03.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/1843/16-ц
Справа №2-з/205/25/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду Шавула В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

02 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 до прийняття рішення суду по даній справі.

За ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, зясувавши обставини справи, вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд наголошує, що на момент подання ОСОБА_1 до суду заяви про забезпечення позову, у провадженні суду відкритої цивільної справи за позовом заявника не перебуває. А також те, що вид забезпечення позову, який просить заявник застосувати є неспівмірними до позовних вимог заявлених у позові.

Таким чином, суд дослідивши матеріали заяви вважає вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову передчасними та необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 151-153, ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,- відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Шавула