Справа № 369/1317/16-ц
Провадження № 2-о/369/62/16
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про встановлення факту народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 р. заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, посилаючись на наступні обставини.

З 09.06.1983 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 від 16.07.2005 р. видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Ліганського міського управління юстиції, актовий запис-№360.

Заявник наголошує,що він та його дружина ОСОБА_2 є внутрішньо перемішеними особами з тимчасово окупованої території України.

Дружина заявника ІНФОРМАЦІЯ_2 народила хлопчика перебуваючи у м.Ліганськ, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження дитини № 16 від 12.01.2016 р.

Заявник усно звернувся до Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції .

Листом від 10.02.2016 р. за № 04-03-06-133 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції заявнику відмовлено в державній реєстрації народження дитини, в зв»язку з відсутністю документу закладу охорони здоров»я, що підтверджує факт народження.

Посилаючись на вищевикладене та норми закону заявник просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт народження дитини - хлопчикаІНФОРМАЦІЯ_2 громадянкою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

В судове засідання заявник з»явився, заяву підтримав в повному обсязі,просив суд її задовольнити.

Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції звернулась до суду із заявою про слухання справи за її відсутності, проти задоволення заявки не заперечувала.

Суд, вивчивши матеріали заяви, вислухавши думку заявника, знаходить, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В судовому засіданні встановлено, що 09.06.1983 року заявник перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 від 16.07.2005 р. видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис - № 360.

Відповідно до довідок від 10.02.2016 р. за № та від 17.12.2014 р. № заявник ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 взятті на облік як внутіршьо переміщені особи та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Дружина заявника ІНФОРМАЦІЯ_2 народила хлопчика перебуваючи у м.Луганськ, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження дитини № 16 від 12.01.2016 р.

Можливості зареєструвати народження дитини на підставі вищезазначеного медичного свідоцтва у заявниці не має, так як воно видане медичною установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території.

Згідно ст. 2571 ЦПК України - заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року) , підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я , який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження , видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як убачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження своїх вимог заявник посилається на те, що не має можливості зареєструвати народження своєї дитини на підставі медичного свідоцтва так як воно видане медичною установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до наступних висновків.

Згідно п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-VІ підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою;

причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Однак, заявником не було дотримано вказані вимоги закону. Так, ним не було вказано, не було подано, та судом не встановлено доказів наступного.

У заяві вказано, що заявник перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 з 09.06.1983 року. Однак, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого Жовтневим відділом РАЦС Луганського МУЮ, шлюб було укладено 16.07.2005 р., актовий запис - №360.

Дійсно довідками від 10.02.2016 р. за № та від 17.12.2014 р. № підтверджується, що заявник та його дружина є внутрішньо переміщені особи.

Втім, доказів того, що проживаючи в с. Софіївська Борщагівка ОСОБА_2 завагітніла, будучи вагітною, виїхала на непідконтрольну Україні територію, де народила доношену дитину, суд не виявив.

Так, у справі відсутні докази того, що ОСОБА_2 перебувала на обліку у жіночій консультації з приводу вагітності, за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи у Києво-Святошинському районі .

Також, судом не встановлено доказів того, що вона у вказаний заявником строк виїхала назад, на територію, не підконтрольну Україні.

Додатково суд враховує, що ОСОБА_2 та новонароджена дитина, згідно пояснень заявника, перебувають у м. Луганськ, встановити ідентичність осіб матері та дитини взагалі неможливо за таких умов.

Отже, за відсутності вказаних вище доказів, суд повинен відмовити у задоволені заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.3, 4, 208, 212-215, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про встановлення факту народження дитини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. Д. Усатов