Справа №2/489/23/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом державного підприємства «Науково виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» (далі Підприємство) до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 р. державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» предявило до суду даний позов, яким просило стягнути з ОСОБА_1 суму майнової шкоди 1344 грн. заподіяної внаслідок вчинення злочину.

В обґрунтування вимог послалося на те, що проведеним досудовим розслідуванням стосовно ОСОБА_1 працівника позивача було встановлено, що той у період з 21 липня по 23 липня 2011 шляхом шахрайства та використання підроблених документів заволодів грошовими коштами Підприємства, чим завдав майнову шкоду в зазначеному розмірі.

На стадії досудового розслідування підприємством було заявлено цивільний позов до ОСОБА_1 на вказану суму та з вказаних підстав, але при судовому провадженні ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва дане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочинів передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України було закрито і його звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строку давності.

Посилаючись на нереабілітуючі підстави звільнення відповідача від кримінальної відповідальності та доведений досудовим розслідуванням факт вчинення злочину, просили позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Відповідач просив позов залишити без задоволення через недоведеність заподіяння ним збитків позивачу за обставин наведених в позові, а саме стверджував, що надані ним рахунки та квитанції на оплату послуг на проживанні в готелі є справжніми..

Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2014 р. ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що в період з 21 по 23 липня 2011 р., він - працівник ДП «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» надав до бухгалтерії підприємства звіт про використання коштів виданих на відрядження, в якому зазначив завідомо неправдиві відомості про те, що втратив у відрядження грошові кошти в сумі 1344 грн. та одночасно зі звітом подав завідомо підроблені рахунок, фіскальний чек про нібито сплачені послуги на проживання в готелі на дану суму та отримав цю суму в якості компенсації за витрачені у відрядженні кошти.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Вказаною ухвалою кримінальне провадження за клопотанням обвинуваченого за наведеним обвинуваченням закрито зі звільненням від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності, а цивільний позов ДП «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» залишено без розгляду.

23 липня 2014 р. ДП «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» долучило до зазначеного кримінального провадження цивільний позов про стягнення зБондаренка В.І. . на свою користь заподіяну матеріальну шкоду внаслідок зазначеного вище злочину в сумі 1344 грн.

Згідно зі статтею 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (п.3 ст.134 КЗпП) у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли працівник був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 29 грудня 1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам , організаціям їх працівниками»).

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ч. 3 ст. 285 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути розяснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Отже, відсутність обвинувального вироку суду стосовно відповідача не позбавляє факту доведеності вчинення ним злочину внаслідок його згоди на звільнення з нереабілітуючої підстави, оскільки таке звільнення можливе лише стосовно субєкта злочину, наявності інкримінованих складу злочину та форми вини. В разі заперечення своєї вини або іншої складової злочину відповідач не повинен був погоджуватися на звільнення від кримінальної відповідальності за такої підстави, а доводити свою невинуватість в загальному порядку.

Відповідач не погодився з пропозицією суду заявити клопотання про призначення в справі судової експертизи задля визначення обґрунтованості його доводів за власний рахунок.

За такого, на думку суду, склад умисного злочину з матеріальним складом в діях ОСОБА_1 що інкримінований в обвинувальному акті в кримінальному провадженні має місце, а отже, не підлягають доведенню наново й збитки завдані злочином ДП «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект», які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 1344 грн.

Відповідач як учасник бойових дій (п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір») звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути на користь державного підприємства «Науково виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» з ОСОБА_1 1344 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий термін, який обраховується з дня отримання копії цього рішення..

Суддя Д.Г. Губницький