Провадження № 2/641/1605/2016 Справа № 641/3152/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді - Григор*єва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

Встановив:

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 37951,30 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 17.09.2008 року ПАТ Приват-Банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В свою чергу ОСОБА_1 зобов'язався погашати даний кредит згідно з вказаним графіком відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, а тому станом на 31.12.2015 року заборгував ПАТ Приват-Банк, кошти по договору в загальній сумі 37951,30 гривень.

В судове засідання представник позивача не з*яився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з*явився надавши клопотання в якому просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволені позову.

Суд дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до договору № б/н від 17.09.2008 року ПАТ Приват-Банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В свою чергу ОСОБА_1 зобов'язувся погашати даний кредит згідно з вказаним графіком відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що ПАТ Приват-Банк взяті на себе зобов'язання виконало в повному обсязі. ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання не виконав, а тому станом на 31.12.2015 року заборгував ПАТ Приват-Банк, кошти по договору в загальній сумі 37951,30 гривень, яка складається з наступного:

-6633,10 грн. - заборгованість за кредитом;

-26338,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2796,75 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

-1783,40 грн. - штраф (процентна складова).

Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Згідно наданої відповіді ПАТ КБ «Приват банк» зазначено, що останнє погашення по кредиту було зроблено ОСОБА_1 24.11.2012 року в розмірі 1400,00 грн., про що надали виписку по особовому рахунку. Також зазначили, що встановити особу, що вносила кошти, ОСОБА_2 не має можливості, оскільки їх вносили в Терміналі.

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно вимог ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до п.9.12. договір діє 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дію договору, він автоматично прологнується на той же строк.

Постановою ПВСС «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, зі змінами внесеними 07.02.2014 р. у п. 31 зазначено, що при застосуванні положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України « Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному звязку з частиною 11 статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У звязку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо), положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові по справі № 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, вбачається, що за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячеі платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати червого платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Зазначена правова позиція також викладена у справах № 6-116 цс13, № 6-20цс14.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, оскільки останній платіж було зроблено відповідачем 24.11.2014 року, а банк звернувся до суду з позовом 07.04.2016 року, також позивачем не надано будь-яких доказів поважності причин пропуску строку позовної давності суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості у розмірі 37951,30 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за спливом строку позовної давності, в силу дії ч.4 ст.267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 257, 264, 267 ЦК України, -

Вирішив:

В позові Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити в звязку зі спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_2