Справа № 640/4435/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Вітковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради особи про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон, -

встановив:

Позивачка з вернулась до суду із позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон, посилаючись на те, що шлюб з відповідачем розірваний, за рішенням суду визначено місце проживання дитини ОСОБА_2 Тімура 16.01.2007р.н. разом з матірю, яка самостійно утримує дитину. Батько участі у вихованні дитини не приймає. У звязку з відвідуванням дитиною спортивних тренувань, у нього є можливість виїжджати за кордон на змагання, однак відповідач безпідставно не надає дозволу на виїзд дитини, чим перешкоджає її розвитку та фізичному вихованню. Крім того, ненадання відповідачем такого дозволу, перешкоджає виїзду дитини закордон на відпочинок.

Представник позивача в судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, надав до суду заперечення проти позову та зазначив, що приймає участь у вихованні сина, сплачує аліменти, однак позивачка перешкоджає відповідачу у спілкування з дитиною. Що стосується надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини, то відповідач зазначає, що позивачка взагалі не зверталась до нього з заявою із зазначенням держави прямування дитини та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Позивачка зазначає багато країн до яких бажає отримати дозвіл на вивезення дитини, однак чіткого часу перебування у перелічених країнах позивачем не зазначено, хоча багаторазове вивезення дитини за кордон без надання згоди батька чинним законодавством не передбачено.

Третя особа у судове засідання не з"явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення прийняти на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що Дев»ятьярова І.М. та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюб між сторонами розірваний, дитина мешкає разом з матірю, що підтверджується матеріалами справи та сторонами не оспорюється.

Відповідно до ст.ст. 7 та 155 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Єдиним способом вирішення проблеми виїзду дитини за кордон без згоди другого з батьків є звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 Тімур займається великим тенісом та плаванням та може приймати участь у турнірах всеукраїнського та міжнародного рівня. Також надана довідка зі школи хлопчика, де зазначено, що він навчається у школі №154, вихованням хлопчика займається мати, батько батьківськи збори не відвідує, з учителями не спілкується

Позивачем надано докази направлення відповідачу заяви про надання дозволу для тимчасового виїзду дитини закордон, із зазначенням переліку країни та терміну тимчасових виїздів , однак жодної відповіді від відповідача не надійшло. Крім того, заперечення відповідача на виїзд дитини фактично викладено в його запереченнях проти позову де він просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Вказані дії відповідача свідчать про відсутність його згоди на тимчасові виїзди сина за кордон.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей, зокрема, ст.155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, враховує, що законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним й принциповим є інтереси дитини, такі мають бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Надані суду документи як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача, свідчать, що сторони перебуваються у неприязних стосунках, однак при вирішенні даного спору, суд в першу чергу враховує інтереси та права дитини та виниклі між сторонами відносини не можуть впливати на обмеження передбачених законодавством прав дитини.

Посилання відповідача на те, що виїзд дитини за кордон надається на окрему поїздку та дозвіл на багаторазові поїздки чинним законодавством не передбачений, судом не приймається, оскільки згідно із Правилами перетину кордону виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків може здійснювати за рішенням суду про надання дозволу на виїзд без згоди та супроводу другого з батьків та обмежень не встановлено.

Більш того, позивачка у позові зазначає як перелік країн до яких просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини, так і період такого виїзду.

Небезпечність виїздів за кордон дитини, на які посилається відповідач є не доведеними та враховуючи досліджені судом документи, які свідчать про піклування та виховання позивачкою сина, суд приходить до висновків, що дії позивачки направлені на здійснення інтересів дитини.

У зв"язку з викладеним, суд приходить вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Суд не виходячи за межі заявлених позовних вимог, зазначає перелік країн за їх офіційними назвами.

Керуючись ст..33 Конституції України, ст.ст.150-155 СК України, ст.ст.10,11,60,88,169,197,212-215,224-227 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Позовні вимоги задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд за межі України до країн: Австралії, Республіки Австрії, Азербайджанської Республіки, Аргентинської Республіки, Багамських островів, ОСОБА_4 Бельгія, Республіки Білорусь, Республіки Болгарії, Боснії і Герцеговини, Ватикану, Соціалістичної Республіки Вєтнам, Сполученого ОСОБА_4 Великої Британії та Північної Ірландії, Боліварської Республіки Венесуела, Республіки Вірменії, Республіки Гаїті, Грецької Республіки, Грузії, ОСОБА_4, Домініканської Республіки, Республіки Еквадор, Естонської Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Ізраїлю, Республіки Індія, Республіки Індонезія, Республіки Ірландія, ОСОБА_4 Іспанія, Італійської Республіки, Республіки Казахстан, ОСОБА_4 Камбоджа, Канади, Китайської Народної Республіки, Республіки Кіпр, Кореї Південної, Республіки Куби, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, ОСОБА_5 Ліхтенштейн, Великого Герцогства Люксембург, Республіки Маврикій, Республіки Мадагаскар, Республіки Македонія, Республіки Мальта, Мальдівської Республіки, ОСОБА_4 Марокко, Мексиканських Сполучених Штатів, Республіки Молдова, ОСОБА_5, Монголії, ОСОБА_4 Нідерландів, Федеративної Республіки Німеччина, ОСОБА_4 Норвегія, Обєднаних Арабськи Еміратів, Республіки Перу, Республіки Польщі, Португальської Республіки, Російської Федерації, Румунії, Найсвітлішої республіки Сан - Марино, Республіки Сейшельські Острова, Республіки Сербії, Республіки Сінгапур, Словацької Республіки, Республіки Словенії, Сполучених Штатів Америки, ОСОБА_4 Таїланд, Республіки Туніс, Турецької Республіки, Угорщини, Республіки Узбекистан, Республіки Фіджі, Республіки Філіппіни, Фінляндської Республіки, Французької Республіки, Республіки Хорватії, Чеської Республіки, Республіки Чилі, Чорногорії, Швейцарської Конфедерації, ОСОБА_4 Швеція, Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка, Японської Держави та оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон малолітньої дитини ОСОБА_3, 29.01.2007р.н., без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 терміном на три роки, з обовязковим поверненням дитини до постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.