Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Шеремет А.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником адвокатом ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 19 лютого 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду від 19 лютого 2015 року вказаний позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 02.10.2006 року в розмірі 16 558 грн. 47 коп., куди включено 6 767,46 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9 791,01 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафів за кредитним договором судом відмовлено. Рішення в цій частині сторонами не оскаржено.

Вирішено питання про судові витрати.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3, вважаючи рішення суду таким, що ухвалене за неповного зясування обставин справи та невідповідністю їм висновків суду, оскаржив його в апеляційному порядку та зазначив, що зі сторони банку раніше мало місце звернення до суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за даним кредитним договором.

Рішенням Рівненського міського суду від 21.11.2011 року було стягнуто з відповідача 7 790,70 грн. заборгованості за тілом кредиту і воно набрало законної сили, а тому повторне стягнення цієї суми оскаржуваним рішенням є незаконним. Вказує на безпідставність збільшення процентної ставки за користування кредитом з 36% до 72%, оскільки в досліджених у судовому засіданні заявах позичальника вказано базову процентну ставку в розмірі 36% річних з розрахунку 360 днів у рік(тобто 3% річних), і будь-яких інших застережень щодо застосування іншої відсоткової ставки немає. Визнає, що сума боргу по відсотках перед банком за ставкою 36% річних становить 4 895,51 грн. Покликаючись на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції змінити, частково задовольнивши позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за користування кредитними коштами 4895,51 грн. та відмовивши у решті позовних вимог.

Представник апелянта адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за відсутності його та ОСОБА_2, доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник банку ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення кредиту та відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку із невиконанням ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором кредиту, у банку виникло право примусового стягнення суми заборгованості та відсотків, не зважаючи на наявність рішення суду з цього предмету та між цими ж сторонами, оскільки воно не виконане.

Такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 жовтня 2006 року, відповідно до поданої заяви, ОСОБА_2 отримав у ПАТ КБ "Приватбанк" картковий кредит в розмірі 2000 гривень. 00 коп. із ставкою 36% річних (із розрахунку 360 днів в році) та строком який відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячні платежі в розмірі 7% від суми заборгованості, яка може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом та і списанням банком коштів з дебетної карти. ОСОБА_2 ознайомився та своїм підписом підтвердив згоду з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Рішенням Рівненського міського суду від 21 листопада 2011 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" вже стягувалась заборгованість за цим кредитним договором станом на 31 жовтня 2011 року в розмірі 13584 гривень 50 коп., що складалась з: 7790 гривень 70 коп. заборгованість за кредитом; 4670 гривень 73 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 гривень 00 коп. штраф (фіксована частина); 623 гривні 07 коп. штраф (відсоткова складова) (а.с.50).

На виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист.

27 червня 2013 року виконавчий лист ДВС було повернуто стягувачу із зазначенням, що боржником сплачено 13505 гривень , а нестягнутий залишок становить 79,5 грн. (а.с.106, 107).

26 листопада 2014 року банк повторно звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості станом на 30 вересня 2014 року в розмірі 17 886, 39 грн., не врахувавши наявності частково виконаного рішення Рівненського міського суду від 21 листопада 2011 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 19 лютого 2015 року позов банку було задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 02.10.2006 року в розмірі 16 558 грн. 47 коп., з них заборгованість за тілом кредиту 6 767,46 грн., за відсотками за користування кредитом 9 791,01 грн.

В задоволенні вимог щодо стягнення штрафів за кредитним договором відмовлено. Рішення в цій частині сторонами не оскаржено.

Справа переглядалась судами неодноразово.

На виконання вимог Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2016 року, яким було скасовано рішення Апеляційного суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року про відмову банку в позові, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, представник банку подав розрахунок заборгованості з урахуванням сплачених відповідачем коштів.

Відповідно до цього розрахунку, оскільки відповідач виконував попереднє рішення значний час, тому банком нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 9723,38 грн. за період з 31 січня 2011 року по 19 грудня 2012 року.

Іншого розрахунку сторонами не подано та клопотань про призначення судово-економічної експертизи з приводу розміру заборгованості не заявлялось, тому розмір заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 9 791,01 грн. стягнутий оскаржуваним рішенням підлягає зменшенню до 9723,38 грн.

Щодо стягнення з ОСОБА_2 6 767,46 грн. заборгованості за тілом кредиту, то в цій частині рішення місцевого суду слід скасувати та в задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки з наведеного вище вбачається, що заборгованість за тілом кредиту вже була стягнута рішенням Рівненського міського суду від 21 листопада 2011 року, яке ДВС практично було виконане.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні та частковому скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних.

Керуючись ст. ст. 303, п.2,3 ч.1 ст.307, 309 , 313-314, 316, 317, 324,325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 19 лютого 2015 року в частині стягнення з нього (ОСОБА_2) 6 767,46 грн. заборгованості за тілом кредиту скасувати та в цій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Рішення Рівненського міського суду від 19 лютого 2015 року в частині стягнення з нього (ОСОБА_2) 9 791,01 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом змінити та зменшити суму стягнення до 9723,38 грн.

В решті рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :