Єдиний унікальний номер 725/4301/16-ц
Номер провадження 2/725/879/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Войтун О. Б.

при секретарі Ільєвській О.С.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії та усунення перешкод в користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Посилалася на те, що 28 липня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_3 було передано чотири станки вартістю 10 000 доларів США.

На підтвердження виконання умов договору, ОСОБА_3 цього ж дня надав йому розписку, згідно якої зобовязався виплатити йому 10 000 доларів США протягом року, тобто до 28 липня 2016 року.

Разом з тим, відповідач взятих на себе зобовязань не виконав та у вказаний термін кошти за договором купівлі-продажу не повернув.

У звязку із цим, у відповідача утворилася заборгованість, яка згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 12 вересня 2016 року становить 266 700 грн.

Просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за договором купівлі-продажу в розмірі 266 700 грн., а також витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2 667 грн.

Крім того, до суду звернувся із зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії та усунення перешкод в користуванні майном.

У своїй зустрічній позовній заяві посилався на те, що у період з листопада 2014 року по початок серпня 2015 року він використовував за згодою ОСОБА_1 належні останньому нежитлові виробничі приміщення, розташовані за адресою: с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області. У вказаних нежитлових приміщеннях знаходились верстати належні ОСОБА_1

Під час використання приміщення, ним у кінці липня 2015 року було придбано у ОСОБА_5 чотири верстати. На виконання грошових зобовязань при придбані верстатів ним було написано власноруч ОСОБА_5 розписку, яку останній після повної оплати коштів за верстати повернув йому. Вказана розписка разом із іншими документами зберігалась в займаному ним приміщенні, до якого мав повний доступ ОСОБА_1

Оскільки ОСОБА_1 надумав у нежитлових приміщеннях зробити цех по обробці деревини та виробів з дерева, він змушений разом із належними йому речами переїхати із займаного приміщення до нежитлового приміщення по вул.Заводській, 37А в м.Чернівці. Крім того, у звязку із недостатністю місця для організації такого виробництва ОСОБА_1, на його ж прохання, він (ОСОБА_3В.) перевіз на тимчасове зберігання до нового приміщення чотири верстати належні позивачу, де вони зберігаються по даний час.

Під час переїзду до нового приміщення серед інших документів він не виявив вказаної вище розписки, однак значення цьому не придав, так як зобовязання за розпискою між ним та ОСОБА_5 були виконані.

Вказує, що верстати належні ОСОБА_1 жодного разу ним (відповідачем) не використовувались та не могли бути використані, у звязку з іншим класом точності.

В подальшому, він на прохання ОСОБА_1, в травні 2016 року передав йому в користування прес-форму 105.ПФ-01.00.СЧ, виготовлену ним (відповідачем) власноручно з придбаних за власний кошт матеріалів.

На його неодноразові звернення до ОСОБА_1 із проханням забрати із займаного ним приміщення верстати та повернути надану йому в користування прес-форму, позивач відмовляється, мотивуючи це тим, що у нього (ОСОБА_3В.) перед позивачем існує заборгованість за використання нежитлових приміщень в с.Мамаївці, хоча жодного договору оплатного користування приміщеннями між ними не укладалося.

13 жовтня 2016 року ним було надіслано ОСОБА_1 рекомендований лист з повідомленням про необхідність отримання 21 жовтня 2016 року за адресою м.Чернівці вул.Заводська, 37А, належних йому станків.

Незважаючи на те, що вказане повідомлення було отримано ОСОБА_1, він у вказане місце та час для отримання станків не зявився, про що в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було складено відповідний акт.

У звязку із цим, просив зобовязати ОСОБА_1 забрати і вивезти за власний кошт з нежитлового приміщення по вул.Заводській, 37 А в м.Чернівці належні останньому чотири верстати: плоскошліфувальний, фрезерний обдирний, коло шліфувальний, фрезерний універсальний. Також витребувати з незаконного володіння та користування ОСОБА_1 прес-форму 105.ПФ-01.00.СЧ, шляхом вилучення у ОСОБА_1 вказаної прес-форми.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини. Просили задовольнити його у повному обсязі. Заперечували щодо задоволення зустрічного позову ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 додатково пояснив, що що ОСОБА_3В, сам вивіз спірне обладнання, при цьому віддав йому розписку в присутності свідків. Вказав, що крі розпистки ніяких документів про передачу станків більше не складалось.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 підтримали зустрічну позовну заяву та підтвердили викладені у ній обставини. Просили позов задовольнити. Заперечували щодо задоволення первісного позову. Додатково відповідач пояснив, що ОСОБА_1 протиправно заволодів розпискою, написаною ним на виконання зобовязань перед громадянином ОСОБА_5, які на даний час є припиненими і спору щодо яких не існує.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, а також заслухавши покази свідків, вважає, що первісний та зустрічний позови є обґрунтовані і задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав:

Так, чинний цивільний кодекс України містить визначення поняття та види договору.

Частинами 1-3 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Згідно вимог ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно важливим є те, по-перше, що розуміється під укладенням договору; по-друге, законодавець робить акцент на необхідності досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов і, по-третє, цій домовленості сторін має надаватися певна форма.

Оскільки всякий договір є правочином, до форм договору застосовуються положення про форми правочинів (статті 205-209, 218-220 ЦК України) - усну та письмову (просту та нотаріально посвідчену).

Статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав (ч.ч.1-2 ст.656 ЦК України).

У відповідності зі специфікою економічних відносин, що лежать в основі договору купівлі-продажу, розрізняються його різновиди (купівля-продаж роздрібна, дрібнооптова, житлових будівель, земельних ділянок, об?єктів приватизації, тощо), кожна з яких має свої юридичні особливості. Загальними для усіх видів договорів купівлі-продажу є нижчеперелічені умови і положення.

Договір купівлі-продажу є сплатним при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві ціну речі, яка обумовлена договором; двосторонньозобов?язуючим це обумовлює взаємне виникнення у кожної із сторін прав та обов?язків: продавець зобов?язаний передати покупцеві певну річ, але вправі вимагати за це сплати певної ціни, а покупець, в свою чергу, зобов?язаний сплатити ціну, але вправі вимагати передачі йому проданої речі; даний договір є консенсуальним, оскільки права та обов?язки виникають вже в момент досягнення ними угоди за всіма істотними умовами.

Основною і визначальною ознакою договору є перехід майна у власність покупця.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач ОСОБА_1 вказує на те, що 28 липня 2015 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого відповідачу було передано чотири станки вартістю 10 000 доларів США. На підтвердження виконання умов договору, ОСОБА_3 цього ж дня надав позивачу розписку, згідно якої зобовязався виплатити йому до 28 липня 2016 року 10 000 доларів США для викупу чотирьох станків.

Проте, на думку суду, вказані твердження ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки жодного доказу на підтвердження укладення 28 липня 2015 року договору купівлі-продажу між відповідачем та позивачем, останнім надано не було.

Боргова розписка та боргові зобовязання є одним з найдавнішим правочином, які укладаються між людьми. Суть таких зобовязань полягає в тому, що одна людина дає, наприклад гроші, товар на певний час оплатно або безоплатно іншій людині, а друга в свою чергу зобовязується повернути відповідні гроші з відсотками чи без таких.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається для підтвердження укладання договору, визначає умови договору, а також засвідчує отримання однією особою в іншої певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

До обовязкових реквізитів розписки слід віднести дату складання, прізвище, імя та по батькові позичальника його паспортні дані, місце проживання, а також прізвище, імя та по батькові позикодавця його паспортні дані, місце проживання, умови отримання особою в борг грошей (товару) із зобовязанням їх повернення, боргова сума, та дата повернення боргу.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання особою в борг грошей (товару) із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів із обовязковим зазначенням осіб, між якими відбувся певний правочин.

Однак, наявна в матеріалах справи розписка, написана ОСОБА_3, не містить відомостей про особу, якій він зобовязується надати вказані у розписці кошти, а також підписи сторін, зокрема ОСОБА_1, а інших суттєвих ознак якіб давали суду підстави визнати дану розписку договором купівлі продажу.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання позивача та його представника з приводу того, що ОСОБА_3 зобовязаний сплатити ОСОБА_1 10 000 доларів США, адже жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 відповідач повинен сплатити вказані у розписці кошти, а також наявності взаємозвязку цієї розписки та договору купівлі-продажу суду не представлено.

Також суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, оскільки вони тільки підтвердили факт передачі розписки. при цьому вони пояснили що є друзями ОСОБА_1, що ставить під сумнів їх покази, оскільки вони в силу дружніх стосунків не можуть свідчити не на користь позивача ОСОБА_1. Крім того, свідок ОСОБА_9 достовірно стверджуючи, що читав зміст розписки вказав, що вона написана Українською мовою, хоча розписка складена на російській мові.

При цьому свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час нібито укладання договору купівлі-продажу станків між сторонами та написання відповідачем ОСОБА_3 розписки присутні не були та з цього приводу нічого пояснити не можуть.

Проаналізувавши наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не доведено в судовому засіданні факт невиконання відповідачем своїх зобовязань саме за договором купівлі-продажу, а також укладання такого договору, у звязку із чим у задоволені позову слід відмовити.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відносяться на рахунок позивача і відшкодуванню не підлягають.

Крім того, суд не знаходить підстав і для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії та усунення перешкод в користуванні майном, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Проте, ОСОБА_3 та його представником адвокатам ОСОБА_4 не надано суду належних та допустимих доказів з приводу того, що вказані у зустрічному позові чотири верстати: плоскошліфувальний, фрезерний обдирний, колошліфувальний, фрезерний універсальний знаходяться саме нежитлових приміщеннях за адресою м.Чернівці вул.Заводська, 37А.

На підтвердження своєї позовної вимоги щодо витребування (вилучення) з незаконного володіння та користування ОСОБА_1 прес-форми 105.ПФ-01.00.СЧ ОСОБА_3 додано до матеріалів справи копії креслень вказаної прес-форми, копії рахунків про оплату матеріалів та виготовлення.

Разом з тим, на думку суду, надані ОСОБА_3 документи не можуть бути належними та допустимими доказами по справі, так як судом не встановлено, що взагалі у ОСОБА_3 була в наявності прес-форма 105.ПФ-01.00.СЧ та в подальшому була ним передана у користування ОСОБА_1

Крім того і заявлений відповідачем свідок ОСОБА_6 не підтвердив у судовому засіданні обставини, які були вказані ОСОБА_3 у своїй зустрічній позовній заяві та в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_3 зустрічні позовні вимоги не ґрунтуються на законі та в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 205-209, 218-220, 626-628, 638, 656, 673 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 61, 64, 88, 154, 158,169, 212-215, 218,224-228, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії та усунення перешкод в користуванні майном відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. А у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун