АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про вселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила вселити її та її малолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинок АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що вона та її дитина зареєстровані в будинку відтак мають право користування ним, натомість відповідачка, яка є її матір'ю, чинить їй перешкоди у користуванні будинком.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2016 позов задоволено - вселено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та її малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинок по АДРЕСА_1, а також вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказує, що суд безпідставно не прийняв до розгляду зустрічний позов про визнання позивачки такою, що втратила право користування житлом; неповно з'ясував обставини справи та в тексті рішення допустив низку описок, зокрема замість вселення до будинку суд вказував на вселення до квартири.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачка разом з малолітньою дитиною мають право користування будинком.

Вказаний висновок суду є законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що позивачка ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивачка разом зі своєю малолітньою донькою зареєстровані в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою форми № 3 від 21.06.2016 (а.с. 65) та довідкою від 29.03.2016 (а.с. 5), виданих Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» Святошинського району. Також у даному будинку, власником якого є ОСОБА_4, зареєстрована відповідачка та її донька ОСОБА_7

Згідно технічного паспорта будинок складається з 4 кімнат і має загальну площу 70 кв.м. та житлову площу 32,3 кв.м. (а.с. 69-72).

Встановлено, що між сторонами існують конфліктні стосунки і позивачка не має можливості потрапити до будинку у зв'язку зі зміною замків відповідачем та її сестрою, які проживають в будинку і чинять їй та її донці перешкоди в користуванні житлом.

Відповідно до ст. 150 КЗпП України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Частиною 1 ст. 156 КЗпП України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Згідно із ч. 4 цієї ж статті, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

З наведеного вбачається, що вищевказані вимоги закону дотримані сторонами, оскільки позивачка є членом сім'ї відповідача і при її вселенні було дотримано відповідного порядку, визначеного законом, а відтак остання та її малолітня дитина мають право користування житлом.

Суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи та надавши оцінку наявним у справі доказам дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка та її малолітня дитина зареєстровані у будинку відповідача як члени сім'ї у встановленому законом порядку, відтак мають право користування ним та, відповідно, наявні підстави для вселення позивача разом з її донькою до будинку.

Доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування судом обставин справи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Що стосується доводів про те, що судом допущені описки, то такі доводи не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення, а допущені судом описки можуть бути виправлені в порядку ст. 219 ЦПК України. Крім цього, не є підставою для скасування рішення й те, що судом не прийнято до спільного розгляду зустрічний позов, оскільки відповідач не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом в загальному порядку, що й було зроблено останнім.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про вселення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва