійний спосіб вирішення. Рішення суду стосується розірвання шлюбу, на даний час воно виконане повністю і в процесі його виконання не виникає будь-яких перешкод. Під час вирішення справи про розлучення питання про місце проживання дитини не вирішувалось, що не потребує додаткових розяснень. Тому, в задоволенні заяви просить відмовити.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 463/408/15-ц, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає що заява про розяснення рішення суду не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Як зазначив Пленум ВСУ в п. 21 Постанови № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», розяснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Розяснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути предявлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й розяснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Відповідно до ст. ст. 109, 110, 160, 161 СК України та виходячи із необхідності забезпечення повного, всебічного та обєктивного зясування обставин справи у цивільному судочинстві, під час вирішення питання про розірвання шлюбу між особами, що мають дитину суд одночасно вирішує питання про місце проживання дитини.

Так, згідно розяснень, що містяться в п. 14 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2011р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

В ході розгляду заяви про розяснення встановлено, що під час вирішення справи про розлучення сторони досягли згоди відносно місця проживання дитини з позивачем, внаслідок чого такий спір під час розгляду питання про розлучення не вирішувався.

Резолютивна частина рішення про розлучення не містить висновків про місце проживання дитини і по суті, в заяві про розяснення порушується питання, яке не було предметом розгляду під час вирішення справи по суті, що виключає можливість задоволення такої заяви, оскільки як зазначено вище сторони за взаємною згодою досягнули домовленості щодо місця проживання дитини.

З огляду на вказану вище позицію Пленуму ВСУ, а також з огляду на рішення від 03.03.2015р., яке на переконання суду є доволі чітким та зрозумілим, підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про розяснення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.