АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 662/1135/15-ц Головуючий в І інстанції: Марківський О.В.
Номер провадження: №22-ц/791/1632/16 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.

суддів: Кутурланової О.В.,

ОСОБА_1

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

02 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з останнього на свою користь на відшкодування моральної шкоди 10000грн.

На обґрунтування позову вказав, що 16 серпня 2014 року близько 07-30 годині, на полі, яке знаходиться на відстані 3км від с.Захарівка Новотроїцького району Херсонської області, відповідач на ґрунті неприязних відносин умисно наніс йому деревяною палицею декілька ударів по руці, завдавши йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому четвертої пясної кістки лівої кисті, крововиливу в мякі тканини лівої кисті, девяти саден на тильній поверхні лівої кисті. В результаті дій відповідача він зазнав ушкодження свого здоровя, в період з 16 серпня по 12 вересня 2014 року знаходився на лікуванні в районній лікарні. Наслідком зазначених дій відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із завданням тілесних ушкоджень, у хвилюваннях, які виникають коли він згадує вказаний випадок. Моральну шкоду він оцінює, виходячи із вимог розумності та справедливості, в 10000грн.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначив, що суд залишив поза увагою докази вини відповідача, а саме показання очевидця події свідка ОСОБА_4, висновок судово-медичної експертизи. Також, зазначив, що суд не врахував ту обставину, що відповідач, заперечуючи завдання йому (тобто позивачу) тілесних ушкоджень, не надав доказів відсутності своєї вини.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Згідно відповіді від 26.11.2015 року начальника СВ Новотроїцького ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області, даної на запит суду: в СВ Новотроїцького відділення поліції Генічеського ВП перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000740 від 16.08.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за фактом завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_2; в ході досудового розслідування причетність гр.ОСОБА_3 на даний час до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення не встановлено, підозра за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,, останньому не оголошувалась; досудове розслідування триває (а.с.17).

Згідно відповіді від 04.04.2016 року слідчого СВ Новотроїцького ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області, даної на запит адвоката ОСОБА_5: в Новотроїцькому ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000740 від 16.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за фактом завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_2; на даний час досудове розслідування по кримінальному провадженню триває (а.с.65).

У висновку експерта судово-медичної експертизи №254/Н від 18.08.2014 року, складеного на підставі постанови органу досудового розслідування, який колегія суддів приймає як письмовий доказ, зазначене наступне:

--- із постанови вбачається: "16.08.2014 року близько 07-30 годині на відстані 3км від с.Захарівка, Новотроїцького району Херсонської області, гр.ОСОБА_2, 1960р.н. було спричинено тілесні ушкодження";

--- зі слів освідуваного: "16.08.2014 року близько 07-30 годині в 3км від с.Захарівка на пасовищі, знайомий в обличчя наніс удар деревяною палицею по лівій руці";

--- із мед карти амбулаторного хворого без номера Новотроїцької ЦРЛ відомо: "18.082014 року ортопед. У хворого сталася кримінальна травма 16.08.2014 року в 07-30 годин. З його слів він побитий палицею встановленою особою. Скарги на болі і набряк по ходу лівої кисті, порушення її функції. На рентгенограмах лівої кисті №4434 від 18.08.2014 року визначається косий перелом 4-ї пясної кістки без зміщення відломків. Діагноз: закритий косий перелом 4-ї пясної кістки лівої кисті без зміщення. Больовий синдром";

--- дані освідування: на тильній поверхні лівої кисті 9-ть округлих червоно-бурих зсадин в діаметрі по 1см. Ліве передпліччя та кисть набряклі;

--- висновки: у ОСОБА_2 виявлені ушкодження у вигляді: закритого косого перелому 4-ї пясної кістки лівої кисті без зміщення відломків, крововилив в мякі тканини лівої кисті, 9-ти зсадин на тильній поверхні лівої кисті; зазначені пошкодження утворилися від дії тупого предмета можливо 16.08.2014 року і відносяться до середньої ступені тяжкості тілесних пошкоджень по критерію тривалості розладу здоровя (а.с.2).

У висновку експерта додаткової судово-медичної експертизи №19/Н від 09.06.2015 року, який суд приймає як письмовий доказ, зазначене наступне:

--- із протоколу проведення слідчого експерименту від 02.06.2015 року за участю свідка ОСОБА_3 відомо: "… в ході конфлікту з ОСОБА_2 правою рукою схопив його деревяну палицю, яку він тримав лівою рукою, і він кілька разів рухами, що крутяться, вихватив свою деревяну палицю, ударів ніяких не наносив…";

--- із протоколу проведення слідчого експерименту від 02.06.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_2 відомо: "… ОСОБА_2 на статиці показав один удар в область лівої руки, а саме долоні, при цьому пояснив, що удар йому наніс ОСОБА_3 16.08.2014 року деревяною палицею круглої форми з дерева, після чого він вказану палицю схопив лівою рукою і зажав в кисті при цьому хотів вирвати у ОСОБА_3, але останній почав тягнути її до себе при цьому останній схопив палицю обома руками за кінці палиці і робив рухи, що провертаються, це тривало від 1,5 хвилини до 2 хвилин";

--- висновки: у ОСОБА_2 виявлені ушкодження у вигляді: закритого косого перелому 4-ї пясної кістки лівої кисті без зміщення відломків, крововилив в мякі тканини лівої кисті, 9-ти зсадин на тильній поверхні лівої кисті; зазначені пошкодження утворилися від дії тупого предмета можливо 16.08.2014 року і відносяться до середньої ступені тяжкості тілесних пошкоджень по критерію тривалості розладу здоровя; враховуючи характер тілесних ушкоджень, що є у ОСОБА_2, вважаю, що ушкодження, що є у нього, могли утворитися при обставинах, зазначених ним в ході слідчого експерименту, і не могли утворитися при обставинах, зазначених свідком ОСОБА_3 (а.с.66).

Згідно відповіді від 16.09.2015 року прокурора Новотроїцького району, даної на запит позивача, та ухвали слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 21.04.2015 року, долучених при апеляційному розгляді справи: постановою слідчого СВ Новотроїцького РВ УМВС від 31.03.2015 року кримінальне провадження №0000740 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки слідчий дійшов висновку, що факт умисного нанесення тілесних ушкоджень свого підтвердження не знайшов; 21.04.2015 року ухвалою слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області було задоволено скаргу ОСОБА_2, вказану постанову слідчого від 31.03.2015 року було визнано незаконною та скасовано, було зобовязано слідчого відновити досудове розслідування та провести додаткову перевірку обставин правопорушення, а саме провести слідчий експеримент за участю ймовірного підозрюваного ОСОБА_3 та усунути протиріччя в експертизах (а.с.77; 78-79).

Допитана в якості свідка у цій справі, ОСОБА_4 (дружина позивача) зазначила, що 16.08.2014 року, близько 08-00 ранку відповідач випасав худобу на території орендованої земельної ділянки її чоловіка. З невідомих їй обставин ОСОБА_3 почав погрожувати її чоловікові, а потім наносити удари.

При апеляційному розгляді справи судом сторонам було розяснено згідно ч.4 ст.10 ЦПК України право заявити клопотання про призначення судово-медичної експертизи на предмет встановлення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_2, їх характеру, локалізації, ступеня тяжкості, часу їх завдання, а також їх завдання при обставинах, вказаних сторонами. При цьому їм були розяснені наслідки незаявлення такого клопотання, а саме, що в такому випадку суд може прийняти як письмові докази висновок експерта судово-медичної експертизи та додаткової судово-медичної експертизи, проведені в рамках досудового розслідування відкритого кримінального провадження №0000740 від 16.08.2014 року. Однак сторони відмовилися заявляти відповідне клопотання.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів, на підставі яких можна встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про те, що саме діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, а також інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення для вирішення справи.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього суд дійшов при неповному зясуванні обставин справи, та порушивши норми матеріального і процесуального права, що згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до положень ст.1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1); моральна шкода відшкодовується незалежно від вини…: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2).

Отже, у цій справі моральна шкода може бути стягнена лише з винної особи.

За ст.213 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим (ч.1); законним є рішення, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом (ч.2); обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.3).

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Так, суд першої інстанції не звернув уваги на наявні у справі докази, що підтверджують вину відповідача у завданні позивачу тілесних ушкоджень, а саме пояснення самого позивача, пояснення свідка ОСОБА_4, висновок експерта судово-медичної експертизи та додаткової судово-медичної експертизи, проведені в рамках досудового розслідування відкритого кримінального провадження №0000740 від 16.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за фактом завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_2, які суд приймає як письмові докази.

Також суд зважає і на підписану селищним головою характеристику позивача ОСОБА_2, що долучена при апеляційному розгляді справи, яка характеризує позивача з позитивної сторони (не зловживає алкогольними напоями, скарг на його негативну поведінку не надходило, на обліку по правопорушеннях в селищній раді не перебуває, не розглядався на засіданнях товариського суду та адміністративної комісії).

Поза увагою суду залишилось те, що позивач з першого ж дня, протягом всього часу досудового розслідування і до теперішнього часу, послідовно вказував на відповідача як на особу, яка завдала йому тілесні ушкодження; про це він зазначав і при його освідуванні під час судово-медичних експертизи та додаткової експертизи в рамках кримінального провадження; як зазначено у висновку додаткової судово-медичної експертизи, який суд приймає як письмовий доказ, ушкодження, що є у позивача, могли утворитися при обставинах, зазначених ним в ході слідчого експерименту, і не могли утворитися при обставинах, зазначених відповідачем ОСОБА_3; як вбачається з заяв, поданих ОСОБА_2 27.05.2015р, 17.08.2015р, 04.01.2016р, 31.03.2016р до органів прокуратури, які долучені при апеляційному розгляді справи, позивач скаржиться на нерозслідування органом досудового розслідування цієї справи, порушення строків розслідування тощо; крім того, свідок ОСОБА_4 (дружина позивача) як очевидець події дала пояснення, які повністю підтверджують пояснення позивача. Що ж стосується пояснень свідка ОСОБА_6 (брата відповідача) (пояснив, що вони з братом у вказані час та місце випасали корів; позивач почав лаятися на них, потім намагався нанести удар деревяною палицею по ОСОБА_3В.), вони зовсім і не вказують на відсутність вини відповідача в завданні позивачу тілесних ушкоджень. Більше того, вказаний свідок, також і сам відповідач не заперечують проти того, що у вказані час та місце мала місто сварка між сторонами у справі, в ході якої було намагання застосувати деревяну палицю. При апеляційному розгляді справи відповідач визнав, що у вказані час та місце між ним та позивачем виникла сварка, у нього та у відповідача в руках були палиці, він (тобто відповідач) не бив своєю палицею позивача, навпаки останній намагався її застосувати. При цьому відповідач не зміг пояснити, як і звідки у позивача виникли вказані тілесні ушкодження.

Заперечення відповідача проти позову колегія суддів вважає способом захисту відповідача, на вибір якого він має право.

Таким чином, сам факт наявності завданих позивачу тілесних ушкоджень, аналіз зібраних у справі доказів в їх сукупності, зокрема, пояснення позивача та свідка ОСОБА_4 про завдання цих ушкоджень у зазначені час та місце саме відповідачем, висновки судово-медичної експертизи та додаткової судово-медичної експертизи, які суд приймає як письмові докази, недоведеність відповідачем відсутності своєї вини у завданні позивачу тілесних ушкоджень свідчать про доведеність вини відповідача у завданні позивачу вказаних тілесних ушкоджень, а отже у праві позивача на відшкодування моральної шкоди, оскільки в результаті неправомірних дій відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із завданням тілесних ушкоджень, у хвилюваннях, які виникають коли він згадує вказаний випадок.

При цьому сам факт відсутності вироку суду, що набрав законної сили, відносно відповідача з приводу завдання позивачу вказаних тілесних ушкоджень, не може розглядатись як підтвердження невинуватості відповідача, оскільки до уваги відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України міг бути взятий до уваги лише виправдовувальний вирок щодо відповідача з цих подій.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на підставі ст.1167 ЦК України з відповідача, з вини якого позивачу заподіяна моральна шкода, на користь позивача 5000,00грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

При цьому колегія суддів вважає, що з урахуванням роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.5 постанови від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (про необхідність при визначені розміру відшкодування моральної шкоди виходити з засад розумності, виваженості та справедливості), вказаний розмір відшкодування моральної шкоди (5000,00грн.) відповідає характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, тощо), яких зазнав ОСОБА_2

Таким чином, апеляційну скаргу слід частково задовольнити, рішення суду першої інстанції як незаконне та необґрунтоване слід скасувати й постановити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 7000,00грн.

В решті доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону та не підтверджені належними доказами. Зокрема, посилання заявника на розмір завданої йому моральної шкоди в 10000,00грн. до уваги не приймаються, оскільки, з одного боку, спростовуються дослідженими доказами про характер ушкоджень потерпілого, а з іншого боку, розмір моральної шкоди в 10000,00грн. визначений позивачем без урахування обставин спричинення шкоди, характеру немайнових затрат, з якими позивач повязує факт заподіяння шкоди, ступеня вини заподіювача, а також визначений всупереч засадам розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки при поданні позову та апеляційної скарги позивач був звільнений від сплати судового збору, а позов задоволений на 50%, то вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 255,78грн. (50% х (243,60грн. + 110% х 243,60грн.).

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, ст.1167 ЦК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00грн. В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 255,78грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_7

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_8

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1