Справа № 203/6725/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 січня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

прокурора - Пікуш В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради, за участю прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

15 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав. (а.с. 2-4)

Ухвалою суду від 16 грудня 2015 року судом було залучено до участі у розгляді справи прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 з метою захисту інтересів малолітньої дитини. (а.с. 18)

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилався на те, що у позивача та відповідача є спільна малолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сторони по справі не перебували у зареєстрованому шлюбі. На початку 2011 року відповідач залишила позивача разом з дитиною, коли сину почти виповнився рік від народження, і до сьогоднішнього дня відповідач ні разу не бачила сина, ні опікалася його станом здоров'я, ні яким чином не приймала та не приймає участі у його вихованні, освіті та ніяк його матеріально не забезпечує, тобто не виконує покладених на неї, як на матір дитини, батьківських обов'язків. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2012 року з відповідача стягуються аліменти на утримання спільної дитини, але згідно довідки Кіровського ВДВС ДМУЮ від 18.09.2015 року, відповідач жодного разу не сплачувала аліменти на утримання сина і станом на 01.09.2015 року її заборгованість по сплаті аліментів складає 72 735 грн. 80 коп. З початку 2011 року дитина постійно мешкає разом з позивачем, про свою біологічну матір дитині відомо тільки зі слів позивача, дитина за своє свідоме життя ніколи не бачив матір та не спілкувався з нею. Син знаходиться цілковито лише на утриманні, вихованні та піклуванні позивача, відповідач життям спільної дитини не цікавиться та участі в ньому не приймає. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду та просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їхньої спільної малолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини та вимогам закону, так як відповідач протягом тривалого часу не тільки не виконувала своїх обов'язків по вихованню, піклуванню та утриманню дитини, але втратила будь-яких зв'язок із дитиною, оскільки не цікавиться станом здоров'я та життя нашої дитини, тому позивач просив суд задовольнити позовні вимоги. (а.с. 2-4)

Позивач у судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. (а.с. 40)

Прокурор у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначивши про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача з огляду на встановлені під час судового засідання фактичні обставини справи, тому просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. (а.с. 40)

Представник Органу опіки та піклування Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради заявлені позовні вимоги у судовому засіданні підтримала, посилалась на доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому просила суд позовні вимоги задовольнити. (а.с. 37-38, 40)

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. (а.с. 32-33, 35)

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлено, що матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а батьком дитини є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, викладені обставини підтверджуються копіями паспортів сторін та копією свідоцтва про народження від 02.06.2010 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 5, 8-9)

Встановлено, що 15 лютого 2012 року заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ї дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1 500 грн., до досягнення дитиною повноліття. Проте, за виконавчим листом виданим Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_3 наявна заборгованість, яка станом на 01.09.2015 рік складає 72 735 грн. 80 коп., що підтверджується копією заочного рішення суду від 15.02.2012 року, копією виконавчого листа від 15.02.2012 року, копією довідки Кіровського ВДВС ДМУЮ про розмір боргу зі сплати аліментів від 18.09.2015 року та копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.09.2015 рік, наявними в матеріалах справи. (а.с. 10-13)

Судом встановлено, що з серпня 2012 року спільна дитина сторін - ОСОБА_4 відвідує КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу № 208» Дніпропетровської міської ради, відповідно до характеристики вихованця ОСОБА_4, вихованням хлопчика безпосередньо займається батько дитини - ОСОБА_1, за час перебування дитини в дитячому навчальному закладі, відповідач жодного разу не з'являлась до закладу, а дитина не згадувала про її існування, що підтверджується копією довідки від 03.09.2015 року та копією характеристики вихованця ОСОБА_4 від 03.09.2015 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 14-15)

Також судом було встановлено, що відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 2» малолітня дитина - ОСОБА_4 здорова, рідко хворіє, перебуває під наглядом лікаря, вихованням дитини займається батько, матір дитини відсутня на протязі 5 років, що підтверджується копією довідки від 07.12.2015 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 16)

Встановлено, що з 17.01.2011 року позивач працює в ФОП ОСОБА_5 на посаді водія, за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, є відповідальним працівником, вміє оперативно вирішувати поставлені завдання, з інтересом ставиться до роботи, успішно виконує покладені на нього обов'язки, постійно працює над підвищенням свого професійного та фахового рівня, що підтверджується копією характеристики з місця роботи та копією довідки про середню заробітну плату (дохід) станом на 01.09.2015 рік, наявними в матеріалах справи. (а.с. 6-7)

З матеріалів справи встановлено, що дитина ОСОБА_4 проживає разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1, умови проживання задовільні, оскільки в квартирі створенні належні умови для проживання дитини, також встановлено, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, проте з 2013 року за даною адресою не проживає, що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні, копіями довідок № 2 та № 3 від 11.01.2016 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 39)

Встановлено, що 19.01.2016 року виконавчим комітетом Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_4, 2010 року народження та прийнято рішення у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до свого сина ОСОБА_4, 2010 року народження, тому відповідно до ст. 164 СК України, рішення комісії з питань захисту прав дитини від 06.01.2016 року, виконком Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради дійшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_4, 2010 року народження, що підтверджується висновком № 16/20 від 19.01.2016 року, наявним в матеріалах справи. (а.с. 37-38)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.ст. 51, 52 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того народженні вони у шлюбі чи поза ним.

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно до змісту ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Згідно до змісту ст. 15 СК України сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов'язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно абз. 2, 7 п. 16 Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні, духовному розвитку дитини, матеріально не забезпечує, не піклується про його здоров'я та успіхи у навчанні, що підтверджується належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст. 57, 58 ЦПК України. Окрім цього, суд при вирішенні позовних вимог враховує рішення комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, та приходить до висновку, що відповідач проживаючи окремо від дитини мала можливість бачитися з дитиною, позивач не здійснював ніяких перешкод у спілкуванні між ними, але відповідач з власної волі з початку 2011 року не приймає участі у вихованні дитини, не сплачує аліменти на утримання дитини, які були присуджені заочним рішенням суду від 15 лютого 2012 року, а отже ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини передбачених ст. 164 СК України, тому суд вважає за можливе позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 51,52 Конституції України, ст.ст. 15, 155, 158, 164, 165, 166, 180 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 10, 11, 15, 57, 60, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 18 січня 2008 року) батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3, видане 02 червня 2010 року).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур