Справа № 525/458/14-ц
Провадження №6/525/6/2016
У Х В А Л А

08.07.2016 року сел. ОСОБА_1

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області заяву позивача ОСОБА_2, що подана її представником ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду в порядку ст.373 ЦПК України, -

в с т а н о в и в:

22.06.2016 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області по цивільній справі №525/458/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області та Шишацької державної нотаріальної контори Полтавської області, треті особи Куйбишевська сільська рада Шишацького району Полтавської області та Баранівська сільська рада Шишацького району Полтавської області про поновлення пропущеного строку позовної давності для звернення до суду, встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про визнання недійсними заповіту, свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки за заповітом, державних актів на право власності на земельні ділянки, про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок в порядку спадкування, надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в порядку ст. 373 ЦПК України про відстрочення виконання рішення суду (рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року, яким було скасовано рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.09.2015 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 378 грн.51 коп.), в якій позивач прохає суд відстрочити виконання рішення про стягнення судового збору в сумі 378 грн.51 коп. до розгляду по суті Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року.

В заяві від 22.06.2016 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 посилається на підставу для відстрочки виконання судового рішення на ті обставини, що її касаційна скарга на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року Вищим Спеціалізованим судом України до цього часу не розглянута, рішення судом касаційної інстанції по справі не прийняте. Крім цього, вказує, що ОСОБА_2 хворіє, з ліжка не встає, згідно довідки №678 від 02.06.2014 року у неї виявлено захворювання, а саме: розповсюджений остеохондроз хребта з корінцевим синдромом, ДОА колінних суглобів, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, потребує стороннього догляду з квітня 2009 року. Також посилається на те, що отримувану пенсію ОСОБА_2 витрачає на ліки, харчі та інше.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на положення ст.373 ЦПК України, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить суд (як вбачається зі змісту її заяви від 22.06.2016 року) відстрочити виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року в цивільній справі №525/458/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області та Шишацької державної нотаріальної контори Полтавської області, треті особи Куйбишевська сільська рада Шишацького району Полтавської області та Баранівська сільська рада Шишацького району Полтавської області про поновлення пропущеного строку позовної давності для звернення до суду, встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про визнання недійсними заповіту, свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки за заповітом, державних актів на право власності на земельні ділянки, про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок в порядку спадкування, про стягнення 378 грн.51 коп. судового збору до розгляду по суті касаційної скарги ОСОБА_2 Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року (т.4 а.с.а.с.65-66).

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29.06.2016 року, яка постановлена на виконання розяснень, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», вищевказана заява ОСОБА_2, що подана її представником ОСОБА_3, прийнята до провадження суду та судовий розгляд заяви призначений на 08.07.2016 року (т.4 а.с.86).

В судове засідання 08.07.2016 року представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 не зявилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність (т.4 а.с.94); відповідач ОСОБА_4 та представник Шишацького районного відділу державної виконавчої служби в судове засідання 08.07.2016 року не зявились, вони повідомлялися про день і час проведення судового засідання, їх неявка згідно положень ст.373 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про відстрочку виконання судового рішення.

Враховуючи, що сторони в межах предмету розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду в судове засідання 08.07.2016 року не зявилися, суд проводить дане судове засідання з урахуванням положень ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, розглянувши заяву позивача ОСОБА_2, що подана її представником ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду, вивчивши та детально дослідивши матеріали цивільної справи №525/458/14-ц приходить до висновку, що в даний час відсутні передбачені законом підстави для відстрочення виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року в межах доводів заяви ОСОБА_2, що подана її представником ОСОБА_3, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2015 року в цивільній справі №525/458/14-ц за позовом ОСОБА_2, її позовні вимоги були задоволені частково. Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом про визнання недійсними заповіту, свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом та державних актів на право власності на земельні ділянки, оскільки він пропущений з поважних причин. Встановлено нікчемність одностороннього правочину заповіту ОСОБА_5 від 18 грудня 2007 року, посвідченого секретарем Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області ОСОБА_6 за реєстровим №64; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що видане нотаріусом Шишацької нотаріальної контори 29.10.2009 року, реєстровий №1382 (спадкова справа №158 від 19.08.2009 року) на імя ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,32 га, що розташована на території Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, що належала померлій ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІ-ПЛ №015485, виданого на підставі рішення сесії Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області від 04.04.1994 року; визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №633870 від 29.11.2012 року, виданий відділом Держкомзему у Шишацькому районі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.10.2009 року за №1382 Шишацької нотаріальної контори на імя ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована в с. Баранівка Шишацького району Полтавської області та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №633871 від 29.11.2012 року, виданий відділом Держкомзему у Шишацькому районі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.10.2009 року за №1382 Шишацької нотаріальної контори на імя ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0700 га, що розташована в с. Баранівка Шишацького району Полтавської області та призначена для ведення особистого селянського господарства. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (т.3 а.с.а.с.119-125). Зі змісту рішення Великобагачанського районного суду від 25.09.2015 року вбачається, що в судовому засіданні були присутні представники позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_4, її представник адвокат ОСОБА_8

Після складення повного тексту вищевказаного судового рішення 06.10.2015 року, цього ж дня повний текст рішення Великобагачанського районного суду від 25.09.2015 року було направлено сторонам у справі (т.3 а.с.126), позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 отримали дане рішення суду 09.10.2015 року (т.3 а.с.а.с.156,157).

01.10.2015 року представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано заяву про винесення додаткового рішення по справі (т.3 а.с.а.с.128-129).

30.11.2015 року Великобагачанським районним судом Полтавської області винесено додаткове рішення по справі, відповідно до якого в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 від 01.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 та Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області судових витрат у справі, повязаних з розглядом цивільної справи №525/458/14-ц (витрат на оплату правової допомоги адвоката, витрат, повязаних з явкою до суду представників позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_7, витрат на пальне та оплату поштової кореспонденції) відмовлено (т.3 а.с.а.с.187-189).

Дане додаткове рішення Великобагачанського районного суду від 30.11.2015 року було направлено сторонам у справі, позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 отримали дане додаткове рішення суду 04.12.2015 року (т.3 а.с.а.с.29,30).

З матеріалів справи вбачається, що 22.10.2015 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області від відповідача по справі ОСОБА_4 надійшла апеляційна скарга на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.09.2015 року (т.3 а.с.а.с.162-166).

16.12.2015 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла апеляційна скарга від представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 (Т.3 а.с.а.с.239-241).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року скасовано рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.09.2015 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Баранівської сільської ради Шишацького району та Шишацької державної нотаріальної контори було відмовлено (т.4 а.с.а.с.19-23). Цим же рішенням Апеляційного суду Полтавської області, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 378 грн.51 коп.

20.05.2015 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла заява відповідача ОСОБА_4 про видачу їй виконавчого листа згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року (т.4 а.с.61). 31.05.2016 року ОСОБА_4 отримано рекомендованою кореспонденцією копію виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 378 грн.51 коп. (т.4 а.с.64).

09.06.2016 року державним виконавцем Шишацького районного відділу ДВС ОСОБА_9 на підставі виконавчого листа №525/458/14-ц, що виданий Великобагачанським районним судом Полтавської області відкрито виконавче провадження ВП №51379047 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судового збору в розмірі 378 грн.51 коп.(т.4 а.с.92).

Згідно ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), зокрема, за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку виконання рішення в судовому засіданні і у виняткових випадках може відстрочити виконання рішення.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.9 постанови від 25.09.2015 року №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», під відстрочкою виконання рішення розуміється перенесення строку його виконання на новий строк, визначений судом. При цьому, Пленум даного суду вказав про те, що під час розгляду питання про відстрочку судового рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.373 ЦПК України задоволення такої заяви можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Скрутне матеріальне становище, як вказав Пленум, не завжди має характер особливих або виняткових обставин. При цьому, матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

З документів, що надані представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до заяви про відстрочення рішення суду вбачається, що ОСОБА_2, 1937 р.н, згідно довідки №678 від 02.06.2014 року, має захворювання: розповсюджений остеохондроз хребта з корінцевим синдромом, ДОА колінних суглобів, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, потребує стороннього догляду з квітня 2009 року (т.4 а.с.82). Також ОСОБА_3 вказує, що 29.01.2016 року вона подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на рішення Апеляційного суду Полтавської області. Вказана скарга до цього часу не розглянута, рішення не прийняте. Те, що ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року, підтверджується наявними матеріалами справи (т.4 а.с.а.с.78-81).

Суд, детально дослідивши мотиви та доводи, які позивач у справі ОСОБА_2 (її представник ОСОБА_3Г.) навела у заяві від 22.06.2016 року як підстави для відстрочення виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року (щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 378 грн.51 коп. судового збору), в сукупності з дослідженими матеріалами справи, в контексті умов та вимог ст.373 ЦПК України та розяснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» приходить до висновку, що як з обґрунтувань заяви, що подана ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_2, а також з доданих до неї документів, та сукупності матеріалів цивільної справи не вбачається тих виняткових випадків, і про це представником позивача ОСОБА_2-ОСОБА_3 не подано доказів, які б встановлювали ті обставини, що утруднюють або роблять неможливим виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року, враховуючи суму стягнутого судового збору з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 (378 грн.51 коп.). Наявний і обєктивно встановлений стан здоровя ОСОБА_2 (яка має ряд захворювань), з урахуванням суми стягнення судового збору (378 грн.51 коп.), яка не є значною, не може, сам по собі, виходячи зі змісту ст.373 ЦПК України та вищевикладених розяснень Пленуму ВСС, бути підставою для відстрочення виконання відповідного рішення суду.

Посилання ОСОБА_2 в заяві на нібито відстрочення виконання рішення про стягнення судового збору в сумі 378 грн.51 коп. до розгляду по суті Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року, виходячи з положень ст.373 ЦПК України, не можуть, по своїй суті, вважатися винятковими випадками, які утруднюють виконання вказаного рішення суду. Враховуючи зміст спірних правовідносин сторін (які встановив суд під час розгляду справи) та зміст мотивувальної і резолютивної частини рішення суду від 12.01.2016 року, суд вважає, що заявником ОСОБА_2 не подано таких доказів, які б утруднили виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року саме з підстав, що вказані у заяві ОСОБА_2 від 22.06.2016 року, що подана її представником ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду і які визначаються положеннями ст.373 ЦПК України, оскільки реалізація стороною свого права на подачу касаційної скарги на судове рішення, не є підставою та умовою для відстрочення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що вбачається зі змісту ст.373 ЦПК України, і не є винятковою обставиною. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх вимог про відстрочення виконання рішення суду від 12.01.2016 року ОСОБА_2 та її представником подано не було. Примусове виконання рішення суду (про стягнення судового збору в сумі 378 грн.51 коп.) не перешкоджає розгляду по суті Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року.

Посилання позивача ОСОБА_2 на незгоду з мотивами та підставами прийнято Апеляційним судом рішення від 12.01.2016 року, є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

З матеріалів справи також вбачається, що державний виконавець Шишацького районного відділу Державної виконавчої служби в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» не звертався до суду щодо відстрочення виконання рішення суду.

Також, в контексті розгляду даного питання суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

В контексті забезпечення дотримання принципів Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля утвердження верховенства права та європейських підходів до розуміння прав людини, 23 лютого 2006 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Основними цілями даного Закону є застосування практики Європейського суду з прав людини з метою забезпечення виконання рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України та впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом України №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Положення статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплюють право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» наголосив на гарантоване ст.6 Конвенції «право на суд», яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обовязковість до виконання судового рішення. Тому, виконання судового рішення має розглядатися як невідємна частина судового процесу з метою забезпечення положень статті 6 («права на суд»).

В цьому контексті системний аналіз ряду рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Алпатов та інші проти України», «Варава та інші проти України», «Робота та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України», якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого протоколу до конвенції з огляду на порушення права на виконання рішення суду протягом розумного строку) також засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що в повній мірі узгоджується з положеннями ст.124 Конституції України.

У пунктах 18,23 рішення Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 року у справі «Лінісвіцька проти України» Судом визначено, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у звязку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку; виконавча служба, яка здійснює виконання остаточного рішення, має закінчити провадження без зволікань.

Також, у справі «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося. Було б незрозуміло, якби ст.6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі (справедливий, публічний і швидкий розгляд), і водночас не передбачала виконання судових рішень»).

Отже, у системному взаємозвязку вищевказаних правових позицій з питань виконання судового рішення можна дійти висновку, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень є складовою права на справедливий судовий розгляд.

Тобто, виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення заяви ОСОБА_2, що подана її представником ОСОБА_3 22.06.2016 року в порядку ст.373 ЦПК України про відстрочення виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року (про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 378 грн.51 коп. судового збору).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.8,9,124 Конституції України, ст.ст.2,8,14,197,210,293,373 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_2, що подана її представником ОСОБА_3 в порядку ст.373 ЦПК України про відстрочку виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016 року (про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 378 грн.51 коп. судового збору) в цивільній справі №525/458/14-ц за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області та Шишацької державної нотаріальної контори Полтавської області, треті особи Куйбишевська сільська рада Шишацького району Полтавської області та Баранівська сільська рада Шишацького району Полтавської області про поновлення пропущеного строку позовної давності для звернення до суду, встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про визнання недійсними заповіту, свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки за заповітом, державних актів на право власності на земельні ділянки, про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок в порядку спадкування в і д м о в и т и.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя