Справа № 361/2064/16-ц Головуючий у І інстанції Маценко Н. П.
Провадження № 22-ц/780/3974/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 30 30.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Білоконь О.В., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.С.А.», ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ТОВ «Ю.С.А.», ОСОБА_5, в якому просив стягнути з відповідачів на його користь по 100000 грн. з кожного, як відшкодування завданої йому внаслідок скоєння злочину працівником володільця джерела підвищеної небезпеки вантажного автомобіля паливоцистерни марки ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_6 майнової шкоди (збитків) у вигляді додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, лікувальних та реабілітаційних процедур, консультацій з приводу отриманих ушкоджень здоровя, стороннього догляду.

У заяві про забезпечення позову, поданій 06 травня 2016 року представником позивача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_7, останній просить накласти арешт на всі поточні, депозитні, карткові (крім зарплатних) рахунки ТОВ «Ю.С.А.» () в будь-яких банківських, фінансових установах в межах суми 5745000 грн. (в межах ціни позову та позовних вимог ОСОБА_2Д.) до вирішення справи по суті спору.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на всі поточні, депозитні, карткові (крім зарплатних) рахунки ТОВ «Ю.С.А.» в будь-яких банківських, фінансових установах в межах суми 5745000 грн. до вирішення справи по суті спору. Посилається на її необгрунтованість та порушення норм процесуального права, яке полягає в тому, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, про що надано відповідні докази, які містяться в матеріалах справи. Однак, суд на зазначені докази не звернув уваги і безпідставно відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що заявником не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову, а накладення арешту на всі поточні, депозитні, карткові рахунки у межах суми позовних вимог може перешкодити господарській діяльності відповідача, чим будуть порушені його права.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. ч. 1 та 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" з наступними змінами, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У пункті 6 зазначеної постанови розяснено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову). За змістом цієї норми суд (суддя), визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

У пункті 9 даної постанови звернуто увагу судів на те, що відповідно до частин 9, 10 ст. 153 ЦПК ухвала про забезпечення позову виконується негайно, а її оскарження, на відміну від ухвали про скасування цього забезпечення, не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Для забезпечення виконання цих норм як спеціальних, на відміну від загальної - ст. 296 ЦПК, та розгляду справи в установлені строки необхідно в разі оскарження ухвали про забезпечення позову направляти суду апеляційної інстанції виділені відповідні матеріали (копії позовної заяви й заяви про забезпечення позову, оригінал оскарженої ухвали, копії документів про звернення її до виконання тощо) та вживати заходів до подальшого розгляду справи по суті заявлених вимог. Після розгляду скарги апеляційним судом зазначені матеріали долучають до матеріалів цивільної справи.

Як убачається із виділених матеріалів даної цивільної справи, позовна заява ОСОБА_8 до ТОВ «Ю.С.А.», ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, надійшла до суду 8 квітня 2016 року, в якій ОСОБА_3 просив стягнути з відповідачів ТОВ «Ю.С.А.» та ОСОБА_5 на його користь по 100000 грн. з кожного, як відшкодування завданої йому внаслідок скоєння злочину працівником володільця джерела підвищеної небезпеки вантажного автомобіля паливоцистерни марки ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_6 майнової шкоди (збитків) у вигляді додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, лікувальних та реабілітаційних процедур, консультацій з приводу отриманих ушкоджень здоровя, стороннього догляду.

26.04.2016 року на виконання ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви представник позивача ОСОБА_9 надав суду позовну заяву в новій редакції, з якої убачається, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 предявили позов до ТОВ «Ю.С.А.», ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, в якій позивачі просили стягнути солідарно з відповідачів ТОВ «Ю.С.А.» та ОСОБА_4 по 5745000 грн. на користь кожного позивача, як відшкодування завданої їм внаслідок скоєння злочину в ДТП 25 серпня 2009 року працівником володільця джерела підвищеної небезпеки вантажного автомобіля паливоцистерни марки ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_6 майнової шкоди у вигляді додаткових витрат, викликаних необхідністю щоденних процедур з лікувального масажу та фізичної реабілітації за період з 01.06.2010 року по 30.09.2013 року.

У заяві про забезпечення позову, поданій 06 травня 2016 року за довіреністю ОСОБА_7, представником позивача ОСОБА_2 останній просить накласти арешт на всі поточні, депозитні, карткові (крім зарплатних) рахунки ТОВ «Ю.С.А.» () в будь-яких банківських, фінансових установах в межах суми 5745000 грн. ( в межах ціни позову та позовних вимог ОСОБА_2Д.) до вирішення справи по суті спору. Посилається на те, що йому відомі обставини щодо утруднення та неможливості виконання в майбутньому рішення суду в даній справі та в додатках до даної заяви зазначає копію ухвали господарського суду Київської області від 31.03.2016 року, яка в добровільному порядку ТОВ «Ю.С.А.» не виконана.

Колегія суддів вважає, що суддя дійшов поспішного висновку про відмову в забезпеченні позову з тих підстав, що заявником не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки не врахував доказів, наданих позивачем ОСОБА_2 на підтвердження своїх вимог на суму 5745000 грн. та не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також суддя не з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу позивачів, відповідачів та відповідність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач ОСОБА_2, позовним вимогам, та чи є співмірним такий спосіб забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суддя не навів у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, з яких мотивів брав до уваги інтереси відповідача ТОВ «Ю.С.А.» та відхиляв інтереси позивача ОСОБА_2 у звязку із застосуванням заявлених позивачем заходів забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суддя дійшов поспішного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Із пояснень представників відповідачів в судовому засіданні під час апеляційного розгляду даної справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 не був учасником ДТП, яка сталася 25 серпня 2009 року за участю автомобіля паливоцистерни марки ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля марки «Опель Вектра», державний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_3

Однак, перевірити зазначені обставини в суді апеляційної інстанції неможливо, оскільки виділені матеріали не містять жодних відомостей про дану ДТП, власників та володільців джерел підвищеної небезпеки її учасників, осіб, винних в скоєнні даної ДТП, а також про розмір заявлених позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених п. 3 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді