Провадження № 2/641/1861/2016 Справа № 641/4356/16-ц
06 липня 2016 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого- судді- ОСОБА_1
при секретарі - Вакуленко Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири № 33, в будинку 15 по бул. Жасміновому в м. Харкові.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу вона є власником квартири № 33 в будинку 15 по бул. Жасміновому в м. Харкові. Відповідач є її рідним сином та був вселений та прописаний в квартиру як член її сім*ї, але його проживання в квартирі носило епізодичний характер. Через деякий час на грунті обставин сімейного характеру ОСОБА_3 зібравши речі в добровільному порядку виселився з квартири. Протягом більше 3-х років в спірній квартирі відповідач не проживає, його речей в квартирі немає. Відповідач участі в оплаті комунальних послуг жодним чином не бере, суми які нараховуються до сплати не відшкодовує. Просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Позивач в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву с проханням розглядати справу за її відсутності, підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Виклик відповідача був здійснений через оголошення у пресі.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
Відповідно до реєстру права власності на нерухоме майно КП «ХМ БТІ» зазначено, що квартира № 33 по вул. Слинька (нова назва - бул. Жасміновий) 15 в м. Харкові належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 1-2871 від 08.12.2000 року, посвідченого приватним нотарусом ХМНО ОСОБА_4
Згідно довідки дільниці № 23 КП «Жилкомсервіс» зазначено, що в квартирі № 33 по бул. Жасміновому 15 в м. Харкові зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6
Відповідно до заяв ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 вбачається, що відповідач ОСОБА_3 в квартирі № 33 в будинку 15 по бул. Жасміновому в м. Харкові останні декілька років не проживає. За вказаною адресою не з*являвся жодного разу та потрапити не намагався.
Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу в квартирі №33, в будинку № 15 по бул. Жасміновому в м. Харкові не проживає, оплату за комунальні послуги не здійснює, майна, що належить відповідачу в квартирі немає. Окрім того відповідач не приймає жодних засобів щодо збереження за ним права користування житловою площею в спірній квартирі.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав "Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК)- Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.
Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних і причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права і користування житлом.
Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній понад рік, оплату за житло не здійснює суд вважає, що є підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірною жилою площею.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно зі ст. 11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.
При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням заявлені обґрунтовано, знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 321, 386, 391 ЦК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН НОМЕР_1 права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, як члена сім*ї власника, що відсутній в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин із зняттям з реєстрації.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_1