справа №619/1294/16-ц
провадження №2/619/854/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.

за участю секретаря

судового засідання - Мєщан І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нежитлові будови, де в третій особі є Русько-Лозівська селищна рада Дергачівського району Харківської

Та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлові будови, де в третій особі є Русько-Лозівська селищна рада Дергачівського району Харківської

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 « про визнання права власності на нежитлові будови « .

Із зустрічною позовною заявою до суду звернувся ОСОБА_3 до ОСОБА_2 « про визнання права власності на нежитлові будови « , де в третій особі є Русько-Лозівська селищна рада Дергачівського району Харківської

Із матеріалів позовної заяви вбачається , що ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,133га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 , виданого Головою Русько-Лозівської сільської ради народних депутатів 20 квітня 1998 року - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 квітня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маренич Г.П., за реєстровим №2-1088, та зареєстрованого в книзі записів актів на право приватної власності на землю за №1154с.

В період з 2006 по 2007роки, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3, за взаємною згодою, кожен за власні кошти, без оформлення дозвільної технічної документації побудували на вищезазначеній земельній ділянці наступні нежитлові споруди споруди:

ОСОБА_3 - магазин літ. «А-1 », площею 49,0кв.м.; ганок літ. «а», площею 2,3кв.м.; ганок літ. «а1», площею 2,0кв.м.; погріб літ. «В», площею 16,5кв.м.; вбиральню літ. «Г», огорожу №1-2 ,

ОСОБА_2 - магазин літ. «Б-:», площею 107,7кв.м.

Тому позивачі звернулися у суд за встановленням права власності на вказані нежитлові будови .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 . підтримав заявлені вимоги .

У судовому засіданні представник третьої особи Русько-Лозівської сільради Дергачівського району Харківської області не з*явився , сповіщений про судове слухання, позов визнав у повному обсязі , прохав слухати справу у його відсутності , суд розглядає справу на тих доказах, які надані до судового засідання .

Суд , вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає , що позови підлягають задоволенню на підставі .ст. 16, 328, 331, 376 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні встановлено : ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,133га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 , виданого Головою Русько-Лозівської сільської ради народних депутатів 20 квітня 1998 року - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 квітня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маренич Г.П., за реєстровим №2-1088, та зареєстрованого в книзі записів актів на право приватної власності на землю за №1154с.

В період з 2006 по 2007роки, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3, за взаємною згодою, кожен за власні кошти, без оформлення дозвільної технічної документації побудували на вищезазначеній земельній ділянці наступні нежитлові споруди споруди:

ОСОБА_3 - магазин літ. «А-1 », площею 49,0кв.м.; ганок літ. «а», площею 2,3кв.м.; ганок літ. «а1», площею 2,0кв.м.; погріб літ. «В», площею 16,5кв.м.; вбиральню літ. «Г», огорожу №1-2 ,

ОСОБА_2 - магазин літ. «Б-:», площею 107,7кв.м.

Згідно технічного висновку ТОВ «Харківреконструкція» (державна ліцензія Серія АВ №490969 від 20.11.2009р.), про стан будівельних конструкцій і можливість збереження самовільно збудованих нежитлових споруд магазинів та господарських сгоруд по АДРЕСА_1, - всі будівельні конструкції магазинів і господарських будівель зовні деформацій не мають, знаходиться в задовільному стані та придатні для подальшої експлуатації за призначенням у якості нежитлових споруд .

Будівництво розглянутих будівель відповідають діючим санітарним та пожежним нормам.

Збереження самовільно збудованих магазинів та господарських споруд на території земельної ділянки АДРЕСА_1 - узаконити в установленому законом порядку.

Згідно технічного паспорту виданого КПТІ «Інвенрос» від 20.11.2015 року, збудовані ОСОБА_3 та ОСОБА_2, споруди не виходять за межі належної ОСОБА_3 земельної ділянки та не порушують права інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»№1952-ІV від 01.07.2004р. обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокремі із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає і: закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п. 10 додатку №1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мін'юсту №7/5 від 07.02.2002р. є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Крім того, у Листі Міністерства юстиції України від 19.10.2007 р. № 19-39-827, також зазначається, що у разі визнання права власності на новостворене майно судом, єдиним можливим документом, що підтверджує виникнення права власності на новостворене нерухоме майно, є рішення суду. Саме таке рішення суду подається для державної реєстрації прав на нерухоме майно. При цьому документи, що підтверджують прийняття нерухомого майна до експлуатації, не вимагаються.

Відповідно ч.1 ст.. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена ( створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі. Споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил.

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво

Відповідно до ч.5 ст. 376 Цивільного кодексу України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом, Право власності є непорушним.

Порушень прав інших осіб у звязку із самочинним будівництвом судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в результаті самочинного будівництва, проведеного позивачами, не порушені права інших осіб, додержані архітектурні, будівельні норми та правила, що є підставою для визнання за ними права власності.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. 16, 328, 331, 376 ,319 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5-7, 10, 14, 60, 212, 215 ,225 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2, право власності на новостворену нежитлову будову магазину літ. «Б-1» площею 107,7кв,.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на новостворену нежитлову будову магазину літ. «А- 1», площею 49,0кв.м.; ганок літ. «а», площею 2,3кв.м.; ганок літ. «а1», площею 2,0кв.м.; погріб літ. «В», площею 16,5кв.м.; вбиральню літ. «Г», №1-2 огорожа, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через даний районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Ю. Кононихіна