Справа № 464/7000/15 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/3366/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мікуш Ю. Р., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 09 березня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № Р25.169.74522 від 23.05.2014 року в розмірі 68488 грн. 49 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № Р25.169.74522 від 23.05.2014 року в розмірі 50 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

Вважає його незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, зазначає, що банк не виконав зобов»язання за договором кредиту, оскільки кошти за договором нею не було отримано. Надання суду копій заяв на видачу готівки з різними номерами, датами та сумами, без підпису та підписом, що їй не належить свідчить про те, що банк не виконав своє зобов»язання за договором щодо видачі кредитних коштів, а дії працівників банку містять ознаки кримінального правопорушення, а саме привласнення ними коштів, що належать банку. Також зазначає, що поручителем за виконання нею зобов»язань по кредитному договору є ОСОБА_3, з яким вона не знайома. Тому вважає, що в даному випадку має місце зловмисна домовленість кредитора з поручителем з метою подачі позову до суду не за місцем реєстрації відповідача, а в суд у м. Львові за зареєстрованим місцем проживання поручителя, яким є м. Львів, вул. Вернадського, 32/9.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а також інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК україни позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов»язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 553,554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Судом встановлено, що 23.05.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Р25.169.74522, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 50000 грн., включаючи витрати на страховий платіж, з терміном користування кредитом на 60 місяців (а.с. 13-15).

На підставі зазначено кредитного договору позичальник зобов»язувався сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом у розмірі 3% річних щомісяця згідно графіка щомісячних платежів, а також плату за обслуговування банком кредитної заборгованості в розмірі 2,4 % від початкової суми кредиту.

Згідно умов кредитного договору № Р25.169.74522 датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок.

Судом встановлено, що 12 січня 2013 року ОСОБА_2 відкрила поточний рахунок № 6474.980 та отримала платіжну картку № 354713.

На підставі кредитного договору № Р25.169.74522 згідно ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту від 23.05.2014 року на рахунок № 6474.980, що належить ОСОБА_2, банком було перераховано грошові кошти у розмірі 43102,59 грн. Крім того, згідно ордеру-розпорядження про сплату страхового платежу від 23.05.2014 року банком здійснено перерахунок в оплату страхового платежу по договору страхування життя ОСОБА_2 № Р25.169.74522 в розмірі 6897,41 грн. (а.с. 16).

23.05.2014 року згідно з прибуткового позабалансового ордеру ОСОБА_2 здійснено плату у розмірі 1 гривня за видачу кредиту за кредитним договором № Р25.169.74522 від 23.05.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, банком належним чином виконано умови укладено кредитного договору, видано відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 50000 гривень.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов»язання згідно кредитного догоовру не виконала, зокрема, не здійснювала своєчасного погашення основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами в установлені кредитним договором строки.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого ПАТ «Ідея Банк», станом на 10.08.2015 року ОСОБА_2 допустила заборгованість по кредиту на загальну суму 68538,49 грн., з яких: основного боргу 38995,64 грн., прострочено боргу 7121,58 грн., прострочених процентів 10793,77 грн., строкових процентів 68,22 грн., нарахованої плати за обслуговування кредиту 1200 грн., пені за період з 10.08.2014 року по 10.08.2015 року 10359,28 грн. (а.с. 59-60).

Для забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором № Р25.169.74522 від 23.05.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 11.02.2015 року укладено договір поруки (а.с. 12).

Пунктом 4 договору поруки передбачено, що поручитель зобов»язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх її зобов»язань, що виникли з кредитного договору № Р25.169.74522 від 23.05.2014 року, на суму 50 грн.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № Р25.169.74522 від 23.05.2014 року в розмірі 68488,49 грн. та солідарне стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 50 грн., оскільки матеріалами справи встановлено факт виконання банком умов договору та неналежне виконання його умов позичальником.

Доводи апелянта про те, що видача банком кредиту не підтверджена відповідними документами на увагу не заслуговують, оскільки така підтверджена доданими до матеріалів справи меморіальним ордером про видачу кредиту та випискою по рахунку, які згідно Постанови Правління Національного Банку України «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» від 18 червня 2003 року № 254 відносяться до первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування. Крім того, не можуть бути враховані посилання ОСОБА_2 на відсутність підписів на заяві про видачу готівки, розбіжність зазначених сум та відповідних дат на заяві, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мікуш Ю. Р.

ОСОБА_4