АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/5097/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

представника відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - Бугаєнка Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою Бугаєнка Юрія Миколайовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 та ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та з урахуванням збільшених позовних вимог просив стягнути на його користь страхове відшкодування у розмірі 77 708 грн. 16 к. матеріальну шкоду завдану відповідачем ОСОБА_4 у вигляді втрати товарної вартості розмірі 8 513 грн. 85 к. моральну шкоду у розмірі 10000 грн. витрати за проведення експертизи у розмірі 7000 грн, витрати на правову допомогу та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 08 серпня 2014 року приблизно о 08 год. 55хв. на вул. С. Сосніних у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_4 та автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 внаслідок чого позивачу завдано шкоду, у зв'язку з тим, що відповідачі не бажають добровільно сплатити завдану позивачеві шкоду, останній змушений був звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПрАТ «СК «ПЗУ України» про стягнення страхового відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_7 77 708 грн. 16 к. страхового відшкодування та судові витрати: 7 000 грн. вартість проведених експертиз, 2 000 грн. витрат на правову допомогу та 800 грн. судового збору, а всього стягнуто 87 508 грн. 16 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 8 513 грн. 85 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 450 грн. витрат на правову допомогу та 82 грн. 50 коп. судового збору, а всього стягнуто 11 046 грн. 35 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Бугаєнко Ю.М. в інтересах ПрАТ СК«ПЗУ України» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08лютого 2016 року та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Посилається на те, що рішення від 08 лютого 2016 року є незаконним і необґрунтованим з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням та неправильним застосування норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що наявний в матеріалах справи висновок експерта №6440/15-52 є неповним, зроблений на вибіркових даних, що надані для проведення дослідження та зазначає, що в матеріалах справи наявний інший висновок, який протирічить висновку експерта №6440/15-52 проте судом першої інстанції не взято до уваги дану обставину, у зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог. Також зазначає, що визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля, який належить позивачу не відповідає вимогам п.10.10 Договору страхування.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ України» в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та його представник у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 08 серпня 2014 року приблизно о 08 год. 55 хв. на вул.С. Сосніних у м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

11 вересня 2014 року постановою Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні вищевказаного ДТП. Постановою встановлено, що ОСОБА_4керуючи автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1, не вибрав безпечної дистанції, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до його пошкодження.

Судом встановлено, що цивільна відповідальність ОСОБА_4 як особи, що на належній правовій підставі здійснював під час дорожньо-транспортної пригоди керування автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1, була застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що підтверджується наявним в матеріалах справи полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6941819, а також укладений між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4 договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів(ДЦВ) та від нещасного випадку на транспорті DCVQ №6941819 №6941819.

Відповідно п. 4 до особливих умов страхування, який діє протягом з 25 жовтня 2013 року по 24 жовтня 2014 року та яким встановлено ліміт відповідальності у розмірі 75 000 грн.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що дана дорожньо-транспортна пригода, є страховим випадком у розумінні ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах стразових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звертався до ПАТ «СК«ПЗУ Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування, проте листом №6038-31 від 09вересня 2014 року позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не повідомлено страховику усіх відомих йому обставин події, оскільки на думку ПАТ «СК «ПЗУ Україна» пошкодження на автомобілях «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 та «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 були отримані за інших обставин ніж наведені у поясненнях позивача та поясненнях ОСОБА_4

На замовлення ПАТ «СК«ПЗУ Україна»було проведено спеціальне інженерне-технічне дослідження обставин та механізму отримання пошкоджень автомобілів Honda д.н.з. НОМЕР_1та Fordд.н.з. НОМЕР_2, відповідно до якого було складено висновок №123-14 від 19 серпня 2014 року, яким заявлений комплекс механічних пошкоджень в задній частині автомобіля Ford д.н.з. НОМЕР_2 на правій частині переднього бамперу автомобіля Honda д.н.з.НОМЕР_1, з технічної точки зору не відповідає і не міг утворитися в процесі їх взаємного контакту за обставин, які наведені у поясненнях водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_2, оскільки наявні в задній частині а/м Ford пошкодження за механізмом спричинення та зовнішніми слідовими ознаками і формою зони деформацій характерні для зіткнення з вертикальним об'єктом типу «опори», яка у своїй будові мала вертикальні кромки, що не збігаються з будовою переднього бамперу а/м Honda, який має у своєму складі горизонтальні конструктивні елементи, а також, через відсутність в задній частині а/м «Форд», зокрема у пошкодженій зоні деталей відповідної форми і будови, здатних спричинити пошкодження переднього бамперу а/м Honda.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи у цивільній справі №759/20419/14-Ц складеного 17 червня 2014 року № 6440/15-52, зроблено висновок про таке: утворення пошкоджень на деталях задньої частини автомобіля FordВ-Мах (д.н.з. НОМЕР_2, водій ОСОБА_2) являється наслідком ударного контакту з правим кутом попереднього бамперу та переднім краєм капоту автомобіля Honda FR-V (д.н.з. НОМЕР_1, водій ОСОБА_4) і, з технічної точки зору, відповідають зіткненню даних автомобілів в рамках дорожньо- транспортної пригоди, місце та обставини якої наведені у поясненнях водіїв ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та зафіксовані матеріалами адміністративної справи №759/14105/14-п, у тому числі схемою пригоди.

Відповідно до ч.1,3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на те, що ухвалою суду від 24 березня 2015 року по справі призначалась судова транспортно-трасологічна експертиза на підставі якої складено висновок №6440/15-52, крім того судом попереджалось експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України, а тому колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що висновок експерта №6440/15-52 є неповним, зроблений на вибіркових даних.

Посилання апелянта на те, що визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля, який належить позивачу не відповідає вимогам п.10.10 договору страхуванняє необґрунтованими.

Відповідно до складеного висновку судового експерта ОСОБА_8 №01/09 від 28 вересня 2015 року за результатами проведеної судової авто товарознавчої експертизи сума матеріального збиткузавданоговласнику автомобіля Ford В-Мах д.н.з. НОМЕР_2 в разі його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 08серпня 2014 року на час складання висновку становить 87222 грн., 01к. при цьому втрата товарної вартості складає 9 513 грн. 85 к.

Пунктом 10.10 договору DCVQ №6941819 визначено, що оцінка вартості ремонту пошкодженого майна здійснюється з урахуванням цін на послуги, матеріали, запасні частини і деталі, що встановлені в Україні на дату настання страхового випадку.

При цьому п.10.5.6 договору визначено, що розмір страхового відшкодування розраховується при шкоді, завданій майну постраждалих третіх осіб в розмірі фактично завданого збитку майну.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на його користь суми страхового відшкодування.

Щодо висновку суду про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 коштів на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8 513 грн. 85 к., колегія суддів вважає його обґрунтованим та таким, який відповідає фактичним обставинам справи.

Також колегія суддів погоджується в висновком суду про розподіл судових витрат, а саме про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 7 000 грн. вартість проведених експертиз, 2 000 грн. витрат на правову допомогу та 800 грн. судового збору та стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача 450 грн. витрат на правову допомогу та 82 грн. 50 к. судового збору з огляду на таке.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи до яких зокрема належать витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять підтвердження оплати позивачем коштів за надані послуги, оскільки в матеріалах справи наявні дані, що представник позивача є фахівцем в галузі прав, крім того між позивачем укладено договір про надання правової допомоги та наявні копії додаткових угод відповідно до який вбачається, що позивачем було проведено оплату вартості юридичних послуг, а тому наявні всі підстави для відшкодування витрат на правову допомогу.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди то колегія суддів погоджується з висновком суду в цій частині з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 1, 2, 4 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи внаслідок винних дій відповідача було пошкоджено майно позивача, в зв'язку з чим останньому було заподіяно моральну шкоду.

Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань, змін у звичному укладі життя позивача, з врахуванням вимог розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн. є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Бугаєнка Юрія Миколайовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: