Справа № 174/565/16-ц
п/с № 2/174/394/2016

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Данилюк Т.М.,

за участю секретаря - Пелипас Н.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1, звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4, в якій просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.09.2014 року по 31.05.2017 року в сумі 7540,00 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 20.06.2008 року, який розірвано рішенням Вільногірського міського суду від 15.04.2015 року. За період шлюбу у них народився син ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні.

З відповідача за рішенням суду від 13 квітня 2012 року були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менш ніж 30 % мінімуму для дітей відповідного віку, але відповідач ухиляється від сплати аліментів та з 2012 року матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Їх спільний син весь час проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Син ОСОБА_5 навчається в ЗОШ № 4 в м. Вільногірську, також відвідує КЗ Вільногірської міської ради «Дитяча музична школа» по класу образотворчого мистецтва та спортивну секцію карате громадської організації «Енергодарська федерація Хортинга». В звязку з цим, позивачкою постійно здійснюються додаткові матеріальні витрати, що складають: за навчання в класі образотворчого мистецтва КЗ «Дитяча музична школа» - 110,00 грн. щомісяця; за заняття у спортивній секції ТО « Енергодарська Федерація Хортинга» - 150,00 грн., крім того вона купує спеціальну спортивну форму та приладдя для малювання. Вважає, що відповідач має відшкодувати їй відповідну частину понесених додаткових витрат, що і слугувало підставою для звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позові, додатково повідомила , що працює бухгалтером в «Інтерком», має зарплату у розмірі 2300 гривен, але цієї суми їй не вистачає на утримання сина та на розвиток його здібностей. Відповідач нічим їй не допомагає. Документи на підтвердження факту оплати додаткових фінансових витрат на сина у неї відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідач в судовому засіданні, заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що позивачка не додала належних доказів на підтвердження понесених нею додаткових витрат, а її ствердження про відвідування сином гуртка, секції та про сплату вартості за їх відвідування не підтверджені, ніякими платіжними документами,окрім того повідомив, що його довіритель добровільно надає допомогу сину через свою матір бабусю.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, суд приходить до висновку, про відмову в задоволені позову.

Відповідно до ст.ст.10, 11 та 60 ЦПК України обов'язок довести наявність обставин, які є підставою для задоволення заявленого позову, покладається на позивача.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Вище вказаною Декларацією прав дитини, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 року (а.с. 11).

За період шлюбу у них народилася дитина син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії 1-КИ № 174788, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 8).

На підставі рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.04.2012 року, з відповідача стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 23.02.2012 року (а.с.9).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2013 року, на підставі виконавчого листа № 407/176/2012 п/с 2/407/323/2013 відкрите виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с.10).

Згідно академічної довідки № 105 від 10.08.2016 року виданої КЗ «Дитяча музична школа» ОСОБА_5А , відвідує зазначений навчальний заклад з 01.09.2014 року за фахом «Образотворче мистецтво» та має хороші художні здібності (а.с. 12).

З довідки виданої ТО «Енергодарська Федерація Хортинга» вбачається, що ОСОБА_5 відвідує секцію карате, та щомісячна сплата складає 150 грн. (а.с.13)

Відповідно до довідки № 105 від 10.08.2016 року виданої КЗ «Дитяча музична школа», ОСОБА_5 навчається в зазначеному навчальному закладі та щомісячна оплата за відвідування складає 110 грн. (а.с.13).

Вищезгадані обставини, знайшли своє підтвердження і в показах свідка ОСОБА_7, яка показала, що відповідач є її сином. Вона добровільно надавала грошову допомогу позивачці на утримання онука. Також купувала йому кімоно для відвідування секції карате, кісточки та альбом для малювання, надавала гроші на поїздки на змагання, але з серпня 2016 року перестала надавати допомогу. Про вартість навчання в музичній школі та секції карате їй не відомо.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами заявленого нею розміру додаткових витрат, який має бути стягнутий судом з відповідача на її користь.

Не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду твердження позивача про оплату послуг в КЗ « Дитяча музична школа», оскільки з наданих нею довідок вбачається лише вартість послуг, але аж ніяк не факт оплати їх позивачем.

Суд не приймає до уваги довідку надану ТО «Енергодарська Федерація Хортинга», так як вона не містить дати видачі та номеру. Також не може слугувати доказом наданий позивачкою посадочний документ № АЕВ3-А6Е4-0003, на потяг з м. Вільногірська до м. Києва та з м.Києва до м. Вільногірська, тому що з нього не можливо встановити мету поїздки та визначити чи стосується воно предмета спору.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

З огляду на те, що в підтвердження своїх вимог, позивачка не надала жодних належних, достатніх та допустимих доказів, розрахунків та витрат, які вона понесла, несе або планує понести в майбутньому у зв'язку з вказаними обставинами, суд вважає, що зробити розрахунки та визначити розмір додаткових витрат на утримання дитини не можливо.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В звязку з відмовою у задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору, який сплачено позивачем при зверненні до суду, слід залишити за останнім.

На підставі наведеного, у відповідності до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 185 СК України, керуючись ст.ст. 3, 10,11, 56, 60, 88, 209, 213, 215, 218, 292 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати в звязку з цим, віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вільногірського

міського суду ОСОБА_8