У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2015 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», заінтересована особа: ОСОБА_2, про визнання дій головного державного виконавця неправомірними, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до суду із вищезазначеною скаргою, посилаючись на те, що 22 жовтня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 49104807 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3030/11, виданого 21 березня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 солідарно на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 401-Ф/08 від 02 вересня 2008 року в розмірі 636 786,74 доларів США, що за курсом НБУ на дату ухвалення рішення становила 5 089 517 грн 46 коп., пеню в розмірі 1 млн. грн з підстав непідвідомчості виконавчого документу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Оскільки боржники мають перед банком заборгованість, яка виражена у доларах США, еквівалент якої на даний час з урахуванням збільшення курсу валют складає більше 1 млн. грн, тому відсутні підстави вважати, що виконавче провадження непідвідомче відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Просили визнати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 49104807 від 22 жовтня 2015 року неправомірною та скасувати її, зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюту І.М. відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-3030/11 виданим 21 березня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задоволено частково.

Визнано постанову про відмову у відкриті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) - ВП № 49104807 від 22 жовтня 2015 року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М., неправомірною та зобов'язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-3030/11, виданим 21 березня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2015 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» просить скасувати ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»). Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом ( ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі-виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими: 1) боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, вищі чи центральні орган виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада Міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; 2) сума зобов'язання становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відмовляючи у відкритті виконавчого провадження на підставі ст.ст. 21,26 Закону України «Про виконавче провадження», головний державний виконавець виходив із того, що виконання рішення суду непідвідомче відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки сума зобов'язання за цим рішенням є меншою, ніж визначена законом.

Розглядаючи спір, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству акціонерному банку «Укргазбанк» у відкритті касаційного провадження на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2015 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», заінтересована особа: ОСОБА_2, про визнання дій головного державного виконавця неправомірними, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов