АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1215/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

секретаря Бондаря О.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

6 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі ПАТ «Укрексімбанк») звернулось до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначило, що 6 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 70308С40, згідно якого останній отримав кредит у сумі 48077 доларів США під 12,55 % річних з кінцевим терміном повернення 5 серпня 2033 року.

Кредит був отриманий ОСОБА_3 для оплати інвестування коштів у будівництво однокімнатної квартири № 62 загальною площею 47,41 кв.м., житловою площею 15,84 кв.м., у будинку № 75/2 по вул. Водопровідній у м. Хмельницькому.

Згідно з графіком, який є додатком № 1 до кредитного договору, погашення кредиту відбувається щомісячними платежами з 3 по 15 число кожного місяця у розмірі 160 доларів США 26 центів та 159 доларів США 26 центів кінцевий платіж. Відсотки за користування кредитом згідно з п. 2.5.1. договору повинні сплачуватись позичальником щомісячними платежами з 1 по 15 число кожного місяця за попередній місяць.

З метою забезпечення виконання кредитного договору, тоді ж між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір № 70308Z68, посвідчений приватним нотаріусом

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/1215/16

Суддя-доповідач ОСОБА_6 Категорія № 19, 27

Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 4164. Заборону відчуження посвідчено за № 4165. Згідно даного договору в іпотеку банку відповідач передав майнові права на нерухоме майно, яке стане власністю в майбутньому, а саме вищевказану квартиру. Після закінчення будівництва житлового будинку та виникнення права власності іпотекодавця на обєкт інвестування, обєкт інвестування продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов іпотечного договору.

Додатковими договорами № 70308С40-1 від 30 січня 2009 року, № 70308С40-2 від 21 січня 2010 року, № 70308С40-3 від 1 лютого 2010 року, № 70308С40-4 від 28 жовтня 2010 року, № 70308С40-5 від 1 листопада 2012 року до кредитного договору вносились зміни щодо зміни процентної ставки, встановлення вимог відповідальності та опису предмета іпотеки.

28 жовтня 2010 року до іпотечного договору було внесено зміни додатковим договором № 70308Z68-1, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 2557. Згідно з пунктом 1.3 іпотечного договору в новій редакції предметом іпотеки виступило нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 після закінчення будівництва, а саме: квартира АДРЕСА_1.

Взяті на себе зобовязання за кредитним договором ОСОБА_3 належним чином не виконував, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед банком.

1 липня 2014 року йому була направлена вимога про необхідність погашення заборгованості, яка існувала на той час. Однак, заборгованість погашена не була.

Станом на 25 вересня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 склала 45808 доларів США 50 центів, з яких: 38 534 долари США 34 центи сума кредиту; 3584 долари США 86 центів заборгованість за відсотками; 1810 доларів США 60 центів пені за прострочку сплати кредиту; 268 доларів США 12 центів пені за прострочку сплати процентів та 1610 доларів США 58 центів штрафних санкцій за не укладення договору страхування.

А тому, збільшивши позовні вимоги, просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 70308С40 від 6 серпня 2008 року у сумі 64006 доларів США 09 центів, з яких: 38 534 долари США 34 центи сума кредиту; 10932 долари США 98 центів заборгованість за відсотками, нарахованих по лютий 2016 року включно; 11375 доларів США 31 цент пені та 3163 долари США 46 центів штрафну за невиконання умови щодо страхування; звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 70308Z68 від 6 серпня 2008 року та додатковим договором № 70308Z68-1 від 28 жовтня 2010 року, а саме квартиру № 62 загальною площею 47,41 кв.м., житловою площею 15,84 кв.м., у будинку № 75/2 по вул. Водопровідній у м. Хмельницькому для погашення заборгованості в розмірі 64006 доларів США 09 центів за кредитним договором № 70308С40 від 6 серпня 2008 року, із застосуванням способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, яка встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2016 року позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 70308С40 від 6 серпня 2008 року в розмірі 45383 доларів США 57 центів, яка складається із: тіла кредиту в розмірі 38534 долари США 34 центи та відсотків в розмірі 10932 доларів США 98 центів, що за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення становить 1 253 447 грн. 47 коп., а також 82472 грн. 45 коп. штрафу та 296558 грн. 11 коп. пені звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 70308Z68 від 6 серпня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 4164, і з додатковим договором № 70308Z68-1 від 28 жовтня 2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_8 та зареєстрованим в реєстрі за № 2557, а саме: квартиру № 62, загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м. по вул. Водопровідній, 75/2, в м. Хмельницькому шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки 208604 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 травня 2016 року виправлено арифметичну помилку у рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2016 року та постановлено зазначити в другому абзаці резолютивної частини вказаного рішення суду 49467 доларів США 32 центи замість 45383 доларів США 57 центів.

Непогоджуючись з даним рішенням, представник ПАТ «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Рішення вважає незаконним.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до чинного законодавства банк має право на захист своїх порушених прав, обравши одночасно два способи захисту стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Поза увагою суду залишилась правова позиція Верховного суду України у справі № 6-1080цс15 від 3 лютого 2016 року, відповідно до якої звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає її безпідставною. Зазначив, що позичальник одночасно є іпотекодавцем, а задоволення вимог кредитора шляхом стягнення заборгованості і після цього в рахунок заборгованості звернення стягнення на предмет іпотеки, призводить до подвійного стягнення заборгованості. Окрім того, відповідно до розяснень, викладених в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та ці обставини оспорені не були, що 6 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (далі ВАТ «Укрексімбанк») та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 70308С40, згідно якого останній отримав кредит у сумі 48077 доларів США під 12,55 % річних з кінцевим терміном повернення 5 серпня 2033 року для оплати інвестування коштів у будівництво однокімнатної квартири № 62 загальною площею 47,41 кв.м., житловою площею 15,84 кв.м., за адресою: м. Хмельницький, вул. Водопровідна,75/2.

Додатковими договорами № 70308С40-1 від 30 січня 2009 року, № 70308С40-2 від 21 січня 2010 року, № 70308С40-3 від 1 лютого 2010 року до кредитного договору неодноразово вносились зміни в частині розміру відсоткової ставки, яка за період з 1 січня 2009 року по 30 червня 2010 року складала 7,25 % річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 6 серпня 2008 року між ВАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір № 70308Z68, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 4164.

Згідно з п. 1.3. даного договору, предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобовязань іпотекодавця, є майнові права на нерухоме майно, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а саме: квартиру № 62, загальною площею 47,41 кв.м., житловою площею 15,84 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Водопровідна,75/2, і стане власністю іпотекодавця на підставі Договору про участь у ФФБ виду А № 3040/52 від 4 серпня 2008 року, укладеного між іпотекодавцем та ВАТ «Укрексімбанк».

Пунктом 5.1. іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов кредитного договору та/або порушення обовязків Іпотекодавцем, встановлених цим договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання Іпотекодавцем, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

28 жовтня 2010 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір № 70308Z68-1 до іпотечного договору № 70308Z68 від 6 серпня 2008 року згідно якого сторони внесли зміни до іпотечного договору, виклавши його текст у новій редакції. Зокрема, зазначили, предметом іпотеки є нерухоме майно, що належить іпотекодавцю, а саме: квартира № 62, загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Водопровідна,75/2.

Взяті на себе зобовязання за кредитним договором № 70308С40 від 6 серпня 2008 року ОСОБА_3 належним чином не виконував, у звязку з чим 1 липня 2014 року ПАТ «Укрексімбанк» було направлено на адресу позичальника вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом за вихідним № 070-22/770, в сумі 41286 доларів США 32 центи, яка виникла станом на зазначену дату.

Дану вимогу ОСОБА_3 отримав 17 липня 2014 року, однак така залишилась невиконаною.

Зазначене підтверджується даними копій: кредитного договору № 70308С40 від 6 серпня 2008 року (Т. 1, а.с. 4-7); додаткового договору № 70308С40-1 від 30 січня 2009 року (Т. 1, а.с. 14-18); додаткового договору № 70308С40-2 від 21 січня 2010 року (Т. 1, а.с. 19-21); додаткового договору № 70308С40-3 від 1 лютого 2010 року (Т. 1, а.с. 22-24); додаткового договору № 70308С40-4 від 28 жовтня 2010 року (Т. 1, а.с. 25); додаткового договору № 70308С40-5 від 1 листопада 2012 року (Т. 1, а.с. 26-); іпотечного договору № 70308Z68 від 6 серпня 2008 року (Т. 1, а.с. 27-29); додаткового договору № 70308Z68-1 від 28 жовтня 2010 року до іпотечного договору № 70308Z68 від 6 серпня 2008 року (Т. 1, а.с. 30-32); вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 70308С40 від 6 серпня 2008 року (Т. 1, а.с. 33-35); рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (Т. 1, а.с. 36).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Задовольняючи частково позов ПАТ «Укрексімбанк», суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач довів факт порушення позичальником кредитних зобовязань та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зверненням стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 70308Z68 від 6 серпня 2008 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 70308С40 від 6 серпня 2008 року.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Укрексімбанк» в частині стягнення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 70308С40 від 6 серпня 2008 року, суд виходив з того, що позичальник не є відмінним від іпотекодавця і задоволення вимог банку про стягнення заборгованості з одночасним зверненням стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення цієї заборгованості, призводить до подвійного її стягнення.

З таким висновком погодитись неможливо з наступних підстав.

Іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи зазначені норми закону, слід дійти висновку, що іпотека має забезпечувальний, тобто додатковий характер. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. В свою чергу суд, на підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України, повинен розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній заяві.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому, задоволення вимог за основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення заборгованості за основним зобовязанням. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази про домовленість сторін про заміну основним зобовязання забезпечувальним зобовязанням.

Отже, стягнення заборгованості за основним зобовязанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобовязання, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 3 лютого 2016 року (справа № 6-1080цс15).

За таких обставин, є всі підстави для часткового задоволення апеляційної скарги ПАТ «Укрексімбанк» та стягнення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 70308С40 від 6 серпня 2008 року.

Визначаючи розмір заборгованості, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

6 серпня 2008 року між ВАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 70308С40, згідно якого останній отримав кредит у сумі 48077 доларів США під 12,55 % річних з кінцевим терміном повернення 5 серпня 2033 року.

Позичальник зобовязався погасити кредит на рахунок, вказаний у підпункті 2.3.1 цього договору в строк, зазначений у п. 2.1 цього договору. Погашення кредиту позичальник повинен здійснювати у валюті кредиту у строки та у сумах, визначених Графіком надання та погашення кредиту за договором. Строки, передбачені графіком надання та погашення кредиту за договором є обовязковими для виконання позичальником (п. 2.4.1 кредитного договору).

Згідно з п. 2.5.1 кредитного договору позичальник зобовязався сплачувати Банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в підпункті 2.2.1 цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі Банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця. Протягом цього періоду проценти сплачуються за попередній місяць.

Проте, взяті на себе зобовязання за кредитним договором ОСОБА_3 належним чином не виконував, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед банком.

Останній платіж на погашення заборгованості по кредиту був сплачений відповідачем у листопаді 2013 року (Т. 1, а.с. 236).

У звязку з порушенням ОСОБА_3 виконання зобовязань за кредитним договором банк 17 липня 2014 року предявив вимогу до боржника про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів (Т. 1, а.с. 33), що відповідає вимогам частини другої статті 1050 ЦК України та пункту 2.6.2. кредитного договору.

Через невиконання ОСОБА_3 вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором у листопаді 2014 року банк звернувся до суду із позовом.

Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 28 березня 2016 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором № 70308С40 від 6 серпня 2008 року становить 49467 доларів США 32 центи, яка складається з заборгованості: по тілу кредиту 38534 долари США 34 центи; по відсотках 10932 долари 98 центів США; а також пеня 11375 доларів США 31 цент, що за офіційним курсом НБУ 296558 грн. 11 коп.; 2024 долари США 04 центи, що за офіційним курсом НБУ 52767 грн. 39 коп. штрафних санкцій за невиконання вимог щодо страхування предмету іпотеки; 1139 долларів США 42 центи, що за офіційним курсом НБУ 29705 грн. 06 коп. штрафних санкцій за невиконання вимог щодо страхування непрацездатності (Т. 1, а.с. 231-244).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що саме вказані суми заборгованості підлягають до стягнення з ОСОБА_3

Зокрема, враховуючи вимогу банку про дострокове погашення заборгованості, до стягнення підлягає уся заборгованість по тілу кредиту, що складає 38534 долари США 34 центи. Заборгованість по відсотках підлягає стягненню за період з 6 серпня 2008 року по лютий 2016 року включно, та становить 10932 долари 98 центів США, оскільки саме до таких меж були збільшені позовні вимоги (Т. 1, а.с. 231-232).

Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. У звязку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Враховуючи вимоги закону, заборгованість ОСОБА_3 по тілу кредиту та відсотках необхідно визначити в грошовій одиниці України гривні. Станом на час ухвалення рішення офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України, складав 2533,8921 грн. за 100 доларів США.

Отже, заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором № 70308С40 від 6 серпня 2008 року становить 49467 доларів США 32 центи, що за офіційним курсом гривні до долара США становить 1 253 447 грн. 47 коп., яка складається з заборгованості: по тілу кредиту 38534 долари США 34 центи, що за офіційним курсом гривні до долара США становить 976418 грн. 59 коп. та 10932 долари 98 центів США, що за офіційним курсом гривні до долара США становить 277029 грн. 91 коп. по відсотках.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У п. 2.4.2 кредитного договору зазначено, що у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у Графіку надання та погашення кредиту за договором, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати невиконання відповідних зобовязань за договором до повного погашення простроченої заборгованості за кредитом.

Враховуючи дату звернення банку до суду з позовом 6 листопада 2014 року, стягненню з ОСОБА_3 підлягає пеня в межах строку позовної давності та позовних вимог за період з 5 листопада 2013 року по 23 квітня 2015 року, розмір якої складає 296558 грн. 11 коп.

Окрім того, за умовами кредитного договору, ОСОБА_3 зобовязався протягом 10 днів з дати отримання документів, що підтверджують його право власності на предмет іпотеки, надати банку страховий поліс та/або договір страхування предмета іпотеки. До дати надання кредиту відповідач зобовязався надати банку страховий поліс та/або договір особистого страхування працездатності на весь період дії кредитного договору на суму заборгованості за кредитом (включаючи нараховані проценти за один рік). Протягом дії кредитного договору позичальник зобовязався забезпечити страхування предмета іпотеки за свій рахунок в інтересах банку, особисте страхування працездатності та вчасно сплачувати страхові внески за власний рахунок (п.п. 2.8.3., 2.8.4. кредитного договору).

У разі порушення/невиконання позичальником кожної з нижчевикладених умов кредитного договору, банк має право застосувати до позичальника штрафні санкції у вигляді сплати останнім на користь банку грошової суми, що обчислюється у процентах від суми кредиту визначеної п. 2.1.1. кредитного договору, а саме: за порушення/невиконання підпункту 2.8.3 Договору (щодо страхування Предмету іпотеки) у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожний календарний день порушення/невиконання; за порушення/невиконання підпункту 2.8.4 Договору (щодо особистого страхування працездатності) у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожний календарний день порушення/невиконання (п. 1 Додаткового договору № 70308С40-5 від 1 листопада 2012 року до кредитного договору № 70308С40 від 6 серпня 2012 року (Т. 1 а.с. 26).

Вказані зобовязання останній порушив.

З матеріалів справи вбачається, що 3 листопада 2011 року ОСОБА_3 було укладено договір № УМ-045/000/000014 добровільного страхування майна на строк до 3 листопада 2012 року, та 25 лютого 2013 року договір № 20/08 страхування майна фізичних осіб, що є предметом застави (іпотеки), строк дії якого до 25 лютого 2014 року (Т. 1, а.с. 91-92, 95-96).

17 серпня 2012 року ОСОБА_3 уклав договір № 02/03-200002266 добровільного особистого страхування позичальника від нещасних випадків на строк до 19 серпня 2013 року, та 28 серпня 2013 року було укладено договір № 02/03 добровільного особистого страхування позичальника від нещасних випадків зі строком дії до 28 серпня 2014 року (Т. 1, а.с. 93, 94).

Доказів, які б підтверджували продовження виконання ОСОБА_3 зобовязань щодо страхування предмета іпотеки після 25 лютого 2014 року та особистого страхування після 28 серпня 2014 року, суду надано не було.

А тому, з ОСОБА_3 необхідно стягнути, в межах позовних вимог, 2024 долари США 04 центи, що за офіційним курсом НБУ 52767 грн. 39 коп. штрафних санкцій за невиконання вимог щодо страхування предмету іпотеки за період з 26 лютого 2014 року по 23 квітня 2015 року та 1139 доларів США 42 центи, що за офіційним курсом НБУ 29705 грн. 06 коп. штрафних санкцій за невиконання вимог щодо страхування непрацездатності за період з 29 серпня 2014 року по 23 квітня 2015 року.

Щодо пені та штрафних санкцій, то такі підлягають стягненню в гривні, еквівалент яких зазначено вище та відповідає позовним вимогам (Т.1, а.с. 231-244).

Судовий збір відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України підлягає перерозподілу. Зокрема, у звязку із повним, а не частковим задоволенням позову та задоволенням апеляційної скарги, до стягнення підлягають всі витрати, понесені ПАТ «Укрексімбанк» (Т. 1, а.с. 1, 230; Т. 2 а.с. 27).

Отже, оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 70308С40 від 6 серпня 2008 року ухвалене з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення у цій частині.

В іншій частині рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи та ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2016 року в частині відмови у позовних вимогах про стягнення заборгованості та судових витрат скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором №70308С40 від 6 серпня 2008 року в розмірі 49467 (сорок девять тисяч чотириста шістдесят сім) доларів США 32 центи, яка складається з: 38534 (тридцяти восьми тисяч пятисот тридцяти чотирьох) доларів США 34 центів заборгованості по тілу кредиту; 10932 (десяти тисяч девятисот тридцяти двох) доларів 98 центів США заборгованості за відсотками та 296558 (двісті девяносто шість тисяч пятсот пятдесят вісім) грн. 11 коп. пені; 52767 (пятдесят дві тисячі сімсот шістдесят сім) грн. 39 коп. штрафних санкцій за невиконання вимог щодо страхування предмету іпотеки; 29705 (двадцять девять тисяч сімсот пять) грн. 06 коп. штрафних санкцій за невиконання вимог щодо страхування непрацездатності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 12004 (дванадцять тисяч чотири) грн. 76 коп. судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова