Справа № 462/2356/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року Залізничний районний м. Львова в складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати із ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно/, до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що з 07.09.2007 року перебуває в шлюбі з відповідачем, в якому в них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею, перебуває на її утриманні. Відповідач не цікавиться життям та вихованням доньки, не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча є працездатним та має можливість та обовязок надавати допомогу на утримання доньки, що й стало причиною звернення до суду із даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання правової допомоги №126/2016 від 25.04.2016 року, підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позові. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання доньки, але у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Відмітив, що в більшому розмірі сплачувати аліменти не має можливості, оскільки в лютого 2016 року втратив роботу, отримав травму ноги, на даний час проживає з батьками, які також потребують догляду, матеріальної допомоги. При цьому відмітив, що до звільнення з роботи, він допомагав доньці, сплачував кошти на її утримання, спілкувався по телефону та по можливості приділяв їй час.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно вимог ч.1 ст.184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із розяснень, даних в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Як встановлено судом, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2007 року /а.с.2/, в якому в них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.3/.

Судом встановлено, що неповнолітня донька ОСОБА_3 проживає разом з матірю на вул.Виговського, 41/54 у м.Львові, та, що відповідач не несе витрати на утримання доньки, хоча може надавати кошти на утримання своєчасно і систематично, оскільки працездатний та інших утриманців немає.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, зокрема, що позивач ОСОБА_1 працює, при цьому сплачує за навчання доньки англійської мови, що стверджується заявою та актом звіряння розрахунків від 28.04.2016 року, а відповідач працездатний та інших утриманців немає.

Виходячи з наведеного та враховуючи обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 СК України і розяснення дані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати, а також з врахуванням встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 травня 1450 грн. та прожитковий розмір для дітей віком від 6 до 18 років з 01 травня 1531 грн., що є наближеним до мінімальної заробітної плати, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на дитину щомісячно.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом 25.04.2016 року.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому із ОСОБА_2 слід стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави, від сплати якого при подачі позовної заяви позивач була звільнена.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст.180, 181, 182 Сімейного Кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, /паспорт громадянина України серії СТ №188075/, який зареєстрований на ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, /ідентифікаційний номер / аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 /одна тисяча/ гривень, щомісячно, до її повноліття, починаючи з 25 квітня 2016 року.

В решті позову відмовити.

В межах місячної суми стягнення аліментів допустити негайне виконання рішення суду.

Стягнути із ОСОБА_2 551 /пятсот пятдесят одну/ гривню 20 копійок судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський