НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/1015/16
№ 2/183/1231/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2016 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.,

секретаря Макаренко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, треті особи - Міністерство оборони України, Гвардійська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :
01 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання права, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 06 квітня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи було залучене Міністерство Оборони України.

Ухвалою суду від 11 травня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи була залучена Гвардійська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він є ветераном Збройних сил України, проживає та зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

16 вересня 2014 року він звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, як органом приватизації, було винесене рішення № 2700 від 22.09.2014 року, яким йому відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, в зв`язку з тим, що військове містечко смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області віднесене до числа «закритих» та не підлягає приватизації.

Також, Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, винесене рішення № 365 від 22.01.2015 року, яким йому відмовлено в передачі в приватну власність квартири, в зв`язку з тим, житловий фонд смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є військовим майном.

Крім того Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, винесене рішення № 3131 від 15 липня 2015 року, яким йому відмовлено в передачі в приватну власність квартири, в зв`язку з тим, що військове містечко смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області віднесене до числа «закритих» та не підлягає приватизації.

Позивач зазначив, що дії відповідача вважає неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В зв`язку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просив суд:

-визнати протиправними та скасувати рішення № 2700 від 22.09.2014 року, № 365 від 22.01.2015 року, № 3131 від 15 липня 2015 року Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про відмову йому в приватизації квартири АДРЕСА_2 ;

-визнати його, ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 ;

-зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, прийняти відповідні заходи щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 .

В судове засідання представник позивача не з`явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити вимоги.

Представник відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділ м. Дніпропетровська в судове засідання не з`явився, надав заперечення в якому позов не визнав, посилався на те, що житловий фонд смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є військовим майном, рішення про відчуження військового (нерухомого) майна повинен приймати Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства Оборони України, крім того, смт. Гвардійське має статус «закритого» військового містечка.

Представник третьої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився.

Гвардійська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як третя особа, в своїй заяві просила суд розглядати справу без участі її представника, рішення винести у відповідності до чинного законодавства.

Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої 29.07.2015 року Будинкоуправлінням № 1 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 проживає та зареєстрований позивач ОСОБА_1 .

Встановлено, що вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінніКвартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська.

У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Згідно п. 3.2.4 Положення, на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська покладений обов`язок та повноваження щодо утримання житлового фонду.

У відповідності до наказу Міністра оборони України № 1 від 03 січня 1993 року «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають в будинках Міністерства оборони України», приватизація житлового фонду проводиться в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», крім того, на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки), покладені обов`язок здійснювати приватизацію квартир житлового фонду Міністерства оборони України.

У відповідності до ст. 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Судом встановлено, що 16 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, як органом приватизації, було винесене рішення № 2700 від 22.09.2014 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, в зв`язку з тим, що військове містечко смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області віднесене до числа «закритих» та не підлягає приватизації.

Також, Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, винесене рішення № 365 від 22.01.2015 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в передачі в приватну власність квартири, в зв`язку з тим, житловий фонд смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є військовим майном.

Крім того Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, винесене рішення № 3131 від 15 липня 2015 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в передачі в приватну власність квартири, в зв`язку з тим, що військове містечко смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області віднесене до числа «закритих» та не підлягає приватизації.

Суд приходить до висновку, що рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська підлягають скасуванню, з наступного.

Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень ( підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в зв`язку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.

Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», який прийнято 19.06.1992 р. за № 2482-Х11.

Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п.2 ст.2 цього Закону.

Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків пам`яток садове - паркового мистецтва, історико культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири ( будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильскій АЕС».

Згідно Положенню, затвердженому Наказом Міністра оборони України №215 від 21.04.2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03.07.2013 року визначення «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

03.09.2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_2 був затверджений останній чинний ( він базується на Наказі Міністра оборони СРСР №75 від 22.02.1977 р.) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.

На підтвердження того, що смт. Гвардійське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15.09.2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна.

Судом встановлено, що законодавством України не визначене юридичне поняття «закрите військове містечко», в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка.

Суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що рішення про відчуження житлового фонду, як військового майна, повинен приймати Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства Оборони України є безпідставним, з наступного.

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», в ійськове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
На підставі ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, Порядком вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1282 від 29 серпня 2002 року, (далі- Порядок), передбачена процедура вилучення військового майна з оперативного управління військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил (далі - військові частини), та його безоплатної передачі до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном (далі - органи, уповноважені управляти державним майном), самоврядним установам і організаціям, які провадять свою діяльність в інтересах національної безпеки і оборони та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.
Пунктом 4 Порядку визначено, що передача військового майна органам, повноваженим управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність проводиться за рішенням: Міноборони - щодо об`єктів, визначених у підпунктах 3 і 4
пункту 2-1 цього Порядку, а саме: 4) житловий фонд, інші об`єкти соціальної та інженерної інфраструктури, що перебувають в оперативному управлінні військових частин і передаються не у складі майнових комплексів.
Таким чином, у відповідності до Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1282 від 29 серпня 2002 року, саме Міністр Оборони України має повноваження щодо передачі житлового фонду у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.
На підставі вищенаведеного Порядку, наказом Міністра Оборони України № 569 від 15.09.2011, надане розпорядження про безоплатне вилучення з балансу Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району військового майна та передачу його у комунальну власність територіальних громад згідно Переліком військового майна, що безоплатно передається в комунальну власність територіальної громади селища Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області (Додаток № 1 до наказу), Переліком військового майна, що безоплатно передається в комунальну власність територіальної громади селища Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області (Додаток № 2 до наказу).

У відповідності до Додатку № 1 до вищенаведеного наказу, до майна, яке передається у комунальну власність смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області входить житловий будинок АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що спірне житло фактично не передане у комунальну власність територіальної громадисмт. Гвардійске Новомосковського району дніпропетровської області.

Суд приходить до висновку, що Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» є пріоритетним при застосуванні до спірних правовідносин, зазначений закон визначає вичерпний перелік житла, яке не підлягає приватизації, але, судом не встановлені перешкоди щодо приватизації спірного житла.

Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року передбачене, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно п.5 ст.5 вищевказаного Закону України кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брав.

Згідно п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» орган приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.1999 р. затверджене «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.

У відповідності до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська заперечує право позивача на приватизацію спірної житлового приміщення.

Оскільки судом встановлене право позивача на одержання спірної квартири у приватну власність, відповідачем оспорюються зазначене право, позовні вимоги в частині визнання права позивача на приватизацію квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування рішень Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, яким позивачу відмовлено у передачі в приватну власність, в зв`язку з тим, що зазначені рішення суперечать наведеним вище нормам законодавства України та порушують права позивача на отримання житла у власність.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність.

Так, зокрема, наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво.

Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої, 1. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. 2. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у
гуртожитку. 3. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. 5. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і
не потребує нотаріального посвідчення.
Судом встановлено, що тривалий час, з 16 вересня 2014 року відповідачем, як органом приватизації, не прийняте рішення за заявою позивача щодо передачі житла у власність, в порушення місячного строку для прийняття рішення, встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідачем не вчинені дії, щодо передачі у власність позивачу спірного житлового приміщення.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська вжити належних та достатніх заходів щодо приватизації спірної квартири, у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, Законом України «Про правовий режим майна у Збройних сил України, Законом України, «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитків у власність громадян, затверджене Наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, ст. ст. 10,11, 60, 213, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, Міністерство оборони України, Гвардійську селищну раду Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати право ОСОБА_1 на приватизацію квартири АДРЕСА_2 .

Визнати протиправними та скасувати рішення № 2700 від 22.09.2014 року, № 365 від 22.01.2015 року, № 3131 від 15 липня 2015 року Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про відмову ОСОБА_1 в приватизації квартири АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, прийняти відповідні заходи щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 102,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький