АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3542/16 Головуючий 1 інстанції Сугачова О.О.
Справа № 643/8460/15-ц Доповідач Коровін С.Г.
Категорія: надання послуг
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коровіна С.Г.,

суддів Коваленко І.П., Довгаль А.П.,

при секретарі Личак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2016 року по справі за позовом виробничого кооперативу «Житлово-експлуатаційний кооператив» «Новобуд-Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Виробничий кооператив «Житлово-експлуатаційний кооператив» «Новобуд-Комфорт» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, яким остаточно просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.12.2014 р. в розмірі 6 133, 94 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1, як власник квартири АДРЕСА_1, є споживачем послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, які своєчасно та в повному обсязі надавались ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт». Разом з тим, в порушення вимог чинного законодавства відпові дачем не сплачувались послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за період з 01.10.2012р. до 01.12.2014р. в розмірі 6133, 94 грн.

Представник позивача в судовому засіданні викладені вище обставини та вимоги позову підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяв про поважні причини своєї відсутності або слухання спарив за його відсутністю не надав, надав письмові заперечення на позовні вимоги.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2016 року позовні вимоги виробничого кооперативу «Житлово-експлуатаційний кооператив» Новобуд-Комфорт» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь виробничого кооперативу «Житлово-експлуатаційний кооператив «Новобуд-Комфорт» (, р/р 4624 в ПУАТ «Фідобанк», МФО 300175) заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.12.2014р. в розмірі 6133 (шість тисяч триста тридцять три) грн., 94 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь виробничого кооперативу «Житлово-експлуатаційний кооператив «Новобуд-Комфорт» (, р/р 4624 в ПУАТ «Фідобанк», МФО 300175) судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три)грн., 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування скарги зазаначає, що між ним та виробничим кооперативом «Житлово-експлуатаційний кооператив «Новобуд-Комфорт» ніяких договорів про надання послуг не укладалось. Договір від 01.10.2012 року, на який посилається позивач як на підставу своїх вимог підписаний ОСОБА_2, який вказаний як директор ТОВ «Технобудсистема», але станом на 01.10.2012 року єдиним керівником та підписантом ТОВ «Технобудсистема» була ОСОБА_3Є згідно електронної інформаційно-пошукової сисстеми ДП «Інформаційно-ресурсний центр» в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій. Апелянт також посилається на те, що ТОВ «Технобудсистема» не мало права передавати майно в управління позивачу, оскільки не було балансоутримувачем чи власником даного майна. Окремо апелянт вказує, що позивачем надані неналежні докази наявності в нього заборгованості за житлово-комунальні послуги. ОСОБА_1 наводить договір про надання житлово-комунальних послуг укладений між ним та ТОВ «Новобуд-Комфорт», зазаначає, що договір є дійсни, а він виконує вяті на себе зобовязання.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири № 16 буд. №160 д по вул. Академіка Павлова у м. Харкові. Доказів на підтвердження того, що він не є власником цієї квартири суду не надано. Відповідно ОСОБА_1 є споживачем послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, які своєчасно та у повному обсязі надаються ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт».

Встановлено, що зазначені послуги відповідачу надавалися у повному обсязі, але ОСОБА_1 тривалий час відповідну оплату не здійснював.

Судом першої інстанції встановлено, що ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» є організацією, яка уповноважена надавати послуги, зокрема, з утримання будинку та прибудинкової території

Статтями 20, 21 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» визначені права та обовязки споживача й виконавця комунальних послуг.

Споживач має право отримувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг та зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом. Обовязком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Зазначене відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом України у постановах від 30.10.2913 року по справі №6-59цс13, від 27.03.3013 року у справі №6-6цс13 та від 19.11.2014 року у справі №6-178цс14.

Позивач вживав необхідні заходи щодо укладення письмового договору із споживачем (усне інформування, повідомлення у підїздах надсилання листів тощо про необхідність укладення договору). Споживачам надсилалися примірники договорів. Споживачам надсилалися квитанції про сплату комунальних послуг щомісячно, та інформували їх про заборгованість.

Факт ненадання позивачем відповідачу житлово-комунальних послуг або надання їх невідповідної якості відповідачем не доведено.

Вартість послуг на отримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які надає позивач встановлені відповідним рішенням виконкому Харківської міської ради, тарифи на послуги, що надавалися відповідачу, встановлені рішенням виконкому Харківської міської ради від 26.09.2012 року №570 «Про встановлення тарифів та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають ТОВ Жилкомсервіс» та ТОВ «Новобуд-Комфорт» та від 26.02.2013 року №77 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають житлові, житлово-будівельні та виробничі кооперативи».

Суд встановив, що позивачем надавалися послуги згідно тарифів, встановлених рішення виконкому Харківської міської ради. Встановлено, що зазначені послуги відповідачем не сплачувалися і за період з 01.10.2012 року по 01.12.2014 року витворилася заборгованість на загальну суму 6133,94 грн.

Доводи відповідача про те, що позивач взагалі не має права на отримання оплати за надані послуги спростовуються наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від 01.10.2012 року, укладеного між ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» та ТОВ «Технобудсистема» (забудовник відповідного житлового будинку, балансоутримувач), ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» надає послуги з управління житловим будинком та обєктів благоустрою, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 160-«д», а саме: прибирання прибудинкової території, прибирання сходових кліток, вивезення побутових відходів, прибирання підвалів, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування ліфтів, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем, дератизацію, дезінсекцію, послуги з обслуговування димовентиляційних каналів, ремонт конструктивних елементів внутрішньо будинкових систем, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинкової території, освітлення місць загального користування, енергопостачання ліфтів, а також надає інші послуги, які необхідні для належного управління та обслуговування будинку.

Посилання відповідача на недійсність вказаного договору суд обґрунтовано визнав безпідставними. Суд виходив з того, що наявність або відсутність права на підписання такого роду договорів відноситься до повноважень керівних органів ТОВ «Технобудсистема», а діючим законодавством на позивача не покладено обовязку перевірки повноваження особи на підписання договору та верифікацію її підпису.

Судом першої інстанції досліджено оригінал відповідного договору, який відповідає доданій до матеріалів справи копії, містить підписи уповноважених осіб та скріплений печатками обох сторін цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону України) кореспондує обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Зазначене положення міститься і в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 року № 572, де зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до вимог п. 3 ст. 12 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Згідно приписів п. 1 ч. 2 ст. 12 цього Закону витрати на управління багатоквартирним будинком є витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2015 № 50485181 вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири №16 буд. №160-«д» і, відповідно, на нього покладається обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги.

Судом дана належна оцінка посиланням відповідача на наявність у нього договірних відносин з попереднім виконавцем житлово-комунальних послуг (ТОВ «Новобуд-Комфорт»), Відповідно до розділу № 8 Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.03.2008 року, який укладався між ТОВ «Новобуд-Комфорт» та відповідачем. Вказаний договір діяв до 01.03.2009 року. Передбачалася можливість його пролонгації лише на один рік. Оскільки пролонгація не була здійснена, то дія договору припинена 01.03.2010 року.

Таким чином судом першої інстанції встановлено, що позивач є організацією, яка уповноважена надавати послуги, зокрема, з утримання будинку та прибудинкової території, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 160-«д», а відповідач, як власник квартири у вказаному житловому будинку, зобовязаний оплачувати надані послуги.

У відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

В судовому засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1, обґрунтовуючи своє непогодження з позовними вимогами посилався на те, що рішенням Адміністративної колегії Територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Харкова від 14.01.14 року визнано, що позивач, розробивши економічно не обґрунтовані завищені тарифи на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій не довів при встановленні цих тарифів до відома споживачів в повному обсязі інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів з обґрунтуванням їх необхідності. Відповідач надав до апеляційного суду копії судових рішень, якими позивачу у справі відмовлено у визнанні незаконним та скасуванні рішень Територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Колегія суддів, враховуючи вимоги ст.303 ЦПК України, не може прийняти до уваги зазначені докази оскільки їх надання до суду зроблено з порушенням вимог зазначеного закону. В суді першої інстанції відповідач не посилався на зазначені обставини як докази непогодження із позовом. Відповідач, як вбачається з численних заперечень та пояснень проти позову, був незгодний з тим, що оплату житлово-комунальних послуг просить стягнути ВК ««ЖЕК «Новобуд-Комфорт»», а не ТОВ «Новобуд-Комфорт» і що позивач незаконно став балансоутримувачем будинку.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідач не заперечував, що на рішення Антимонопольного комітету України він у суді першої інстанції не посилався. З апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що зазначених доводів вона також не містить. Таким чином суд першої інстанції такі заперечення відповідача не розглядав, оцінку цим доказам не давав. При таких обставинах апеляційний суд у відповідності до вимог зазначеної норми права позбавлений можливості перевіряти ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того згідно з відповіді заступника міського голови директора Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (т.2 а.с.45).Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.02.2013 року №77, яким були встановлені тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що надає Виробничий кооператив «Новобуд-Комфорт» (додатки №3,4,5,6,7,8) не відмінялися і на даний час є діючими.

Враховуючи, що суд першої інстанції належним чином дослідив усі надані сторонами докази і дійшов обґрунтованого висновку, що ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» є організацією, яка уповноважена надавати послуги з утримання будинку та прибудинкової території розташованих за адресою м. Харків, вул. Академіка Павлова, 160-«д». Відповідно відповідач ОСОБА_1, як власник квартири у зазначеному будинку зобовязаний оплачувати надані послуги. Факт ненадання послуг позивачем, або надання ним неякісних послуг не доведено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Колегія судів погоджується з рішенням суду першої інстанції і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Московського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді