Справа № 296/4042/16-ц
У Х В А Л А

про перегляд заочного рішення суду

"06" червня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.

за участі секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Житомирі заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2015 р. у справі №296/10560/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 18 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 182796,43 грн. заборгованості за кредитним договором та 1827,96 грн. витрат зі сплати судового збору.

04.05.2016 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира із заявою про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 18 грудня 2015 року, яка обґрунтовувалась тим, що відповідач не повідомлялася про розгляд справи належним чином, а також посилалася на складний фінансовий стан та неспроможність сплачувати заборгованість по кредиту та пропущення банком строків позовної давності на предявлення до неї позовної заяви, просила скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні подану заяву підтримала та просила її задовольнити, з викладених у неї підстав.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився про день та час розгляду заяви повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив.

Проаналізувавши надані заявником (відповідачем) докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2015року зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з"явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин та докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що на адресу реєстрації відповідача, зазначена в позовній заяві, що підтверджена адресно-довідковою службою направлялися матеріали позовної заяви, а також судові повістки, які були повернуті до суду з відмітками відділеня поштової установи з зазначенням причини невручення - «закінчення терміну зберігання».

У подальшому відповідно до ст. 74 ч.9 ЦПК України виклик відповідача було здійснено шляхом опублікуванням оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 08.12.2015 р.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З огляду на викладене, враховуючи, що даних про зміну місця проживання (перебування, знаходження) відповідачем суду не надано, а тому відповідно до вимог ст. ст. 74, 76, 77 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин даної справи наявні у справі повідомлення є доказами належного виконання судом обовязку щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та підстав для ухвалення заочного рішення.

Разом з цим, за вимогами ч. 1ст. 232 ЦПК Українидля скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна стверджувати про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на складний фінансовий стан боржника та неспроможність сплачувати заборгованість за кредитним договором, оскільки такі обставини відповідного до ст. 610, 612, 625, 629 ЦК України не звільняють від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання.

Суд такод вважає безпідставними доводи відповідача з приводу пропущення позивачем строку позовної давності предявлення вимоги до неї про стягнення заборгованості, у звязку із зміною стягувачем дати виконання основного зобовязання з квітня 2013 року на 18.12.2008 року, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК України).

Так, заборгованість за кредитним договором утворилась у період з 11.11.2011 р. по 23.04.2014 р., а позов було пред'явлено 14.09.2015 р., як слідує зі штампу на позовній заяві.

При цьому, в матеріалах справи містяться розрахунки боргу з врахуванням часткової оплати відповідачем заборгованості за кредитом, зокрема, в період з листопада 2011 по серпень 2013 року на загальну суму 48138,79 грн, що свідчить про визнання та часткове погашення боргу, а тому суд дійшов висновку, що позов пред'явлений позивачем у межах встановленого законом строку позовної давності, оскільки в даному випадку мало місце визнання боргу та переривання строків давності.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статтей 57-60 ЦПК України.

Інші доводи відповідача висновків суду при ухваленні заочного рішення від 18 грудня 2015 року не спростовують та на правильність прийнятого рішення не впливають, а тому суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення, відсутні.

Керуючись ст. ст. 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2015 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дати постановлення цієї ухвали.

Суддя К. В. Шалота