Номер провадження: 22-ц/785/3709/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2016 року по справі за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект», ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

встановила:

У червні 2015 року заступник прокурора Одеської області звернувся до суду з зазначеним позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та просив витребувати з володіння Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» на користь держави в особі Фонду державного майна України 61/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 1996,2 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101, та витребувати з володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Фонду державного майна України 39/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 1996,2 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101.

Свої вимоги прокуратура мотивує тим, що мировою угодою, затвердженою Господарським судом Одеської області 09.06.2008 року, з державної власності на користь Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» вибуло майно у вигляді нежитлових приміщень, площею 1996,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3.

01.04.2015 року Підприємство Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу здійснило відчуження на користь ОСОБА_3 39/100 частки зазначеного нежилого приміщення.

Позивач вважає, що спірне нерухоме майно є державною власністю, а тому не могло бути передано у будь-яку іншу власність (зокрема у власність Федерації професійних спілок України) без згоди на те Фонду державного майна України.

Оскільки передача спірного майна у власність відповідачів пройшла з порушеннями законодавства, то прокурор вважає, що Фонд державного майна України, в інтересах якого заявлено позов, має право витребувати зазначене майно у відповідачів.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2016 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуюсь з зазначеним рішенням, заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду та не надано доказів поважності причин пропуску строку.

Однак колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2016 року зазначеним вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що ухвалою господарського суду Одеської області від 09.06.2008 року була укладена мирова угода між Федерацією профспілок України та Підприємством Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» (а.с.17-26).

Відповідно до зазначеної мирової угоди з державної власності на користь Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» вибуло майно у вигляді нежитлових приміщень, площею 1996,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, яке було зареєстровано за відповідачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.27-28).

Згідно договору купівлі продажу від 01.04.2015 року Підприємство Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» здійснило відчуження на користь ОСОБА_3 39/100 частин нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, яке в той же день було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.34-39).

Позивач, звертаючись до суду з зазначеним позовом, вказав, що спірне нерухоме майно є державною власністю, а тому не могло бути передано у будь-яку іншу власність (зокрема у власність Федерації професійних спілок України) без згоди на те Фонду державного майна України, що є підставою для витребування зазначеного майна у відповідачів.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 28.12.1979 року № 661 прийнято в експлуатацію 9-ти поверховий будинок за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, з промисловими приміщеннями Проектного інституту «Укркурортпроект», які з того же року знаходяться на його балансі.

Згідно з Постановою Президії Секретаріату Всесоюзної центральної ради профспілок «Про структуру Союзного проектного інституту «Союзкурортпроект» Центральної ради по управлінню курортами професійних спілок» від 19.08.1966 року № 21 «Союзкурортпроект» належав до відання Центральної ради професійних спілок з управління курортами.

Постановою Верховної Ради Української РСР «Про захист суверенних прав власності Української РСР» від 29.11.1990 року № 506 введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форм власності та власника державного майна до введення у дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Статтею 1 Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» від 10.09.1991 року встановлено, що майно юридичних осіб союзного підпорядкування є державною власністю.

Постановою Верховної Ради України «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, що розташовані на території України» від 10.04.1992 року передбачено, що майно розташованих на території республіки підприємства, установи та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР, тимчасово передано до Фонду державного майна України, який здійснює державну політику у сфері приватизації державного майна та виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю.

Таким чином, майно, яким користується Федерація професійних спілок України та її структурні підрозділи і підприємства є державною власністю і не може відчужуватися без згоди власника Фонду державного майна України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.11.2014 року у справі № 3-173гс14.

У постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 року (справа № 3-166гс14) також зазначено, що питання щодо субєктів права власності майна на законодавчому рівні не врегульовано, майно колишніх профспілкових організацій на теперішній час залишається державною власністю, а тому правові підстави для розпорядження Федерацією профспілок України майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР (продажу, передачі до статутних фондів господарських товариств, відчуження у будь-який інший спосіб) відсутні.

Внаслідок передачі майнових комплексів у відання Української республіканської Ради профспілок, правонаступником якої після розпаду Союзу РСР стала рада Федерації незалежних профспілок України, а у подальшому Федерація професійних спілок України, форма їх власності не змінюється, і передане майно залишається у власності держави.

Таким чином, аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що спірне майно, передане до Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект», є державною власністю і не може відчужуватися без згоди власника Фонду державного майна України.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

В матеріалах справи відсутні відомості, що Фонд державного майна України надавав дозволу на відчуження чи в іншій спосіб зміну форми власності майна, яке є предметом спору.

Відповідно до ст. 319 ЦК України саме власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном.

Таким чином, Фонд державного майна України має право на витребування спірного майна з володіння нинішніх власників - Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» та ОСОБА_3.

У постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 року (справа № 6-1цс15) зазначено, що не набувається право власності добросовісним набувачем на майно, яке було предметом судового розгляду та за рішенням суду право власності на нього визнано за іншою особою, проте дійсний власник не був стороною правочину про відчуження майна та учасником судового процесу, а майно вибуло із володіння не з його волі, при відчуженні майна не відбувалось його примусове вилучення у дійсного власника із подальшим продажем у порядку виконання судового рішення, не ухвалювались рішення щодо припинення права власності на підставі ст. 346 ЦК України.

У такому випадку таке майно може бути витребуване дійсним власником у останнього набувача без скасування незаконних судових рішень.

Право власності дійсного власника у такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Враховуючи викладене, посилання представника відповідача на наявність не скасованої ухвали господарського суду Одеської області від 09.06.2008 року про затвердження мирової угоди між Федерацією профспілок України та Підприємством Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект», на підставі якої спірне майно вибуло з державної власності, не є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув.

Що стосується пропуску строку для звернення до суду з позовною заявою, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Таким чином, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен був зясувати та зазначити у рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, на захист якого подано позов. Якщо такі право або інтерес не порушені, суд може відмовити у задоволенні позову з підстав необґрунтованості, а якщо буде встановлено, що право або охоронюваний інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла та про це заявлено стороною у справі, суд може відмовити у задоволенні позову у звязку зі спливом строку давності.

Рішення суду взагалі не містить жодної оцінки доводів та доказів, наданих прокурором та Фондом державного майна України, лише зазначено про пропуск позивачем строку давності.

Крім того, як зазначив позивач, про обставини вибуття спірного обєкту з державної власності їм стало відомо лише 17.04.2015 року в результаті отриманого звернення ГО «Правозахисне товариство «Співдружність», а зі справою та ухвалами, відповідно до яких право власності на спірне майно вибуло у держави, прокуратура ознайомилась лише 15.05.2015 року, що не було взято судом першої інстанції до уваги та не надано оцінки належним доказам.

Заява відповідача - Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» про застосування строку позовної давності з тих підстав, що ще у 2008 року прокуратура Одеської області приймала участь у розгляді справи у Одеському апеляційному господарському суді за позовом Представництва по управлінню комунальної власності Одеської міської ради до ТОВ «АСКА ЛТД» та Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» про виселення та за зустрічним позовом Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» до Представництва по управлінню комунальної власності Одеської міської ради та Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 1996,2 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101, не може бути прийнята до уваги та задоволена, оскільки на той час прокуратурі не було відомо, що спірне приміщення належить державі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позов заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України поданий у межах строку позовної давності.

Також слід зазначити, що, як встановлено в суді, Фонду державного майна України, про відчуження спірного майна без його згоди стало відомо лише при подачі позовної заяви прокурором.

Усі зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції при розгляді справи, що призвело до ухвалення незаконного, необґрунтованого рішення, яке безумовно підлягає скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що при подані апеляційної скарги прокуратурою Одеської області був сплачений судовий збір, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» та ОСОБА_3 на користь прокуратури Одеської області судові витрати - відповідно 2679,61 грн. та 1339,8 грн., а усього у розмірі 4019,41 грн..

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект», ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» на користь держави в особі Фонду державного майна України 61/100 часток нежитлового приміщення, загальною площею 1996,2 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Фонду державного майна України 39/100 часток нежитлового приміщення, загальною площею 1996,2 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101.

Стягнути з Підприємства Федерації професійних спілок України «Проектно-вишукувальний інститут «Укркурортпроект» на користь прокуратури Одеської області судовий збір у розмірі 2679,61 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь прокуратури Одеської області судовий збір у розмірі 1339,8 грн..

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_4

ОСОБА_2

ОСОБА_5