Ухвала

іменем україни

24 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно збудованих споруд за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 2 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить жилий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1.

У сусідньому будинку АДРЕСА_2 по указаній вулиці проживає відповідачка, яка у 2013 році самовільно, з порушенням норм ДБН, встановила паркан та посадила кущі винограду на відстані 0,7 м від стіни його будинку, у зв'язку з чим затінюється його земельна ділянка та стіна будинку й з внутрішньої сторони на будинку утворюється пліснява та неприємний запах. Крім того, він змушений постійно прибирати листя з належної йому території.

Ураховуючи зазначене, позивач просив усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідачки знищити кущі, висаджені на відстані від стіни його будинку, та демонтувати паркан.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 2 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позву, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що належними та допустимими доказами не доведено факт порушення відповідачем меж між суміжними земельними ділянками. При цьому правильно прийняли до уваги обставини, визнані позивачем про те, що при огляді земельної ділянки відповідача кущів винограду не виявлено, оскільки вони були знищені останнім до пред'явлення позову.

Отже, позивач своїх вимог не довів, що є його процесуальним обов'язком

(ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги про те, що суд не визначив межі суміжних земельних ділянок безпідставні, так як зазначене не є компетенцією суду, а є повноваженням землевпорядних організацій. Крім того, вимог про встановлення порядку користування земельними ділянками заявлено не було.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 2 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик