У х в а л а

іменем україни

06 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, Кіровоградської міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування земельної ділянки з незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 належав житловий будинок АДРЕСА_1. Відповідно до вищевказаного свідоцтва про право на спадщину, будинок розташований на земельній ділянці площею 1408,2 кв. м.

Зазначала, що в 1982 році вона продала вказаний будинок та земельну ділянку площею приблизно 700 кв. м, а решта земельної ділянки залишилась у її володінні.

Вказувала на те, що в 1982-1983 роках на належній їй земельній ділянці та в розташованому на ній флігелі проживав ОСОБА_7

Звертала увагу на те, що у 2013 році їй стало відомо, що дружина померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_7 отримала дозвіл на розробку технічної документації для подальшої приватизації належної їй земельної ділянки.

Дізнавшись про таке порушення свого права володіння земельною ділянкою, вона звернулась до органів прокуратури, якими було розпочато перевірку, за результатами якої їй стало відомо, що на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської районної ради народних депутатів від 17 березня 1982 року її призначено опікуном ОСОБА_6, якого було визнано недієздатним рішенням Народного суду Кіровського району м. Кіровограда від 03 березня 1982 року.

Також зазначала, що рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів м. Кіровограда від 18 березня 1982 року № 227 земельна ділянка площею 594 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 нібито за згодою ОСОБА_6, була незаконно вилучена у останнього та передана ОСОБА_8 під індивідуальне житлове будівництво.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 17 квітня 1984 року ОСОБА_8 продав ОСОБА_7 об'єкт незавершеного будівництва розташований на вказаній земельній ділянці, а саме: флігель, процент готовності якого становив 13 %.

Посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_7 його дружина за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2012 року визнала за собою право забудовника на вищевказаний флігель та на підставі цього рішення отримала зазначений дозвіл на розробку технічної документації для подальшої приватизації належної позивачу земельної ділянки.

Враховуючи наведене, з урахуванням уточнень позовних вимог, ОСОБА_4 просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 18 березня 1982 року № 227; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17 квітня 1984 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7; визнати незаконним рішення Кіровоградської міської ради від 20 листопада 2013 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність

ОСОБА_7; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_7 на її користь земельну ділянку площею 518 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвали нове рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що права ОСОБА_4 не порушені, оскільки остання 04 січня 1982 року продала ОСОБА_9 вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 728,5 кв. м. Із залишковою площею зазначеної земельної ділянки ОСОБА_4 погодилась.

При цьому судами правильно зазначено, що на час розгляду позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_9 є власником зазначеного житлового будинку, проте до участі у розгляді справи вона не залучалась, про порушення її права, як користувача домоволодіння не заявляла.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С.Висоцька

В.М. Колодійчук