Справа № 161/3208/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/1128/16 Категорія: 32 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Санаторій Арктика» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2016 року в позові ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем не доведено того, що саме неправомірними діями працівників ТзОВ «Санаторій Арктика» йому було спричинено шкоду, а тому суд відмовив в задоволенні його позову.

Апеляційну скаргу представника позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від вини.

Підстави відшкодування моральної шкоди визначені статтею 1167 ЦК України, згідно вимог якої відшкодування такої шкоди здійснюється особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до зазначених правових норм обовязковою складовою відшкодування шкоди, як матеріальної так і моральної, є наявність вини особи, яка завдала шкоди.

Судом першої інстанції встановлено і ці обставини знайшли своє підтвердження в даному судовому засіданні, що Департаментом соціальної політики Луцької міської ради ОСОБА_3 було надано путівку до санаторію спинального профілю ТзОВ «Санаторій Арктика» (а.с.10). Позивач прибув в санаторій 14 липня 2015 року. В період з 16 липня 2015 року по 24 липня 2015 року ОСОБА_3 проходив відповідні процедури. 28 липня 2015 року за результатами проведеного обстеження у позивача було встановлено пошкодження лівої гомілки у вигляді відламкового перелому обох кісток гомілки зі зміщенням. Перебування в санаторії було припинено з 28 липня 2015 року і позивач повернувся за місцем постійного проживання в м. Луцьк, де проходив лікування по відновленню кісток лівої гомілки, про що надав відповідні виписки з медичної картки хворого. Дані обставини сторонами не заперечуються.

Також судом встановлено, що рішення про припинення перебування в санаторії було прийнято батьком позивача ОСОБА_4, який супроводжував позивача та надавав йому постійний догляд. При вибутті пацієнта із санаторію його батьком була написана розписка про відсутність претензій до медичного персоналу санаторію. Під час перебування в санаторії хворому був забезпечений постійний сторонній догляд з боку працівників при прийнятті процедур. Його пересування при цьому здійснювалося медичним персоналом «евакуаторами» зі спеціальними медичними знаннями та навичками. При поступленні в санаторій та огляду його лікарями було встановлено повну відсутність руху нижніх кінцівок, їх набряк, який більше був виражений в частині лівої ноги. Дані обставини сторонами не заперечуються.

Таким чином, фактично позивачем було доведено лише факт перебування на санаторно-курортному лікуванні у ТзОВ «Санаторій Арктика» і факт наявності перелому, який він лікував за місцем свого проживання.

Проте, ні в суді першої інстанції ні в даному судовому засіданні представником позивача не доведено того, що саме з вини працівників відповідача позивачу було заподіяно ушкодження здоровя, в звязку з чим у позивача виникло право на відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього в судовому засіданні встановлено, що з метою всебічного і повного зясування обставин даної справи судом першої інстанції було розяснено сторонам, що для зясування обставин, що мають значення для справи, суд може призначити судову медичну експертизу. Проте ні представник позивача, ні представник відповідача клопотання про призначення експертизи не заявляли.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що вина відповідача у заподіяні матеріальної та моральної шкоди позивачу ОСОБА_3 не доведена, а тому суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, і зясувавши всі обставини справи, прийшов до правильного висновку про відмову в позові.

Доводи представника позивача в апеляційній скарзі є власним тлумаченням норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, які були предметом дослідження суду першої інстанції, і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: