Ухвала

іменем україни

11 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В., Леванчука А.О., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до кредитної спілки «Надія», треті особи: ОСОБА_5, відділ державної виконавчої служби Новобузького районного управління юстиції, про визнання недійсною додаткової угоди та припинення зобов'язання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 листопада 2007 року між ним, як членом кредитної спілки «Надія» (далі - КС «Надія»), та КС «Надія» було укладено кредитний договір № 23 07, відповідно до умов якого йому було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом у розмірі 30 000 грн на строк до 16 листопада 2009 року. 18 листопада 2009 року він сплатив відповідачу 30 000 грн, а 10 січня 2010 року ще 10 000 грн. При сплаті останньої суми, на вимогу відповідача він підписав додаткову угоду від 12 січня 2010 року № 23 07, сторонами якої є він та КС «Надія» в особі голови правління кредитної спілки Овчара С.П., однак договір підписаний працівником кредитної спілки ОСОБА_7 без довіреності на вчинення дій з посвідчення кредитних договорів.

Позивач просив визнати недійсною додаткову угоду від 12 січня 2010 року № 23 07, оскільки остання не відповідає вимогам ст. ст. 203, 215 ЦК України, а також визнати припиненими зобов'язання за договором кредиту від 16 листопада 2007 року № 23 07.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_4, виходячи із того, що під час розгляду справи судами було встановлено, що представництво особи, яка підписала додаткову угоду зі сторони КС «Надія» на час її укладення не було припиненим, а тому відсутні підстави вважати, що укладена додаткова угода є недійсною.

Такий висновок судів ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук
А.В. Маляренко

Колегія суддів: