Категорія 48 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Рибчинський В.П., Зайцев А.Ю.,

при секретарі:Топольська В.О.

за участю: представника апелянта ОСОБА_3.

відповідача-позивача ОСОБА_4

адвоката Слободян Г.В.

третя особа ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про розподіл майна подружжя, позовом третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

13.07.2015 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя, а саме грошових коштів, які знаходяться на рахунку банківського вкладу, відкритого на ім»я її чоловіка ОСОБА_4 в ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Вінницької філії. 28.01.2016 року позивач подала заяву про уточнення та збільшення позовних вимог у якій просила, стягнути з ОСОБА_4 на свою користь грошову компенсацію в розмірі 25 000 грн, що становлять ? її частки коштів від загальної суми коштів у розмірі 50 000 грн., які були внесені ОСОБА_4 на рахунки банківських вкладів (депозитів) відкритих у Вінницькому ОУ АТ «Ощадбанк».

26.11.2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_7, у якому просив поділити спільне рухоме майно, яке було нажито за час їхнього шлюбу та виділити у його власність наступне майно: телевізор марки Самсунг з програмним забезпеченням і кріпленням, засобами догляду вартістю 23 674 грн.; електролобзік- 900 грн; шуроповерт - 430 грн; флешка на 32 Гб 1 шт. відео весілля - 300 грн; модем - роутер Телеком, набір інструменту Надрабанк; картридж та карта телебачення Еверест -800 грн, фотоапарат Кенон та аксесуари - 3 000 грн, набір посуду з нержавіючої сталі Томсон, емальований посуд, сковорідки, кружки, тарілки, ножі, набори контейнерів - 3 000 грн, декілька наборів бокалів, ковдри, 3 комплекти постільної білизни, плед, махрові простині, рушники великі і середні, рушники кухонні - 4 000 грн, всього: 36 104 грн.

Виділити у власність ОСОБА_7 просив: будівельні матеріали вартістю 9 000 грн.; будівельно- ремонтні роботи - 4 000 грн; вікно пластикове з підвіконням - 2 800 грн, люстра і лампочки - 1200 грн, диван - 5 600 грн, дитяче ліжечко - 2 250 грн, тумба-пеленатор - 1350 грн, матрац дитячий зі стружки кокосу - 500 грн, постіль з балдахіном в ліжечко - 1100 грн, холодильник «Атлант», пилосос, 2 праски, очисник води, плитка електрична, пристрій перепаду напруги - загальною вартістю 7 413 грн; конвектор електричний - 760 грн, ремонт в 2 кладових ( буд.матеріали, плитка, ламінована фанера, нержавіючий уголок, оплата ремонтних робіт) - 4 000 грн, нібулайзер - 1200 грн, килимове покриття - 1 400 грн, коляска дитяча - 1200 грн, велосипед дитячий - 1100 грн, стілець для кормління - 1100 грн, машина дитяча електрична - 1 800 грн, вікна пластикові 2 шт. з одним підвіконням, дерев»яне підвіконня з пластиковим підвіконням і вікно на балкон - 12 000 грн, флешка на 8-2 шт, 16-2 шт, ГБ - 500 грн, дублянка - 4000 грн., всього: 64 273 грн.

28.01.2016 року третя особа ОСОБА_6 звернулась в суд з самостійними вимогами до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про витребування майна. 30.05.2016 року третя особа подала заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила витребувати у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 майно, яке належить їй на праві власності і які її син ОСОБА_4 взяв у своє користування коли приїздив до неї, частину з яких обіцяв повернути, а саме: електролобзік, шуроповерт, модем-роутер Телеком, набір інструменту Надрабанк, ковдра бордова двухспальна стьогана з верблюжої вовни, комплект постільної білизни 2 шт., махрове простирадло, рушники махрові 4 шт., покривало, рушник вишитий весільний 3 шт.,посуд , кастрюлі фірми Томсон з нержавіючої сталі 3 шт., ємністю 7; 3,5;2,5л., сковорідки фірми Томсон 2 шт., набори бокалів 2 шт.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Виділено ОСОБА_4 телевізор «Самсунг» з програмним забезпеченням, кріпленням та засобами догляду вартістю 23 618 грн., праску «Філіпс» вартістю 969 грн, а всього на суму 24 587 грн. ОСОБА_7 виділено диван вартістю 6 500 грн., конвектор електричний вартістю 760 грн, килимове покриття вартістю 1 400 грн., холодильник «Атлант» вартістю 5 069 грн, мережевий фільтр вартістю 179 грн., пилосос «Зельмер» вартістю 1 759 грн, праску «Філіпс» вартістю 839 грн, фільтр для води «Аквафор» вартістю 159 грн, всього на суму 15 765 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 8 822 грн. різницю вартості виділеного при розділі майна. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Позовні вимоги третьої особи ОСОБА_6 задоволено частково. Витребувано від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 модем-роутер наданий ОСОБА_6 у безоплатне користування на підставі додаткової угоди по договору з ПАТ «Укртелеком». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 через свого представника ОСОБА_3. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі, а в позовних вимогах ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до неї відмовити, посилаючись на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з»ясуванні судом обставин, що мають значення для справи.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення суду першої інстанції.

Відповідач, його адвокат та третя особа просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 309 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права в частині вирішення вимог третьої особи.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.06.2012 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.06.2012 року. /т.1 а.с. 6/

На час розгляду справи судом першої інстанції шлюб між сторонами не розірваний.

Встановлено, що між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Вінницької філії та АТ «Ощадбанк» в особі філії -Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» були укладені договори банківського вкладу.

Відповідно довідки про перелік рахунків відкритих на ім»я ОСОБА_8. у АТ « Ощадбанк» першочерговою датою відкриття рахунку є 12.07.2011 року, тобто до реєстрації шлюбу між сторонами. / т.1 а.с. 47/

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_7 про розподіл коштів, що були внесені ОСОБА_4 на рахунки банківських вкладів суд першої інстанції виходив з того, що дані кошти, а також відсотки від вкладу є особистою приватною власністю чоловіка, так як першочерговою датою відкриття ним рахунку є дата до реєстрації шлюбу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відмова суду у задоволенні вимог ОСОБА_7 є неправомірною, оскільки поза увагою суду залишився той факт, що позивачка просила поділити суму, яка була внесена чоловіком на рахунки банківських вкладів відкритих у Вінницькому ОУ АТ « Ощадбанк» за час існування шлюбу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє заперечення апелянта з наступних підстав.

Так, здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння,користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» (далі - постанова) судам роз'яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Як вбачається з повідомлення АТ « Ощадбанк» від 02.11.2015 року усі наявні відкриті на ім»я ОСОБА_4, в ТВБВ № 10001/0160-Вінницького обласного управління АТ « Ощадбанк» рахунки станом на поточну дату закриті. Рахунок № НОМЕР_2, відкритий 02.11.2011 року ( до реєстрації шлюбу) - залишок коштів 5, 44 грн. /т. 1 а.с. 46, 47/

З виписок по особових рахунках ОСОБА_4 відкритих у ПАТ КБ « Приватбанк» вбачається, що залишку коштів на його рахунках немає./ т.1 а.с. 49-76/

Згідно з п. п.22,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У судовому засіданні сторони визнали той факт, що кошти у розмірі 50 000 грн. відповідач зняв з рахунків та повернув своїй матері ОСОБА_6

Посилання апелянта про те, що дані кошти є спільною сумісною власністю подружжя спростовується наступним.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 16.12.2015 року при розгляді справи № 6-2641цс15 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст.60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У ході розгляду справу судом було встановлено, що єдиним доходом подружжя ОСОБА_4 були кошти, які вони отримували як відсотки за грошові кошти, які були розміщені на депозитних рахунках відкритих на ім»я ОСОБА_4

Доказів наявності у подружжя інших джерел доходу суду надано не було.

Першочерговою датою відкриття рахунку є 12.07.2011 року, тобто до реєстрації шлюбу між сторонами. / т.1 а.с 47/

З наявних у матеріалах справи доказів, а саме: довіреності від 25.02.2014 року відповідно до якої ОСОБА_4 уповноважив свою матір ОСОБА_6 мати вільний доступ до рахунків та можливість закрити їх; його зави від 23.05.2013 року у якій він у розділі заповідальне розпорядження вказав, що у разі його смерті вкладом і нарахованими відсотками має право розпоряджатись лише ОСОБА_6100%; довідок ПАТ « Державний ощадний банк України» № 322 від 02.12.2015 року, ПАТ « ПриватБанк» від 26.11.2015 року, ПАТ « Промінвестбанк» від 15.10.2015 року, звітів ПАТ « Надра Банк» на дату 06.10.2015 року, показів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10., ОСОБА_11. вбачається, що подружжя ОСОБА_4 жили на кошти, які заробляла мати ОСОБА_4 - ОСОБА_6, працюючи у Москві та зароблені нею кошти зберігала на депозитах у банках і яка після свого нездужання переоформила свої депозитні рахунки на сина. Так, депозитний рахунок в «Ощадбанк» від 14.05.2013 року на суму 200 200 грн. було відкрито за рахунок закриття депозитного рахунку у ПАТ «ПриватБанк», а відкриття депозитного рахунку в «Ощадбанк» від 28.04.2014 року на суму 500 001 грн. є результатом об»єднань закритих депозитних рахунків від 28.04.2014 року на суму 239 782, 88 грн на ім»я ОСОБА_6 та закритого рахунку від 28.04.2014 року на суму 260 633, 56 грн. на ім»я ОСОБА_4./ т. 1 а.с. 47, 50-76,166, 200, 202, 203, 204, 205, 206,207, 208/

Таким чином, оскільки позивачем не було доведено, що кошти у сумі 50 000 грн, які знаходились на рахунку банківського вкладу відкритого на ім»я ОСОБА_7 у Вінницькому ОУ АТ « Ощадбанк» набуті спільною участю подружжя коштами або працею, тому підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_7 немає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції вірно виходив з того, що за час спільного проживання подружжям ОСОБА_4 було придбане рухоме майно, яке підлягає поділу у відповідності до вимог ст. 71 СК України.

Колегія суддів відхиляє заперечення апелянта про не вірно визначений обсяг майна, який просив поділити відповідач, оскільки суд першої інстанції розділив саме те майно про поділ якого було заявлено відповідачем-позивачем у прохальній частині своїх позовних вимог.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Шлюбного договору сторони не укладали, домовленості щодо поділу майна немає.

За час шлюбу подружжям ОСОБА_4 було придбано для спільного користування сім»ї наступне майно:

1.телевізор Samsung UE 48Н8000АTXUA, налаштування SMART TV Плюс, кріплення для телевізора Logan Cosmo 11, засіб для чищення екранів, кришка від бризок на загальну суму з урахуванням знижки - 23 618 грн.60 коп, що підтверджується видатковою накладною від 09.12.2014 року, яке відповідач-позивач просить виділити йому. / т.1 а.с. 88/

2.холодильник Атлант- 5 069 грн., пилосос Zelmer 5 500/3 - 1759 грн, праску Philips GC 3740 - 839 грн, праску Philips GC 3760 - 969 грн, фільтр для води Аквафор кантрі -159 грн, електроплитку Сатурн ЕС- 1179 грн, мережевий фільтр Р1 ( у позові названий як пристрій перепаду напруги)- 159 грн на загальну суму 7 413 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 23.12.12 року та гарантійним талоном. Дане майно відповідач просить виділити дружині. / т.1 а.с. 87/

3.конвектор UFO ECH/15- 790, 83 грн, що підтверджується видатковою накладною від 25.11.2012 року, який просить виділити дружині. / т.1 а.с.91/

4.килим 1,5х5 вартістю 1 400 грн, що підтверджується товарним чеком від 06.09.2013 року, який ОСОБА_4 просить виділити дружині. / т.1 а.с. 152/

5.диван «Беліс» вартістю 5 600 грн, придбаний ОСОБА_4 у період часу з середини жовтня місяця 2012 року по середину листопада 2012 року, що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_12. / т.1 а.с. 90/

Таким чином, факт придбання вищезазначеного рухомого майна у період шлюбу ОСОБА_4 підтверджено розрахунковими документами.

Факт використання даного майна подружжям підтверджено фотокартками, наявними у справі та показами свідка ОСОБА_10.

Зауваження апелянта щодо невірної оцінки показів даного свідка є безпідставними, оскільки в апеляційній скарзі апелянт наводить лише частину свідчень даного свідка, виділяючи їх з контексту усієї промови.

Суд вірно не включив у розподіл інше майно зазначене відповідачем-позивачем у позові, оскільки факт його придбання належними доказами доведено не було.

Згідно ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згадою.

Придбаваючи у період шлюбу дитячі речі ( іграшки, ліжечка, тощо) подружжя розпорядилось даним майном за взаємною згодою, а саме подарували дані речі своїй дитині, а тому дане майно поділу не підлягає.

Будівельні матеріали, будівельно-ремонтні роботи, вартість вікон були правомірно не включені до обсягу спільного майна подружжя, оскільки вони є складовими речами квартири АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_13

Відповідно до п.3 Постанови ВССУ від 07.02.2014 року №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Колегія суддів погоджується з оцінкою судом першої інстанції акту обстеження матеріально-побутових умов та виявлення майна в помешканні від 27.01.2016 року, який вважав його недопустимим доказом, оскільки його складено з порушенням порядку, встановленого законом./ т.1 а.с. 182/

Посилання апелянта про те, що відповідач у зустрічному позові не просив поділити праски, мережевий фільтр, пилосос, фільтр для води спростовуються прохальною частиною зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 / т.1 а.с.85,86/

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що при вирішенні зустрічного позову суд першої інстанції вірно застосував закон, що поширюється на ці правовідносини, повно з»ясував обставини, що мають значення для справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з запереченнями апелянта щодо безпідставності задоволення судом позовних вимог третьої особи.

Поза увагою суду залишився той факт, що відповідно до вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Третьою особою не було надано доказів, які б свідчили, що ОСОБА_7 незаконно заволоділа і володіє її майном, а саме модем-роутером. Наявна в матеріалах справи додаткова угода до договору про надання послуги підключення до мережі Інтернет від 25.09.2012 року не є доказом на підтвердження того факту, що дану послугу було надано за адресую проживання ОСОБА_7 і, що даним майном володіє позивач-відповідач.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення позову третьої особи немає.

Відповідно до п.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Визначаючи розмір судових витрат, що підлягають стягненню, колегія суддів враховує вимоги п.1 ст. 88 ЦПК України , відповідно до якої , якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_4 суд задовольнив частково, що у відсотковому розмірі становить 50 % від суми заявлених вимог. У задоволенні вимог первісного позивача та третьої особи відмовлено.

Згідно ст. 79 ЦПК України до судових витрат, крім інших, відносяться судовий збір, витрати на правову допомогу.

Відповідачем-позивачем ОСОБА_4 понесені і документально підтверджені судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу на суму 3000, 92 грн /т1 а.с.99/ та витрат понесених при сплаті судового збору на суму 487, 20 грн. /т.1 а.с.20/.

Визначаючи розмір судових витрат, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_4, колегія суддів вважає, що пропорційно до задоволених вимог стягненню підлягає сума 243 грн.60 коп. ( 50 % від 487,20 грн.)

У стягненні судових витрат на правову допомогу колегія суддів відмовляє з огляду на норми ст. 1 Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, відповідно до яких розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили коли і якого роду була надана правова допомога, докладний перелік складених процесуальних та інших документів, а надана копія чеку про поповнення рахунку на суму 3 000, 92 грн. не є належним доказом, оскільки не містить інформацію кому саме були перераховані дані кошти. / т.1 а.с99/

За таких обставин, рішення суду не може залишатись в силі , оскільки в частині вирішення позовних вимог третьої особи постановлене з порушенням норм матеріального права та при неповному з»ясуванні обставин справи , а тому підлягає скасуванню.

На підставі ст.69,70 СК України, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2016 року в частині часткового задоволення позову третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судові витрати понесені ним при сплаті судового збору в сумі 243 грн60 к.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Голота Л.О.

Судді: Рибчинський В.П.

Зайцев А.Ю.

/підписи/

Згідно з оригіналом: