Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ
Справа № 711/7645/16-ц
Номер провадження2/711/2258/16
18 листопада 2016 року
Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючий суддя: Дунаєв С.О.
при секретарі: Нарадько Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним,
Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 19.11.2008р. заповнила «Опитувальну заяву» в офісному приміщенні відділення Черкаської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк», як намір на укладання з банком кредитного договору. Натомість банк вважає таку заяву кредитним договором, а тому предявляє вимоги до позивачки про виконання зобовязань за ним. Разом з тим, оскільки кредитний договір не укладався між сторонами у письмовій формі, заповнена позивачкою заява не містить істотних умов договору та відповідачем, як надавачем банківських послуг, було порушено ряд вимог Закону України «Про захист прав споживачів», то є підстави стверджувати про нікчемність такого кредитного договору. Також в позові зауважено, що заяву від 19.11.2008р. у позивачки приймали працівники філії Черкаського головного регіонального управління ЗАТ КБ «ПриватБанк», а такої юридичної особи не існує. Тож просила визнати недійсним договір б/н, який складений у формі заяви від 19.11.2008р..
Відповідач позовні вимоги не визнав та надав суду письмові заперечення /а.с.47-48/ в обґрунтування яких зазначив, що 19.11.2008р. між сторонами було укладено кредитний договір на підставі заяви позивачки. Ніякі вимоги чинного законодавства під час укладання кредитного договору порушені не були. Вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Позивачка в судовому засіданні пояснила, що заповнена нею 19.11.2008р. заява не є кредитним договором. В цій заяві не мітиться ніяких відомостей, які банк зобовязаний довести до відома споживача. Зауважила, що укладений між сторонами кредитний договір від 19.11.2008р. не відповідає вимогам закону, а тому є недійсним. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_2 заперечив проти позовних вимог та зауважив, що доводи позивачки є безпідставними та необґрунтованими. Окремо зауважив, про пропуск позивачкою строку позовної давності. Просив відмовити у позові повністю.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
В Заяві зазначено, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.
Заява прийнята 19.11.2008р. філією Черкаського регіонального управління ЗАТ КБ «ПриватБанк», про що свідчить відбиток печатки філії на заяві та підпис керівника.
Зазначені обставини підтверджуються наданими відповідачем суду оригіналами кредитної справи, копії якої долучені до матеріалів справи /а.с.79-87/.
Вважаючи, що умови укладеного між сторонами кредитного договору у формі Заяви від 19.11.2008р. не відповідають вимогам закону про захист прав споживачів, позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом.
За таких обставин між сторонами вбачається спір, що виник із договірних правовідносин, зокрема з приводу порядку укладання правочинів, що регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України від 12.05.1991р. №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-ХІІ).
За загальним правилом, передбаченим ст.204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вимоги до правочинів закріплені у ст.203 ЦК. Зазначена стаття кореспондується із положеннями ч.1 ст.215 ЦК, відповідно до якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Залежно від підстав недійсності правочину, закон передбачає настання різних наслідків.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності, відповідно до чого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, з огляду на презумпцію правомірності правочинів та диспозитивності цивільного судочинства, розглядаючи вимоги про визнання договору недійсним суд обмежений підставами, які зазначені в позовній заяві.
Підставою звернення до суду позивачка визначила невідповідність кредитного договору від 19.11.2008р. вимогам Закону №1023-ХІІ. Системний аналіз підстав, з яких заявлений позов, свідчить про те, що причинами з яких позивачка просить визнати недійсним кредитний договір є наступні обставини:
1)невідповідність кредитного договору вимогам про те, що він має укладатись в письмовій формі;
2)неналежність заяви від 19.11.2008р. формі документів, на підставі яких банк має право надавати послуги з оформлення платіжної карти позичальнику;
3)недійсність договору, оскільки він є договором приєднання при якому споживач позбавлений права корегування умов договору;
4)відсутність у заяві від 19.11.2008р. істотних умов, передбачених ч.4 ст.11 Закону №1023-ХІІ;
5)ненадання банком інформації, передбаченої ч.2 ст.11 Закону №1023-ХІІ;
6)укладання договору від імені кредитодавця неналежною особою.
Враховуючи, що позивачка вимагає визнати договір недійсним повністю, то підставою позовних вимог є невідповідність такого договору вимогам, передбаченим законом, який діяв на момент його укладення.
Згідно ст.1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно ст.5 Закону №1023-ХІІ держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав.
Згідно ч.1 ст.11 Закону №1023-ХІІ договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Враховуючи, що відкриття банком кредитного рахунку своєму клієнту із можливістю використанням кредитних коштів, в тому числі і для придбання продукції, то на такі відносини розповсюджується дія вимог Закону №1023-ХІІ щодо споживчих кредитів.
Права споживача у разі придбання ним продукції в кредит передбачені ст.11 Закону №1023-ХІІ. Цією ж нормою закону встановлені і ряд вимог до договорів споживчого кредиту, якими передбачено, що договір має укладатись у письмовій формі, в ньому зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.
В судовому засіданні встановлено, що 19.11.2008р. позивачка підписала Заяву. Зі змісту Заяви вбачається, що вона є замовленням банківських послуг на отримання кредитної картки Універсальна голд міні із встановленим кредитним лімітом в розмірі 5000грн.
На зворотній стороні Заяви зазначено, що Довідка про тарифи та інші умови кредитування, Заява, Умови та Правила надання банківських послуг, Памятка клієнта в сукупності становлять Кредитний договір між заявником та банком.
Позивачка підтвердила, що вона власноручно підписала Заяву від 19.11.2008р., але зауважила, що заповнювала не всі пункти. Натомість з ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 31.08.2016р. вбачається, що позивачка в судовому засіданні під час розгляду справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа №22-ц/793/1817/16) підтвердила правильність внесених до Заяви її особистих даних та підтвердила, що графи які заповнює клієнт, заповнила та підписувала вона особисто.
Відповідно до змісту Заяви заявник: "Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, прошу відкрити рахунок і надати перераховані нижче послуги". На зворотній стороні Заяви, в розділі "Банківські послуги (заповнюється банком)" вказана послуга, яку надає банк - кредитна картка "Універсальна GOLD MINI", валюта - "грн.", кредитний ліміт - "5000.00", базова відсоткова ставка за кредитним лімітом - 2,5 % на місяць із розрахунку 360 днів у році. У графі "Відмітки банку" вказано два номери карток, наявність ПІН-конвертів, дата видачі карток і ПІН-конвертів - 23.02.2009 року та два підписи позивачки в отриманні двох карток.
В матеріалах кредитної справи наявна копія довідки про тарифи та умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна голд міні", підписана позивачкою 19.11.2008 року. В даній довідці детально розшифровано умови нарахування процентів та комісії по умовам кредитування. Зміст даної довідки свідчить про ознайомлення позивачки з тарифами та умовами кредитування по кредитній картці "Універсальна голд міні".
Натомість з ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 31.08.2016р. вбачається, що під час розгляду справи №22-ц/793/1817/16, ОСОБА_1 підтвердила той факт, що отримувала банківські картки, які зазначені в заяві від 19.11.2008р. одна з яких є кредитною карткою «Універсальна голд міні».
Таким чином, укладений між сторонами кредитний договір передбачає надання банком послуг з кредитування позивачки на умовах, викладених в Заяві, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифів банку. Заява позивачки від 19.11.2008р. на замовлення кредитних послуг викладена в письмовій формі.
Умови та Правила надання банківських послуг викладаються у письмовій формі та затверджуються наказом голови правління банку. Інформація про Умови та Правила є публічною інформацією, яка є у вільному доступі на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» і будь-хто має можливість з ним ознайомитись або роздрукувати їх. При цьому суд зауважує, що відсутність підпису позивачки під Умовами не тягне за собою недійсність укладеного договору, а є підставою для дослідження обставин його укладення та виконання умов договору.
Тарифи ПАТ КБ «ПриватБанк» на яких надавались кредитні кошти визначені у довідці про умови кредитування, які є додатком до Заяви і підписані позивачкою 19.11.2008р..
Таким чином, всі умови кредитного договору, укладеного між сторонами на підставі Заяви від 19.11.2008р., викладені у письмовій формі, а тому зауваження позивачки, щодо порушення форми договору є необґрунтованими.
Аналіз змісту Заяви від 19.11.2008р. в сукупності з довідкою про умови кредитування та Умовами та Правилами надання банківських послуг, які у сукупності складають кредитний договір, свідчить про відсутність порушень відповідачем прав позивачки, які передбачені Законом №1023-ХІІ, та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007р. №168.
Доводи позивачки щодо форми заяви суд не приймає, оскільки банк, як надавач послуг, має право на власний розсуд запропонувати будь-яку форму заяви на отримання його послуг.
Також не є необґрунтованими доводи позивачки щодо того, що укладений між сторонами договір є договором приєднання. В цьому контексті суд зауважує, що запропонований банком формуляр заяви на отримання банківських послуг, який заповнювала позивачка 19.11.2008р. допускав визначення умов кредитування (розмір кредиту, відсоткова ставка, строк кредитування та інше). З огляду на те, що такі умови заповнювались сторонами на момент укладання договору, то такий договір не є договором приєднання в контексті положень ч.1 ст.634 ЦК. Крім того, законом не заборонено укладання споживчих договорів, які є договорами приєднання, якщо їх умови не суперечать положенням Закону №1023-ХІІ. При цьому відсутність у позивачки можливості внести свої умови до кредитного договору не обмежувала її право не користуватись послугами банку, а отже не суперечило її волевиявленню.
Щодо зауважень позивачки про належність особи, яка підписувала кредитний договір від імені кредитодавця, то суд звертає увагу на наступне. Укладений між сторонами 19.11.2008р. кредитний договір завірений печаткою філії Черкаського регіонального управління ЗАТ КБ «ПриватБанк», хоча містить реквізити ЗАТ КБ «ПриватБанк».
Відповідно до ст.95 ЦК філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру. Відповідно до Положення про філію Черкаського головного регіонального управління /а.с.58-63/ директор філії дозволяє надання кредитів в порядку та обсягах, встановлених Банком (п.5.3.7). Згідно довідки №23-1582 від 10.07.2002р. філія була зареєстрована у ЄДРПОУ і має ідентифікаційний код 22792510.
Таким чином, заяву від 19.11.2008р. прийнято уповноваженою особою ЗАТ КБ «ПриватБанк» - керівником філії Черкаського головного регіонального управління і засвідчено печаткою структурного підрозділу банку, який не є самостійною юридичною особою, а відтак не є стороною кредитного договору.
Отже, з огляду на вищевикладене, під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність укладеного між сторонами 19.11.2008р. кредитного договору вимогам ст.203 ЦК та Закону №1023-ХІІ, а відтак позовні вимоги з підстав, викладених в позові, не підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судових витрат, то судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільно-процесуального кодекс України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий: ОСОБА_3